ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 344, 2016-09-08 10:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם.

אלי אלאלוף: זה דיון מאוד מיוחד, מאוד קשה ולכן אני מודה באופן אישי שאני מאוד מתרגש לפתוח בדיון, למרות שהוא אחד מעשרות בשרשרת הדיונים שהיו בוועדה שלנו, אבל זה בא מאסון שכולנו היינו רוצים שלא יקרה.

אלי אלאלוף: היום 8 בספטמבר 2016, ה' באלול תשע"ו, השעה 10:01.

אלי אלאלוף: הדיון הדחוף הזה בא ביוזמה של חברי הכנסת איתן כבל, אחמד טיבי ואנוכי.

אלי אלאלוף: מצאנו לנכון לקיים דיון דחוף.

אלי אלאלוף: גם ביקשנו אישור מיושב-ראש הכנסת לקצר את זמן ההמתנה לקיום הדיון, ויושב-ראש הכנסת נתן לנו אישור מיוחד ואני מודה לו על כך.

אלי אלאלוף: ניתן לדיון הזה מספיק זמן כדי שכל מי שרוצה, מי שחשוב שיבטא את עצמו, יוכל לעשות את זה.

אלי אלאלוף: אנחנו גם נעשה הפסקה קצרה כדי שעם חברי הכנסת נגבש המלצות ואז נחזור לדיון מסכם.

אלי אלאלוף: תרשו לי להתחיל בשמות האנשים שנהרגו ושעוד נעדרים.

אלי אלאלוף: לבנו אתם ועם משפחותיהם.

אלי אלאלוף: ההרוגים הם: עאהד רימאווי, בן 27 מהכפר בית רימא ליד רמאללה ברשות הפלסטינית.

אלי אלאלוף: אולג יעקובוב, בן 60 מתל אביב.

אלי אלאלוף: דניס דיאנצ'נקו, בן 28 מאוקראינה.

אלי אלאלוף: הנעדרים היום, עד השעה הזאת, הם: מוחמד א-טלאב דוואבשה מהכפר דומא ברשות הפלסטינית.

אוסאמה סעדי: דוואבשה זו אותה משפחה שנשרפה.

אוסאמה סעדי: זו אותה משפחה.

אלי אלאלוף: עוד כאב.

אלי אלאלוף: רוסלן איסקוב מעכו.

אלי אלאלוף: אולג מישאלוב מעכו גם כן.

אלי אלאלוף: אנו מאחלים לכל הפצועים, כמעט כולם יצאו מבתי החולים, החלמה מהירה.

אלי אלאלוף: כפי שאמרתי, אנחנו משתתפים וכואבים יחד עם המשפחות את מותם של יקיריהם והנעדרים, בתקווה שיימצאו.

אלי אלאלוף: הוועדה שלנו, לצערי, ראתה את הנולד ולפני יותר משנה החליטה להקים צוות בראשותי, בהשתתפות חברי הכנסת חג' יחיא ואיל בן ראובן.

אלי אלאלוף: קיימנו 7 דיונים שונים על המצב הזה.

אלי אלאלוף: ראינו שיש רשלנות ענקים בתחום הבנייה.

אלי אלאלוף: אף אחד לא קיים דיון באיכות הנדרשת לאור היקף הבניה העצום שמתרחש במדינה ושצפוי אפילו לגדול.

אלי אלאלוף: אנחנו גם עשינו סיורים באתרים שונים.

אלי אלאלוף: גילוי נאות: עשינו סיור מאוד מרשים באתר של "דניה סיבוס".

אלי אלאלוף: ראינו גם דברים קשים כי גם היינו במקום וגם אצל המשפחות של נפגעים, של הרוגים.

אלי אלאלוף: ראינו כמה האסונות האלה לא נמנעו למרות – אני שוב חוזר, זו אחת המסקנות – שבחלקם הגדול הוודאי היו יכולים להימנע.

אלי אלאלוף: ראינו גם את חוסר ההיערכות ההולמת של המשרדים הממשלתיים.

אלי אלאלוף: ישבנו אתם, אם זה בצוות שציינתי ואם זה באופן אישי.

אלי אלאלוף: ישבתי עם רוב המשרדים שקשורים בתחום הזה.

אלי אלאלוף: כפי שאמרתי, לא היינו מופתעים.

אלי אלאלוף: היינו מופתעים מההיקף, מהגודל וקצת בזכות אלוקים, כנראה, שנמנע אסון הרבה-הרבה יותר כבד אם הבניין הזה היה נמסר להפעלה כבר 3 שבועות.

אלי אלאלוף: אני שמח לראות ומודה למנכ"ל משרד העבודה החדש, חודש בתפקידו, ושהמשרד קיבל את האחריות על התחום הזה בחודש האחרון.

אלי אלאלוף: אליעזר יבלון, כמובן.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שמיד אחרי ששמענו על האסון, ולמרות שלוועדה הזאת יש רק חלק באחריות לתחום של הבנייה, דהיינו נושא הבטיחות של העובדים, קיימנו דיון למרות שיש כאלה שאומרים: מה אתה לוקח על עצמך אחריות כוללת?

אלי אלאלוף: אז מותר לי להגיד: איפה שאין אדם – בואו נהיה שם.

אלי אלאלוף: כי אין אחריות כוללת.

אלי אלאלוף: באופן אישי ביקרתי, מצאתי לפני את חבר הכנסת גטאס ב-22:00, סיירתי וראיתי ואני חייב לציין את ההיערכות האדירה של כוחות ההצלה, אם זה פיקוד העורף, המשטרה, מגן דוד אדום.

אלי אלאלוף: לא ראיתי אחרים, אמרו שהיו בשטח, אבל מודה שלא רציתי להפריע יותר מדי אבל הסתובבתי וקיבלתי הדרכה משלושת הגופים והשתתפתי גם בדיונים שלהם.

אלי אלאלוף: אני מבקש להזכיר לכם, חברים, שיש צו איסור פרסום על החקירה ולכן אנחנו נכבד ואני סומך על כל אחד מאתנו שנכבד את החוקים של המדינה כי זה רק יעזור לחקירה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שבדיונים לא היינו מודעים ליכולת האדירה של החקירה של משטרת ישראל.

אלי אלאלוף: החקירה מנוהל תעל ידי אגף ההונאה שאם ירצו, יסבירו לכם איך הם מתכננים לעשות – לא מתכננים, הם התחילו באותו יום, באותו לילה.

אלי אלאלוף: באותו בוקר הם כבר היו בשטח כדי שהממצאים שלהם יהיו מבוססים על עובדות בחלקם יכולים להיעלם בדרך.

אלי אלאלוף: יש פה נציגי משטרה.

אלי אלאלוף: אתם יכולים להתקרב, גם מבחינת המעמד וגם הרצון שלנו לשמוע אתכם.

אלי אלאלוף: לצערנו, אנחנו יכולים לדעת חלק מהמסקנות כי דנו בדיונים השונים.

אלי אלאלוף: המתח המתמיד בין לחסוך בעלויות לבין לספק במהירות הנדרשת ובזלזול במספר דברים, מביאים לאסונות קטנים, לפעמים לאירועים ללא נפגעים.

אלי אלאלוף: המתח הזה שקיים בין המרכיבים השונים, אני חייב להגיד שוועדות שונות כבר כתבו עליו: ועדת זיילר, לפני 15 שנה, ההמלצות שלה באחריות משרד השיכון היו צריכות מתורגמות לתכנית עבודה, לתקנות הולמות, לשינויים בחקיקה.

אלי אלאלוף: זה עוד לא נגמר.

אלי אלאלוף: 15 שנה הם עובדים על זה.

מאיר כהן: המלצה למכוני בקרה מ-2001.

אלי אלאלוף: יש גם המלצות קודמות.

אלי אלאלוף: יש גם חוקים, יש גם תקנות, אבל אני מציין רק כמה דברים מאוד מרכזיים וחשובים כמו ועדת זיילר.

אלי אלאלוף: דוח אדם, שהמרכז שלו יושב אתנו פה, של ועדה שהוגשו ההמלצות שלה לפני 3 שנים לשר בנט אך עוד לא הובאו לדיון בממשלה וכמובן לא אושרו.

אלי אלאלוף: כאחד שהיה מעורב באחריות על ועדה, אני יודע מה זה אומר.

אלי אלאלוף: ההערה האחרונה שלי, שמענו את זה גם הבוקר ב"גלי צה"ל": חוסר ההתחשבות, חוסר התייחסות רצינית לעובדים הפשוטים שבמערכת.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שיש משטר – כמעט הייתי אומר מילים קשות, אבל היות ואני אחראי על הפתיחה, אני אשאיר קצת לאחרים – משטר הפחדה על העובדים שלא יעזו להתלונן, ואם הם מתלוננים, הם לא בטוחים שלמחרת הם במקום.

יוסף ג'בארין: הם מפוטרים.

אלי אלאלוף: זה אומר שהיום בתחום הזה, יש משטר הפחדה שיטתי, מאוד מבהיל.

אלי אלאלוף: וקיים גם בתחומים אחרים, לצערנו.

אלי אלאלוף: אנחנו לא יודעים לכבד את זה.

אלי אלאלוף: אבל לבי עם העובדים.

אלי אלאלוף: אני חייב לחזק אותם ולהגיד להם שכל עובד שמתלונן, שרוצה להתלונן, וחושש להמשך העסקתו, אנחנו נהיה הכתובת שלו כוועדה וכחברי הכנסת ויש מערכות נוספות, כולל אצל מבקר המדינה בעניין זה.

אלי אלאלוף: תרשו לי לתת את רשות הדיבור, והפעם אני אחרוג – תרשו לי חברי הכנסת – מהמסורת שהמציעים וחברי הכנסת הם הדוברים הראשונים.

אלי אלאלוף: אני מבקש דווקא ממי שנמצא עוד בשטח ומי שכבר פעיל ייתן לנו תמונת מצב קצרה ומעבור אחר כך למציעים.

אלי אלאלוף: הראשון שהייתי מבקש לשמוע, נציג פיקוד העורף.

אלי אלאלוף: הוא הגיע?

אלי אלאלוף: הוא עוד עובד בשטח?

אלי אלאלוף: נציג משטרת ישראל, בבקשה.

אלי אלאלוף: אני מבקש שנעשה את הדיון הזה בצורה מסודרת ונאפשר ביטוי חופשי לאנשים, בלי להפריע להם באמצע.

<איריס ברק: אני מאגף החקירות במשטרת ישראל.

<איריס ברק: ראשית, בשם המטרה אני מבקשת להביע את צערי על האירוע הקשה, להשתתף בצערן של משפחות ההרוגים ולקוות ביחד עם כולם לנס לגורלם של הנעדרים.

<איריס ברק: כפי שציין בצדק יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אלאלוף, החקירה נמצאת בראשיתה ותחת צו איסור פרסום גורף, לכן אין באפשרותי למסור כל מידע לגבי ממצאי החקירה עד כאן.

<איריס ברק: אני יכולה גם לציין שאין לי כל מעורבות בחקירה, לכן גם אם הייתי רוצה מאוד, לא הייתי יכולה לחשוף שום פרט.

<איריס ברק: עוד, כפי שציין חבר הכנסת אלאלוף, החקירה מתנהלת על ידיד יחידת ההונאה במשטרת מחוז תל אביב יחד עם חוקרים מאגף הפיקוח שעבר לאחריות משרד העבודה והרווחה, לפני כן זה היה במשרד הכלכלה, בשיתוף אתם כגורם המקצועי בשטח וכן נעזרים במומחים חיצוניים בתחום התכנון וההנדסה, כפי שהיה בחקירות קודמות.

יוסף ג'בארין: למה זה יחידת הונאה?

יוסף ג'בארין: מה זה קשור ליחידת הונאה?

יוסף ג'בארין: למה דווקא יחידת הונאה?

<איריס ברק: ליחידות הונאה יש את היכולת מטיבן להתמודד עם פרשיות מורכבות ומסועפות כמו החקירות מהסוג הזה, מה שלא קיים הרבה פעמים ביחידות - - -

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: חבר'ה, גם הפעם אני מבקש מחברי הכנסת לא להוסיף הערה להערה להערה.

אלי אלאלוף: תאפשרו סיום - - -

יוסף ג'בארין: שאלנו שאלה - - -

אלי אלאלוף: לא שאלה.

אלי אלאלוף: בשאלה הראשונה לא התערבתי.

אלי אלאלוף: בשלישית אני מתחיל להתערב.

<איריס ברק: יחידות מהסוג הזה הן יחידות שיש להן את היכולת להתמודד עם חקירות מורכבות ומכאן היתרון שלהן.

<איריס ברק: אני אציין שחקירה מנוהלת גם בפיקוח צמוד של גורמי אגף החקירות, חטיבת החקירות, שמעורבים בחקירה ומתווים את הדרך כלל שנדרשת מעורבות שלהם וכבמובן מלווים את החקירה באופן צמוד.

<איריס ברק: נעזרים, כפי שציינתי בחוקרים ומפקחים ממנהל הבטיחות וכן במומחים חיצוניים בתחום ההנדסה והתכנון.

<איריס ברק: נעזרו בגורמים מהתחום הזה גם בחקירות של אסונות קודמים, לצערנו, שכולנו זוכרים כמו אסון ורסאי לפני שנים ארוכות והאסון בהר הרצל - - -

מאיר כהן: למה זה תחת צו איסור פרסום?

מאיר כהן: מה מיוחד?

<איריס ברק: ברור שיש כאן איזשהו היבט ציבורי.

<איריס ברק: יחד עם זאת, מדובר כאן בחקירה מאוד מורכבת, מאוד מסועפת.

<איריס ברק: העניין התקשורתי הוא גדול.

<איריס ברק: הניסיון המצטבר מוכיח שקשה מאוד לאסוף ראיות באופן שיאפשר מיצוי החקירה והגעה לחקר האמת בחקירות מהסוג הזה.

<איריס ברק: לכן, על מנת לאפשר לנו עד כמה שיותר למצות את החקירה ולהגיע לחקר האמת עם מספר גדול מאוד של מעורבים ומבלי לחשוש לשיבוש החקירה, התקבלה החלטה שהחקירה תתקיים תחת צו איסור פרסום.

אילן גילאון: עד מתי?

<איריס ברק: אני מקווה שתסכימו אתי שהאינטרס הציבורי האמתי שלנו כאן

<איריס ברק: הוא למצות את החקירה ולהגיע לחקר האמת ולא לשחרר ידיעה כזו או אחרת לתקשורת.

אילן גילאון: - - - זו מילה רחבה.

אילן גילאון: עד מתי האיפול הזה?

מאיר כהן: בדיוק.

מאיר כהן: מדתיות - - -

<איריס ברק: כפי שציינתי אני לא מתמצאת בפרטי החקירה.

<איריס ברק: אני יודעת שבעידן של ימינו אנחנו לא יכולים לפעול באפילה לאורך זמן.

<איריס ברק: הנושא של הסרת צו איסור פרסום – את זה אני אומרת לא לגבי החקירה הזאת אלא באופן כללי בכל חקירה, גם בחקירות שבהן הייתי מעורבת בעבר כשהוטל צו איסור פרסום – הצורך בצו איסור פרסום והנחיצות שלו לטובת החקירה נבחנים כל העת כי אנחנו מחויבים בכך.

<איריס ברק: לפעמים, צו איסור הפרסום משוחרר באופן חלקי, כזה או אחר, בהתאם לאפשרות.

<איריס ברק: אבל הכוונה המרכזית היא לאפשר למשטרה ולגורמים האחרים שמעורבים בחקירה, למצות את החקירה, להגיע לחקר האמת ולמצות את הדין עם מי שיימצאו שעברו עבירות פליליות שנדרש למצות עמהם את הדין.

ג'מאל זחאלקה: כמה עצורים יש לכם?

ג'מאל זחאלקה: כמה שי"ן-גימ"לים עצרתם?

אלי אלאלוף: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - - -

ג'מאל זחאלקה: לא.

ג'מאל זחאלקה: זו שאלה - - -

אלי אלאלוף: לא, לא, אני רק אומר כי לא כולם מכירים.

אלי אלאלוף: שמתי לב שלא אמרתי את השמות של האחרים ובפעם שעברה הערת לי.

ג'מאל זחאלקה: זו שאלה שאנשים שואלים.

ג'מאל זחאלקה: שמענו שנעצר מישהו שאין לי אפילו – שי"ן-גימ"ל תרתי משמע – האם זה נכון?

ג'מאל זחאלקה: האם נכון שנעצר מישהו שמעורבותו בפרשה היא שולית והאם נעצרו אשמים עיקריים?

<איריס ברק: כפי שציינתי, אני מנועה מלפרט כל מידע לגבי החקירה.

ג'מאל זחאלקה: אבל זה פורסם היום.

אלי אלאלוף: מה פורסם?

ג'מאל זחאלקה: פורסם שנעצר מישהו.

ג'מאל זחאלקה: אני שמעתי ברדיו, אני חושב שהרבה שמעו את זה.

<איריס ברק: אם פורסם, אז אולי יש כאן הפרה של הצו.

ג'מאל זחאלקה: יש עצורים או אין?

ג'מאל זחאלקה: זו שאלה - - -

<איריס ברק: אני לא אתייחס לאף שאלה שמתייחסת לפרטי החקירה.

<איריס ברק: אני מצטערת.

אלי אלאלוף: תכבדו, תכבדו, חברים.

אלי אלאלוף: זה דיון - - -

ג'מאל זחאלקה: - - - מפורסם - - -

אלי אלאלוף: בסדר - - -

ג'מאל זחאלקה: האם הפרסום נכון או לא נכון?

אלי אלאלוף: היא לא תוכל להגיד.

אלי אלאלוף: חברים, אני הזהרתי, לא היית פה במילות הפתיחה שלי.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם: יש צו איסור פרסום.

ג'מאל זחאלקה: אז איך פרסמו שיש עצורים?

אלי אלאלוף: בסדר, אז שיטפלו בזה.

אלי אלאלוף: זה לא התפקיד של הוועדה ללכת לבדוק את התקשורת.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב - - - יש עורכי דין פה, יודעים מה זה צו איסור פרסום, ושרשת ב' ו"גלי צה"ל" לא יפרו צו של איסור פרסום.

ג'מאל זחאלקה: העניין הזה של העצור הספציפי הזה הוא לא בצו איסור פרסום.

אלי אלאלוף: מאיפה אתה יודע?

אלי אלאלוף: אם המשטרה אומרת לך בשלב זה שהיא לא יכולה להגיב, אז תכבד.

אילן גילאון: אז בשביל מה להזמין דובר של המשטרה?

אילן גילאון: להגיד שהמצב מורכב?

אילן גילאון: יש פוליטיקאים שיגידו שהוא מורכב, לא צריך את - - -

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: חלק קיבלת, חלק לא קיבלת.

אלי אלאלוף: לי ברור שנצא מפה עם חלק מרצוננו.

אוסאמה סעדי: שאלה ספציפית לחקירה הזאת.

אוסאמה סעדי: בסיום חקירה כזאת, אם יוחלט שיש אשמים וצריך להגיש כתבי אישום, מי מגיש את כתבי האישום האלה?

אוסאמה סעדי: המשטרה, הפרקליטות או משרד העבודה?

אלי אלאלוף: כעורך דין אתה בוודאי מכיר את התשובה.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: כי היו מקרים שמשרד העבודה היו מגישים.

<איריס ברק: אם החקירה מנוהלת על ידי המשטרה, אני סבורה שמי שיגיש את כתב האישום, אם יימצא שיש מקום להגיש כתבי אישום וכמובן שאין לנו שום אפשרות להצביע על כך בשלב הזה, זאת תהיה הפרקליטות.

<איריס ברק: בהקשר הזה אני יכולה לציין שהחקירה כבר מלווה על ידי פרקליטה מפרקליטות מחוז תל אביב שמקצועית בתחום הבנייה והיא גם ביקרה בזירה.

אוסאמה סעדי: עד היום, כמה כתבי אישום הוגשו בשנת 2015 ו-2016 בתאונות עבודה?

אוסאמה סעדי: למרות שיש 50 הרוגים - - -

אלי אלאלוף: אתם רוצים לצאת מפה לבעיות שלא קשורות לדיון שקיימנו?

אלי אלאלוף: אני אתן לך את התשובות, אני אתן לך תשובה: פחות מ-10 כתבי אישום.

אלי אלאלוף: פחות מ-10 כתבי אישום ב-5 השנים האחרונות.

אלי אלאלוף: זו לא שאלה למשטרה כרגע.

<איריס ברק: תרשה לי להתייחס להערה שלך.

<איריס ברק: אם לא מוגש כתב אישום, יכולה להיות שהסיבה היא שלא נאספו די ראיות להגשת כתב אישום.

אוסאמה סעדי: זאת הבעיה: לא אוספים ראיות.

<איריס ברק: מכאן גם הבקשה שלנו לקבל את התנאים המיטביים למצות את החקירה ולהגיע לחקר האמת.

<איריס ברק: אנחנו מנסים לעשות את זה עכשיו.

<איריס ברק: ברשותך, אדוני, מאחר ופנית אלי, אני רוצה לציין עוד כמה דברים.

<איריס ברק: נושא הטיפול בתאונות העבודה הוא בין הנושאים שנמצאים במוקד הקשר של פיקוד המשטרה ואגף החקירות והמודיעין, זאת בעקבות דוח שפורסם על מספר רב של תאונות עבודה לפני כמה זמן.

<איריס ברק: אנחנו מכירים את הממצאים האלה, אנחנו ערים להם בלי קשר לאסון הגדול והנוכחי שהיה לאחרונה ואנחנו עושים את מיטב המאמצים כדי לשפר את הטיפול של המשטרה והגורמים המעורבים האחרים בטיפול בתאונות מהסוג הזה.

<איריס ברק: אני יכולה לציין שלאחרונה גובש נוהל משותף שמסדיר כיצד מבוצעת החקירה על ידי המשטרה ביחד עם המפקחים מטעם אגם הפיקוח של משרד העבודה והרווחה וייעזרו במומחים חיצוניים, כפי שציינתי, במידת הצורך.

<איריס ברק: נערך דיון בראשות השר לביטחון פנים בסוף חודש יוני בנושא הזה.

<איריס ברק: גם הוא בודק איך אנחנו פועלים על מנת לשפר את הטיפול בחקירות מהסוג הזה ומתוכנן דיון נוסף בחודש אוקטובר הקרוב.

<איריס ברק: המשטרה גם בוחנת את האפשרות להקמת יחידה ארצית ייעודית שתטפל בתאונות עבודה ובהן תאונות בתחום הבנייה.

אילן גילאון: לפחות להם יש מכוניות.

<איריס ברק: נאמר בלי ציניות.

<איריס ברק: האפשרות הזו של יחידה ארצית נבחנת אל מול אפשרויות אחרות כגון חיזוק המחוזות בחוקרים מקצועיים בתחום באופן שיאפשר באמת לבצע את החקירות על הצד הטוב ביותר ולהגיע לחקר האמת.

מיכל רוזין: עד עכשיו לא היה צוות בין משרדי שעבד?

מיכל רוזין: המשרד לביטחון פנים, משרד הכלכלה, משרד העבודה, לא היה צוות?

אלי אלאלוף: את רוצה תשובה אחרי בדיקות של הוועדה?

אלי אלאלוף: לא.

<איריס ברק: משטרת ישראל מנהלת חקירות פליליות במקרה בו יש חשד לעבירות פליליות.

<איריס ברק: במשטרת ישראל אין הרבה מומחים גדולים בתחום הבנייה.

<איריס ברק: לכן, כדי להגיע למיצוי החקירה ולחקר האמת אנחנו נעזרים במומחים בתחום.

<איריס ברק: אבל חקירות פליליות מטיבן לא נעשות על ידי צוות בין משרדי.

רויטל סויד: זה לא חקירות פליליות.

רויטל סויד: זה גרם מוות ברשלנות שיכול להיות שאפילו במקרים מסוימים צריך להתייחס לזה כאל תיק הריגה.

רויטל סויד: אבל זה נופל בין הכיסאות: בין החקירה של משרד העבודה לבין החקירה של משטרת ישראל.

רויטל סויד: זה סומך על זה וזה סומך על זה.

מיכל רוזין: להפיל על השני אחריות.

רויטל סויד: אנחנו רוצים תיקים שבהם משטרת ישראל סומכת על החקירה של משרד העבודה, משרד העבודה סומך על משטרת ישראל, תיקי גרם מוות ברשלנות שיכולים להגיע גם לכדי הריגה - - -

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: מותר לחברי כנסת להעיר.

אלי אלאלוף: רויטל, ברשותך, מותר להעיר אבל לא לנאום.

אלי אלאלוף: תקבלי את רשות הדיבור עוד מעט.

רויטל סויד: אבל זה הרבה יותר חמור.

אלי אלאלוף: ודאי.

אלי אלאלוף: כשתקבלי את רשות הדיבור תוכלי לנאום על זה.

<איריס ברק: נפתחים הרבה תיקים בעקבות תאונות עבודה, אבל לא בכולם עולה חשד לביצוע עבירות פליליות.

<איריס ברק: בדרך כלל העבירות הפליליות בהן אנחנו מדברים הן גרם מוות ברשלנות, כפי שציינת, וגם חבלה ברשלנות, יש גם פצועים, לשמחתנו לא כולם נהרגים.

<איריס ברק: למיטב ידיעתי, ואני מציינת בהסתייגות שאני לא מומחית בתחום, אני לא זוכרת שהגענו לעבירות הריגה, אבל אני מסייגת את מה שאני אומרת, ככל שידוע לי, מדובר בעיקר על שתי העבירות שציינתי.

<איריס ברק: גם המשטרה בודקת את עצמה כל העת ונעשתה ביקורת בתיקי החקירה שהיו בעבר ואני לא הולכת להגיד שהכול נעשה בצורה מושלמת.

<איריס ברק: נמצא שבחלק מהמקרים היו ליקויים מסוימים בממשק ולכן המשטרה והגורמים האחרים שפועלים כדי להשתפר גיבשו במהלך החודשים האחרונים נוהל עבודה חדש, משותף עם הפרקליטות.

<איריס ברק: לא כל נוהל עבודה מותר לפרסום במסגרת חוק חופש המידע.

<איריס ברק: חלק מהנהלים לא מפורסמים לציבור.

<איריס ברק: אחת המטרות המרכזיות של הנוהל הזה היא לשפר את הממשק בין הגורמים הנוספים, בין הגורמים השונים שמעורבים בחקירות האלה ולבצע את החקירות בצורה מיטבית כדי להגיע לחקר האמת.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שתדעי שהרושם הציבורי הוא שהמשטרה לא מתייחסת בחומרה מספיקה לגרם מוות ברשלנות בתחום הבנייה.

אלי אלאלוף: בכלל.

ג'מאל זחאלקה: זו התחושה הציבורית.

ג'מאל זחאלקה: אין פה אחד באולם שאומר שהמשטרה מטפלת בנושא כראוי.

ג'מאל זחאלקה: זה נושא נדיר שיש קונצנזוס שהמשטרה לא עושה את מה שצריך.

ג'מאל זחאלקה: אתם במקום הזה, אם לא תעשו שינוי, יש בעיה קשה.

<איריס ברק: כפי שציינתי, אדוני – מה שמך בבקשה?

אלי אלאלוף: חבר הכנסת זחאלקה.

<איריס ברק: חבר הכנסת זחאלקה, ראשית, אין אלא להצר שזה הרושם שנוצר, אבל - - -

ג'מאל זחאלקה: אני נפגשתי עם המשפחות, אני יודע מה זה.

יוסף ג'בארין: זה לא רק רושם, זו סטטיסטיקה.

יוסף ג'בארין: פחות מ-10 כתבי אישום ב-5 השנים האחרונות.

אלי אלאלוף: אני מבקש לאפשר לנציגת המשטרה לסיים את דבריה ואחר כך - - -

יוסף ג'בארין: אז בואי תני לנו הסבר איך זה קרה?

יוסף ג'בארין: - - - אמר כבוד יושב-ראש הוועדה שהוגשו כ-10 כתבי אישום - - -

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: תקבלו את רשות הדיבור.

אלי אלאלוף: יש חברים שביקשו לפני כן.

אלי אלאלוף: אני מבקש ממך - -

יוסף ג'בארין: זה לא רק רושם - - -

אלי אלאלוף: סגן ניצב איריס ברק, בבקשה לסיים.

<איריס ברק: אני מניחה שאף אחד לא ירצה שיוגשו כתבי אישום במקרה בו לא נמצאו די ראיות להגשת כתבי אישום על מנת לתקן רושם ציבורי כזה או אחר - - -

יוסף ג'בארין: אז מה, הכול רצון האל?

יוסף ג'בארין: זה הכול רצון האל?

<איריס ברק: זה לא רצון האל, אבל - - - כתבי אישום מוגשים במקום בו נאספו די ראיות לגשת כתבי אישום.

אלי אלאלוף: לצערנו, במקרה הנוכחי יש מספיק ראיות.

אלי אלאלוף: הן זועקות לשמים.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, היא אומרת שלא נאספו די ראיות - - - אבל היא אומרת דברים מאוד משמעותיים - - -

אלי אלאלוף: יוסף, בשביל זה תהיה לך עוד מעט זכות דיבור.

<איריס ברק: לא נאספו די ראיות לא בגלל שלא אספו אלא בגלל שהראיות - - -

אלי אלאלוף: חברים, אני חייב - - -

אילן גילאון: אין הלימה בין הפיכת התיקים לכתבי אישום, זאת הבעיה - - -

<איריס ברק: לא כל תיק שנפתח מצביע בהכרח על עבירה פלילית.

<איריס ברק: גם את זה צריך לזכור.

<איריס ברק: וצריך לזכור שהנושא של הבטיחות - - -

אילן גילאון: את יודעת באיזה מספרים מדובר?

<איריס ברק: אני מכירה את המספרים כפי שגם אתם מכירים את המספרים.

אלי אלאלוף: אני מבקש מחברי הכנסת, הערות באמצע, מילא.

אלי אלאלוף: אבל נאומים באמצע אני לא אאשר.

אלי אלאלוף: פשוט לא אאשר.

אלי אלאלוף: ומי שלא נוח לו, שימצא את עצמו איפה שנוח לו.

אלי אלאלוף: כרגע יש פה משמעת בדיון ונכבד אותה, אחרת לא יהיה דיון פורה ורציני מבחינתנו.

אלי אלאלוף: תודה לך, גברת ברק.

אלי אלאלוף: אני מבקש שנציג משרד השיכון, לפי הודעה של משרד השיכון, אמור לבטא את מדיניות או את דברי משרד השיכון, רשם הקבלנים.

אלי אלאלוף: אמנון, בבקשה תצטרף לשולחן.

אלי אלאלוף: אחריו – נציג משרד העבודה והרווחה.

אלי אלאלוף: ורדה, אמר לי המנכ"ל שאת הדוברת בשם המשרד, תמצאי בבקשה כאן מקום.

אלי אלאלוף: תפנו לה מקום ליד השולחן, בבקשה.

אלי אלאלוף: כן, אדוני, אמנון כהן, עורך הדין אמנון כהן, רשם הקבלנים.

אמנון כהן: בוקר טוב לכולם, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא רוצה להוסיף מעבר למה שנאמר, גם במסגרת המגבלות של צו איסור הפרסום, אני רק אומר שפעולות אופרטיביות שאנחנו נקטנו מהרגע שהאירוע הזה קרה, צוות שלנו היה במקום מיד אחרי קרות האירוע, תוך שעה וחצי.

אמנון כהן: הייתה בעיה להיכנס לאתר כי המשטרה סגרה אותו הרמטית.

אמנון כהן: באמצעים שלנו הצלחנו להיכנס והעמדנו דוח ראשוני שנותן ממצאים מאוד ראשוניים כי לא ירדנו שם לשורש העניין, גם לא יכולנו לתחקר או לתשאל אף אחד.

אמנון כהן: הדוח נמצא פה.

אמנון כהן: אנחנו מחכים לממצאים של המשטרה ולהחלטות.

אמנון כהן: אני רוצה לדבר ברמה האופרטיבית - - -

אלי אלאלוף: מחכים להחלטות המשטרה?

אלי אלאלוף: ברגע שיוסר צו איסור הפרסום, אתם - - -

אמנון כהן: אני רוצה לגעת בבעיה הזאת.

אמנון כהן: דיברו פה על 6 כתבי אישום על כמות של מאות הרוגים בעשור האחרון ואיפה הכשל שלנו בין היכולת להביא את אנשים הנכונים, כמו שחברי הכנסת ציינו פה, להעמדה לדין עקב רשלנות או לפי נסיבות העניין.

אמנון כהן: למה אין מתאם מלא בין כמות כתבי האישום לכמות ההרוגים?

אמנון כהן: עובד לא מת סתם באתר.

אמנון כהן: לא תמיד זה באשמת הקבלן, אבל יש מקרים שכן וצריך למצות את הדין בעניין הזה.

אמנון כהן: ניהלנו עם משרד הכלכלה במשך 4 שנים התנהלות קבועה כדי לקבל דיווחים קבועים של תאונות עבודה כדי שנוכל לנקוט אמצעים כנגד קבלנים, כדי שנוכל לזמן אותם, כדי שנוכל אולי להציל את ההרוג הבא.

אמנון כהן: אני אומר את זה פה היום, אדוני היושב-ראש, ואני הייתי שותף בכל הישיבות שאתה ניהלת בנושא הזה בשנה האחרונה, עד לרגע זה לא קיבלנו דיווחים ממשרד הכלכלה.

אמנון כהן: יש פה תיק שלם שהבאתי ואני יכול להציג אותו לוועדה או לך אחר כך, שפנינו ופונים באופן סיזיפי, כולל מנכ"ל משרד התמ"ת, כולל ראש מינהל הבטיחות, כולל מפקח עבודה ראשי, ובאופן עקבי לא נותנים לנו את הנתונים של תאונות העבודה ואני לא יודע למה.

אלי אלאלוף: תרשה לי לתקן.

אלי אלאלוף: יש חוק חדש, היחיד שהצלחנו להעביר בוועדה, שב-11 באוגוסט אפשר היה להתחיל ליישם אותו.

אלי אלאלוף: לצערי, למרות שהיו תאונות עבודה באתרי בנייה, אף אתר לא נסגר עד היום הזה.

אלי אלאלוף: זאת אומרת, 29 ימים לפני האסון הגדול הזה.

אלי אלאלוף: משרד העבודה, אני חייב להגיד, לא יישם ולא סגר אף אתר - - -

אילן גילאון: אדוני, האתר הזה נסגר לפי החוק.

אלי אלאלוף: החוק הזה כולל את הסעיף שאתה מציין: חובת דיווח של משרד העבודה בעניין הזה.

אלי אלאלוף: זאת אומרת, מעכשיו תתחילו לקבל, ואם לא תקבלו תוך 48 שעות - - -

אמנון כהן: עמדנו על העניין הזה - - -

אלי אלאלוף: זה כלול - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: ישבנו יחד והכנסנו - - -

אלי אלאלוף: זה קיים.

אלי אלאלוף: אין יותר שום סיבה לתרץ שלא מקבלים דיווח: יש חוק, כבר לא רצון או הבנה בין אנשים.

אמנון כהן: אני מקווה שזה יקרה.

אמנון כהן: הנושא האחרון, אדוני:

אמנון כהן: אני רוצה לבשר לוועדה שללא קשר למקרה – באופן מקרי זה יצא כשקרה האסון הזה, אז לא לקשור בין הדברים – במשרד השיכון תוקם יחידת אכיפה חדשה שתמנה, אני מקווה, בשלב הראשון 10 תקנים.

אמנון כהן: היא לא תטפל בנושא של בטיחות, כי הבטיחות - - -

אלי אלאלוף: כמה זמן ייקח לאייש את 10 התקנים?

אלי אלאלוף: מיליון שנה?

אמנון כהן: אני אסביר לאדוני.

אמנון כהן: הייתה ישיבה ארוכה בנושא הזה אתמול.

אמנון כהן: ההחלטה שהתקבלה היא ש-5 תקנים יילקחו מהמצבה הקיימת, אנשים שיעברו שינוי ייעוד, ו-5 תקנים חדשים.

אמנון כהן: זה המקום לבקש מהאוצר שבאמת יבין את הצורך ויסייע בעניין הזה לגבי תקנים לנציבות שירות המדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וישלמו שכר הוגן כשהאנשים יגיעו?

אמנון כהן: הם יעסקו באכיפה - - -

מאיר כהן: יש 13 אלף אתרים.

מאיר כהן: אתם באמת רציניים, תגיד לי?

מאיר כהן: אנחנו עושים צחוק - - -

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: זה לא הפיקוח הצמוד - - -

מיכל רוזין: 15 אלף אתרי בנייה.

אמנון כהן: אני אסביר מה המטרה של היחידה הזאת - - -

אלי אלאלוף: רק תאפשרו בבקשה לרשם הקבלנים להשלים את הדברים.

אילן גילאון: יש הרבה משגיחי כשרות, אפשר לעשות הסבה מקצועית.

אמנון כהן: אנחנו לא עוסקים בנושא של בטיחות באתרי בנייה, לזה יש את מנהל הבטיחות במשרד הכלכלה.

אמנון כהן: המטרה שלנו היא לאתר את כמות הקבלנים שאין להם רישיונות קבלן ואסור להם לבנות באתרי בנייה ויש המון כאלה ברחבי הארץ.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לצמצם את התופעה הזו כי אני גם יודע שבחלק מאתרי הבנייה שבהם יש קבלן רשום כדין, הוא מביא קבלני משנה שאין להם רישיון.

מיכל רוזין: מה תעזור תוספת של 5?

מיכל רוזין: זה לעג לרש.

אלי אלאלוף: עשרה.

מאיר כהן: גם עשרה.

מאיר כהן: זה פשוט מטורף הדבר הזה - - -

אילן גילאון: אסור שיהיה אתר בנייה בלי מפקח במקום.

אילן גילאון: כל מסעדה מחורבנת, תסלחו לי על הביטוי, יש משגיח בתוכה.

אילן גילאון: פה מדובר בחיים.

אילן גילאון: על מה אתם מדברים, חבר'ה?

אילן גילאון: איפה אנחנו חיים?

אילן גילאון: על עוד דיון - - -

מיכל רוזין: - - - מספרים בודדים לעומת הצורך.

אלי אלאלוף: חברים, אני חייב להגיד לכם.

אלי אלאלוף: מאיר ואילן, אני רוצה להגיד שבכל מערכת יהיו מפקחים או שיש מפקחים ויש מפקחים ללא איוש.

אלי אלאלוף: אין היום מספיק כוח אדם ברור.

אלי אלאלוף: גם 10 זה - - -

אילן גילאון: - - - אתה זוכר?

אילן גילאון: - - - את מנהל האתר לא מצאו, היינו צריכים לחכות לו.

אילן גילאון: חיפשו אותו כי הוא היה באתר אחר.

אילן גילאון: סדום ועמורה.

אילן גילאון: זה לא יכול להיות.

אלי אלאלוף: אולי זה לא המפקח של רשם הקבלנים.

אלי אלאלוף: אחר כך נדבר על התיאום בין הגופים.

אלי אלאלוף: זה לא התפקיד של רשם הקבלנים.

אלי אלאלוף: זה תפקיד, לעניות דעתי ולפי הידע שיש לי ובזכות הוועדה אני חושב שלמדנו הרבה מאוד, זה תפקיד של הפיקוח של משרד העבודה.

אלי אלאלוף: זה לא התפקיד - - -

מיכל רוזין: אבל חבר הכנסת אלאלוף, זה לא חלק מהבעיה שיש - - -

אלי אלאלוף: אני חושב ומבקש מחברי חברי הכנסת לאפשר לדובר לסיים את דבריו.

אמנון כהן: אני אשמח מאוד שחברי הכנסת יירתמו לעניין ויעזרו שכמות התקנים תגדל.

אמנון כהן: כרגע אנחנו נבקש ואני מתפלל שאת ה-10 האלה נקבל גם.

אמנון כהן: אני לא אחראי על תקים ולא על כוח אדם - - -

מאיר כהן: תבקשו יותר, תקבלו יותר.

מאיר כהן: תלחמו על יותר, לא על 5.

אמנון כהן: במשרד הכלכלה יספרו לך, חבר הכנסת כהן, כמה נלחמים להגדיל את כמות הפקחים.

אמנון כהן: אבל זו שרשרת - - -

מיכל רוזין: מי במשרד הכלכלה - - - -

אמנון כהן: - - - כי השכר לא מתאים, כי תנאי ההעסקה לא מתאימים, כי הם לא ממונעים, כי הם לא מקושרים, כי הם הולכים ברגל.

אמנון כהן: אז כמה אתרים הם יכולים להכיל?

אמנון כהן: ואם יהיו 100 פקחים, הם יתנו מענה ל-13 אלף אתרים?

אמנון כהן: - - -

מיכל רוזין: יותר מאשר 17, בהחלט.

מיכל רוזין: וכאשר מפקח יהיה הוליסטי, הוא יבוא לאתר בנייה ויבדוק את כל הדברים ולא כל אחד יבוא לבדוק את הראייה הצרה שלו ומשאר הדברים יתעלם.

מיכל רוזין: מה שאתם אומרים זה שכאילו הקורבנות הם האשמים.

מיכל רוזין: כשהמשטרה אומרת שלא היה פה - - -

אלי אלאלוף: תודה, מיכל, תודה.

אלי אלאלוף: אני מבקש לא לקיים דיונים נפרדים, רק דיון מרכזי אחד בוועדה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לשאול אותך שאלה אחת ולקבל תשובה פשוטה: כמה קבלנים איבדו את רישיון הבנייה שלהם ב-10 שנים האחרונות בגלל תאונות עבודה ובכלל?

אמנון כהן: בגלל תאונות עבודה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אף אחד.

אמנון כהן: אני אמרתי בפתיח שלי שלא - - -

אלי אלאלוף: תן תשובה פשוטה.

אלי אלאלוף: אל תיתן הסבר.

אלי אלאלוף: תשובה זה מספר.

אלי אלאלוף: מספר של כמה איבדו את רישיון הבנייה שלהם בגלל תאונות עבודה ב-10 שנים?

אלי אלאלוף: אתן לך קרדיט.

אלי אלאלוף: אתם יודעים: אפס.

אלי אלאלוף: אני אגיד לכם, אני מכיר את התשובה, היא פשוט אפס.

אלי אלאלוף: תודה רבה, תודה רבה.

אלי אלאלוף: זה עונה לאפקטיביות שיש ברשם הקבלנים לדברים האלה.

אלי אלאלוף: אני מבקש ממנכ"ל החדש, מאוד חדש, במשרד שהוא ישן אבל היה פעם גם ממונה על נושא של תעסוקה לפני כמה שנים והוא חזר לפני פחות מחודש, ב-1 באוגוסט.

אלי אלאלוף: משרד הרווחה קיבל את האחריות בהחלטת ממשלה ובאישור הכנסת והם נכנסו לתהליך אול מצב מאוד-מאוד, אני מזהיר מראש, מאוד קשה.

אלי אלאלוף: תקוותנו היא שעכשיו כשיש שר בכמעט פול-טיים לנושא הזה היא מערכת שכבר מאורגנת, משרד הרווחה הוא משרד שהתארגן יחסית מהר מאוד על בסיס מה שהיה קיים בשנה האחרונה.

אלי אלאלוף: אני מקווה שנוכל לראות התייחסות יותר רצינית, יותר ממלכתית ואחריות מיניסטריאלית שמתבטאת בעשייה גדולה בתחום הזה.

אלי אלאלוף: אליעזר, אני לא יכול לברך אותך במצב משמח, אבל האחריות הזאת גדולה עליכם ועליכם למלא אותה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: מיד אחר כך, חברי הכנסת שיזמו את הדיון יקבלו את רשות הדיבור.

אלי אלאלוף: הראשון יהיה אחמד טיבי.

<אליעזר יבלון: תודה אדוני, יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אלאלוף.

<אליעזר יבלון: ראשית, בשם המשרד אנחנו משתתפים בצער המשפחות שהיקירים להם נספו ואנחנו שולחים החלמה מלאה לפצועים.

<אליעזר יבלון: הגברת ורדה תציג את מה שאנחנו עושים היום מבחינת הטיפול המידי בנושא הכואב הזה וכמובן שהשר, למען האמת, טרם האירוע הקשה הזה קבע דיון בעניין של המדיניות שהמשרד צריך לנקוט וזה כמובן לאור מה שהיה קודם.

<אליעזר יבלון: היו גם אירועים קשים עוד קודם, כך שלא היינו צריכים לחכות לאירוע הקשה הזה שלצערנו קרה, אבל זה מעין שבירת כל הכלים במשהו שמחייב אותנו להתייחסות מידית, גם בהיבט של המדיניות.

<אליעזר יבלון: הדבר הזה גם יבוא לידי ביטוי בשלב הביניים שבו אנחנו נמצאים.

<אליעזר יבלון: אני רק מבקש להבהיר שאנחנו נמצאים בשלב ביניים של קליטת משרד העבודה בתוך משרד הרווחה.

<אליעזר יבלון: זה שלב ביניים שצריך להסתיים עד סוף החודש הזה ואז האחריות תעבור אלינו באופן מלא.

<אליעזר יבלון: אבל עדיין אנחנו פועלים כאחראים מלאים כי יש החלטת ממשלה והכנסת אישרה.

<אליעזר יבלון: אבל זה שלב הביניים.

<אליעזר יבלון: יש כמה דברים שהם מתוכננים, יש כמה דברים שיבוצעו, אחד מהם אני מקווה אפילו מאוד חדשני.

<אליעזר יבלון: אני מקווה שננסה להפעיל אותו.

<אליעזר יבלון: הרעיון רק הבשיל, אנחנו עוד לא יודעים אם הוא יפעל ואיך.

<אליעזר יבלון: צריך לטפל בו נכון.

<אליעזר יבלון: אבל אני מבקש, ברשותך אדוני, להעביר את רשות הדיבור לורדה שהיא אחראית על התחום.

<ורדה אדוארדס: בוקר טוב ותודה רבה על רשות הדיבור.

<ורדה אדוארדס: ברשותכם, אני אתייחס קודם כל בקצרה לאירוע הזה שהוא בעצם הטריגר לפגישה הזו ואחר כך לנושא של בטיחות של עובדים בכלל ובאתרי בנייה בפרט.

<ורדה אדוארדס: כפי שכבר די התבהר, האירוע הזה האחרון, הקשה מאוד, שקרה ברמת החייל, היה אירוע שנגרם מגורמים שאינם נוגעים לבטיחות העובדים באתר אלא גורמים שנוגעים לתכנון וביצוע של בנייה באתר בנייה.

<ורדה אדוארדס: אנחנו מדברי על אתר שעמד לקראת סיומו.

<ורדה אדוארדס: אסון כזה היה יכול לקרות, ככל הנראה, גם בעוד שלושה שבועות, לאחר מסירת המפתחות לאתר ואז כבר בכלל לא היה מדובר על עבודות בניה אלא על מבנה שמתמוטט.

<ורדה אדוארדס: אני חושבת שהדברים האלה כבר די יתבהרו לאחר כל הרעש הגדול שהיה והרבה נתונים שהופצו בהתחלה.

<ורדה אדוארדס: כאמור, הגורמים לאירוע הזה הוא לא בטיפול שלנו ולא באחריות שלנו.

<ורדה אדוארדס: יש גורמים אחרים במדינה שמופקדים על הנושא של איכות תכנון וביצוע של בנייה.

<ורדה אדוארדס: יחד עם זה, אנחנו מעורבים באירוע הזה מאחר ומדובר בעובדים שנפגעו, חלקם נהרגו למרבה הצער.

<ורדה אדוארדס: הוצאנו צו על פי תיקון החוק החדש.

<ורדה אדוארדס: זה הצו השישי שאנחנו כבר מוציאים מאז שתיקון החוק נכנס לתוקף והייתה כאן איזושהי אי-בהירות.

<ורדה אדוארדס: כבר במהלך הפגרה הוצאנו 5 צווים כאלה וסגרנו 5 מקומות עבודה וזה השישי.

<ורדה אדוארדס: הצו הזה הוארך ל-5 ימים על פי בקשת המשטרה וגורמי החקירה.

<ורדה אדוארדס: אנחנו נמצאים כרגע באמצע המועד השני, כלומר הארכה של הצו - - -

מאיר כהן: - - - אתרי בנייה?

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: החוק מתייחס לאתרי בנייה בלבד.

אוסאמה סעדי: הכול קרס, מה יש לסגור שם?

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: לא מדברים על זה.

אלי אלאלוף: יש, לצערי, לא תאונה אחת ביום.

אלי אלאלוף: יש יותר מאחת ביום.

אוסאמה סעדי: אני לא מדבר על מקרים אחרים, אני מדבר על המקרה הזה.

אלי אלאלוף: במקרה הזה, זה לא.

אלי אלאלוף: הוא נסגר לבד.

אוסאמה סעדי: הוא נסגר מעצמו, באמת.

<ורדה אדוארדס: - - - במקרים באתרי בנייה.

<ורדה אדוארדס: יש לנו כלים אחרים שאנחנו יכולים להפעיל אותם גם במקומות עבודה שאינם בנייה אלא במקומות עבודה אחרים ואנחנו עושים את זה.

אלי אלאלוף: אני מקווה שאתם דואגים לכך שהעובדים שהאתר שלהם נסגר, יקבלו את שכרם בהתאם.

מיכל רוזין: התשובה היא בוודאות לא.

אלי אלאלוף: רציתי להשלים את המשפט: זה בהתאם לחוק, זו לא טובה.

אלי אלאלוף: גם את זה תבדקו.

איל בן ראובן: מאחד האתרים שנסגר יש תלונה של עובדים שלא קיבלו את המשכורת.

איל בן ראובן: אני שלחתי - - -

<ורדה אדוארדס: אני מניחה שזה מסוג הדברים שייבדקו בשלב מאוחר יותר.

<ורדה אדוארדס: יש כרגע דברים - - - זה בעניין התלונה הספציפית הזו.

אוסאמה סעדי: בעניין האתר הספציפי הזה, מתי הייתה הביקורת האחרונה באתר עצמו?

אוסאמה סעדי: מתי היו מפקחים מטעם משרד העבודה באתר עצמו?

מיכל רוזין: מטעם מישהו.

<ורדה אדוארדס: באתר הזה היה ביקור ביוני האחרון.

מאיר כהן: והכול היה בסדר.

<ורדה אדוארדס: לא הכול היה בסדר.

אלי אלאלוף: באיזה חודש?

<ורדה אדוארדס: ביוני האחרון.

מאיר כהן: לפי התקשורת הכול היה בסדר.

<ורדה אדוארדס: לא - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, אנחנו שואלים שאלות שהן בכיוון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא יודעים מה הסיבות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא נפילה מגובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה או כשל תכנוני, שהם לא נכנסים - - -

מיכל רוזין: אז עוד יותר.

מיכל רוזין: אם היה פקח - - -

מאיר כהן: הייתה שם ביקורת ביוני.

מאיר כהן: אנחנו רוצים לשמוע.

מיכל רוזין: מה היה בביקורת והאם יושמו המסקנות?

<ורדה אדוארדס: בביקורת נבדקו נושאים שונים של ביצוע בנייה ובטיחות העובדים.

<ורדה אדוארדס: אנחנו לא נוגעים בכלל בכל מה שקשור - - -

מאיר כהן: בטיחות העובדים הייתה בסדר?

מאיר כהן: הדוח היה בסדר?

מאיר כהן: האנשים היו עם קסדות, רתמות וכל מה שצריך?

<ורדה אדוארדס: יש מעט מאוד ביקורות שהן בסדר בבנייה.

<ורדה אדוארדס: בדרך כלל, כשמבקרים באתר בנייה יש - - - אבל אנחנו מוכרחים להציב איזשהם סדרי עדיפויות.

<ורדה אדוארדס: בביקור הזה לא היו ליקויים משמעותיים.

<ורדה אדוארדס: היו ליקויים שניתן לתקן אותם בצורה די קלה - - -

מאיר כהן: אוקיי, זו תשובה.

<ורדה אדוארדס: זה היה יחסית ביקור בסדר.

אוסאמה סעדי: מי אחראי על הבדיקה כשאתם מגיעים לאתר הבנייה?

אוסאמה סעדי: חוץ מהבטיחות, מי אחראי שם לבדוק שהעבודות מתבצעות בהתאם - - -

אלי אלאלוף: איזו פרשה פתחת.

<ורדה אדוארדס: זו בדיוק הבעיה.

מיכל רוזין: כל הפעמים, בדיונים בוועדה - - -

שולי מועלם-רפאלי: הרי חלק מהבעיה שלא היה ברור אפילו מה התהליך - - -

אלי אלאלוף: חברת הכנסת מועלם, אני מבקש לאפשר לה את הדיווח ארנו שזה דיווח עם הערות בינים.

אלי אלאלוף: לא יותר מזה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ורדה אדוארדס: לגבי - - - להגברת האכיפה שעליהם הוחלט בדיון עם השר, אנחנו עומדים לקדם את נושא העיצומים הכספיים לגבי עבירות בטיחות.

<ורדה אדוארדס: אנחנו כמובן נעשה כאן סדרי עדיפויות ובדומה לחוק שקיים היום, החוק להגברת האכיפה לגבי דיני עבודה, אנחנו הולכים לקדם עכשיו חוק שהוא - - -

מאיר כהן: כשאת אומרת "אנחנו עומדים לקדם", תני לנו לוח זמנים מתי זה.

מאיר כהן: כי ב-2001, ועדת זיילר דיברה על תקנות למכוני בקרה.

מאיר כהן: אז תני לנו לוח זמנים.

<ורדה אדוארדס: ההמלצות של ועדת זיילר, רובן ככולן לא נוגעות לנו, אז אני לא יכולה - - -

מאיר כהן: אני שואל - - - אתם אנשי מקצוע, יש לכם איזה לוח, לו"ז?

<ורדה אדוארדס: אני יכולה לומר את מה שנוגע לנו - - - אנחנו הולכים לכתוב את הצעת החוק הזו במהירות המרבית, זאת אומרת, אנחנו מדברים על חודשים בודדים.

איל בן ראובן: למה חודשים בודדים?

אוסאמה סעדי: עדיין אין הצעת חוק בכלל.

אוסאמה סעדי: הולכים לכתוב הצעה.

איל בן ראובן: תבואו אלינו ונראה לכם איך כותבים חוק ביומיים.

איל בן ראובן: ההרוגים נהרגים כל יום.

איל בן ראובן: אנחנו מדברים פה על כל דבר שלוקח חודשים וחודשים.

אלי אלאלוף: החוק שאושר בכנסת, כל העבודה, הכול, מכל, כל, כולל האישורים, קריאה ראשונה ושלישית, נגמר בפחות משלושה חודשים.

אוסאמה סעדי: ויום אחר שרוצים - - - חוק ההדחה - - -

אלי אלאלוף: כולל אישור להפעלתו.

אלי אלאלוף: אני, בשם המתנדבים - - -

שולי מועלם-רפאלי: אולי זו לא שאלה לורדה אלא שאלה למנכ"ל על - - -

<אליעזר יבלון: אני אנסה לענות סדר הזמנים אדוני?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אליעזר יבלון: אני מתחייב שזה יהיה לא יותר מחודשיים.

אלי אלאלוף: הואיל ואני מאמין לו, זה יהיה.

מיכל רוזין: זה אומר שבכנס מושב החורף אנחנו - - -

שולי מועלם-רפאלי: אז אפשר יהיה להתחיל להתקדם.

אלי אלאלוף: אחר כך נוסיף חגים.

<ורדה אדוארדס: מבחינתנו זה חוק מאוד חשוב, זה כלי אכיפה מאוד חזק.

<ורדה אדוארדס: ראינו את זה בתיקונים אחרים ואני מאוד מקווה שהחוק זה יעבור כאן במהירות.

אלי אלאלוף: אנחנו מוכנים ואנחנו מוכנים אפילו בתוך הפגרה, כפי שאנו עושים היום, לכנס את הישיבות הנדרשות כדי לקדם את החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אולי גם יהיה כך למפקחים.

טלי פלוסקוב: השאלה באמת מי יביא לכם - - -

אלי אלאלוף: מה החדשנות שהבטיח לנו המנכ"ל שלך?

<ורדה אדוארדס: אנחנו עומדים לפרסם עכשיו בקשה להצעות לאיסוף נתונים תוך שימוש בטכנולוגיות מתקדמות.

<ורדה אדוארדס: הכוונה להפעלה של טכנולוגיות מתקדמות שיעבירו אלינו מידע בו זמנית על אתרי בנייה לפי כל מיני פרמטרים שאנחנו נגדיר.

מאיר כהן: לוויינים - - -

<קריאה: רחפנים, לא לוויינים.

<ורדה אדוארדס: אנחנו נקבל הזרמה של מידע שוטפת - - - רציתי ברשותך להעיר עוד מספר דברים.

<ורדה אדוארדס: אנחנו גם הולכים לקראת תיקון של תקנות קיימות שיש להן השלכות ברורות מאוד על בטיחות בבנייה ואנחנו הולכים עכשיו למספר תיקונים נקודתיים בתקנות הבנייה, בתקנות עגורני צריח, וגם כאן אנחנו מאוד נודה לוועדה אם היא תאפשר לנו לקדם את זה במהירות האפשרית.

אלי אלאלוף: עוד לא דחינו אף דיון.

אלי אלאלוף: את לא התייחסת אבל אני חוזר עכשיו.

אלי אלאלוף: כל החברים שלי מכירים ונדמה לי שחצי מהמדינה יודעים את המספר המזעזע הזה: 17 תקנים מאוישים בתנאים מחפירים.

אלי אלאלוף: יש פה מנציבות שירות המדינה?

אלי אלאלוף: נציבות שירות המדינה לא מצליחה מספר שנים לאייש את 22 התקנים הקיימים וזה לא פחות רשלני כשהביורוקרטיה חוגגת ולא מוצאת מועמדים.

אלי אלאלוף: כדאי למסור את זה ומסרנו את זה באופן אישי לנציב שירות המדינה, חבר הכנסת חג' יחיא, איל ואני.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר: גם אם זה רק 40 תקנים, זו המלחמה הראשונה כי הבעיה היא האכיפה המינימלית שלא קיימת.

אלי אלאלוף: אני לא מדבר על היכולות, התנאים וכולי.

אלי אלאלוף: אז כדאי שזה יהיה דבר שלא יחכה לאף אחד.

אלי אלאלוף: אם לנציבות שירות המדינה יש תהליכים שהיא בעצמה – אני חייב להגיד, יצאתי מאחד הדיונים המזעזעים ב-70 שנות קיומי, לא ראיתי דבר כזה שאף אחד אפילו לא יודע.

אלי אלאלוף: נציב שירות המדינה לא ידע בעצמו להסביר למה.

אלי אלאלוף: זה פשוט נראה לי בלתי יאומן מה שקורה.

אלי אלאלוף: אז אני ממליץ לך, אליעזר, ברשותך, תלחץ שהנושא הזה ייפתר ומהר ותנאי העבודה של אותם מפקחים.

אלי אלאלוף: כמובן שזה לא מספיק, יש שיטות.

אלי אלאלוף: אני יודע שהשר חושב על דברים נוספים ואחרים, אבל זה לא חייב לחכות לאף התייעצות נוספת, רק ביצוע.

<ורדה אדוארדס: ברשות היושב-ראש עוד שתי הערות.

<ורדה אדוארדס: ראשית, לגבי שיתוף פעולה עם המשטרה, כפי שתואר כאן, אנחנו נמצאים עכשיו במצב ששל עבודה ביחד.

<ורדה אדוארדס: הנוהל של המשטרה כבר פחות או יותר כתוב.

<ורדה אדוארדס: אנחנו עכשיו מתאימים את הנוהל שלנו על מנת שיהיה בעצם - - -

אלי אלאלוף: מה זה?

אלי אלאלוף: תחיית המתים זה.

<ורדה אדוארדס: לגבי הערת רשם הקבלנים, אני קצת מופתעת מאחר ואנחנו מעבירים מידע על צווי בטיחות שמוצאים באתרי בנייה במשך שנים אל רשם הקבלנים ולא ידוע לנו כל כך - - -

אמנון כהן: לא על תאונות עבודה.

<ורדה אדוארדס: על צווי בטיחות.

<ורדה אדוארדס: אלה מקומות שאנחנו כבר מצאנו בהם - - -

אמנון כהן: מטפלים בהם: רתמות, קסדות, נעליים, פיגומים - - -

אלי אלאלוף: בואו לא נעשה את הברור עכשיו.

אלי אלאלוף: אם תדברו ביניכם גם ללא ישיבת הוועדה, זה גם כן טוב.

<אליעזר יבלון: ורדה, עצרי.

<אליעזר יבלון: בסדר.

<אליעזר יבלון: הבנו את הכיוון, אנחנו בסך הכול רוצים לתקן.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין שורדה מגיעה לכל הדיונים ולא תמיד יש לה את היכולת לתת את התשובות המספקות.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד את זה.

אלי אלאלוף: אבל יש לה את אומץ הלב הציבורי והמקצועי לבוא ולהודות בחולשות של המערכת.

אלי אלאלוף: על זה אני מודה לך באמת.

אלי אלאלוף: ד"ר אחמד טיבי, בבקשה.

אלי אלאלוף: הוא היוזם יחד עם אחרים.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש, רציתי לפתוח ולומר שיש לי הרגשה של Déjà-vu כי הוועדה הזאת היא אחת הוועדות שעוסקת הכי הרבה בעניין הזה של תאונות עבודה.

אחמד טיבי: יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אלאלוף, קיים מספר רב של מפגשים, של ישיבות, חוקים, ביקורים בשטח, אחרי תאונות ולפני תאונות, כדי שלא יהיו תאונות.

אחמד טיבי: בעבר, גם הוועדה הזאת, גם בקדנציות קודמות, קיימה דיונים אחרי תאונות, אחרי מגה-תאונות.

אחמד טיבי: אנחנו כאן מדברים על מגה-תאונה שהתמשכה ועדיין לא הסתיימה בשל העובדה שיש עדיין אנשים קבורים מתחת לאדמה, מתחת להריסות, ולכן הפעם הייתה התעניינות תקשורתית וציבורית.

אחמד טיבי: אבל רק הפעם, כמעט.

אחמד טיבי: כי בעבר, לקורבנות האלה לא היו אפילו שמות.

אחמד טיבי: המוות הזה היה מוות שולי של אנשים שקופים, אנשים מהפריפריה, מוות פריפריאלי אם אפשר לקרוא לזה ככה.

אחמד טיבי: לכן, ברשותך, אדוני היושב-הראש, אני אקרא את שמות הקורבנות: עאהד רימאווי מבית רימא, רחמאת אללה עליי; אולג יעקוקוב מתל אביב; דניס דיאנצ'נקו מאוקראינה.

אחמד טיבי: אני משתתף בצער המשפחות.

אחמד טיבי: נעדרים: מחמד דוואבשה, דומא; רוסלן איסאקוב מעכו; אולג מישאלוב מעכו.

אחמד טיבי: אני מקווה שהם יימצאו חיים למרות הזמן שהולך ועובר והקושי בדבר.

אחמד טיבי: אני מאחל החלמה לפצועים.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר מילה טובה לאלה שעושים את עבודות החילוץ.

אחמד טיבי: פתחתי ואמרתי שכבר היינו במקום הזה.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר לכם מהצד של האנשים, ואנחנו חברי הכנסת, גם מהרשימה המשותפת, גם אילן ואחרים שעסקנו בזה שנים רבות יודעים כמה זה מקומם שאתה כל הזמן חווה את המוות הזה של אנשים שאתה מכיר, של משפחות פשוטות.

אחמד טיבי: המוות הזה לא בא, אדוני היושב-ראש, אל התודעה, אל התקשורת.

אחמד טיבי: יש רושם שהדבר הזה קורה כי הם לא שייכים לשבט של האליטה הישראלית.

אחמד טיבי: מדובר בערבים, עובדים זרים, אוקראינים.

אחמד טיבי: אמרתי אנשים שקופים, אנשים שבדך כלל לא סופרים אותם גם בחיים.

אחמד טיבי: לכן, כנראה, שבמשך 10 שנים לא הוגשו תיקים נגד אנשים אחראיים.

אחמד טיבי: 230 קורבנות ב-5 שנים.

אחמד טיבי: תארו לעצמכם ש-230 קורבנות מצפון תל אביב באירוע מתמשך כלשהו, בתאונות.

אחמד טיבי: אי-תשומת הלב הציבורית הייתה כמו שהיא היום?

אחמד טיבי: הרשלנות הייתה כמו שהיא היום?

אחמד טיבי: העבודה היא ערבית, הרשלנות היא יהודית למהדרין במקרה זה.

אחמד טיבי: של הממשלה, של בעלי העבודה, של הקבלנים.

אחמד טיבי: גם משכורות דחק, אנשים שנאבקים כל יום כדי לשרוד, כדי להביא משכורת הביתה.

אחמד טיבי: לכן קראנו לקורבנות האלה בערבית: דחאייה לוקמת אל עאייש – קורבנות פת הלחם.

אחמד טיבי: אנשים שיוצאים לעבוד מהבוקר.

אחמד טיבי: עאהד בא מבית רימא.

אחמד טיבי: אתם יודעים מתי הוא יוצא בבוקר?

אחמד טיבי: ב-03:00 בבוקר הוא יוצא.

אחמד טיבי: אתם יודעים מתי הוא חוזר?

אחמד טיבי: אתם יודעים מה המשכורת שלו?

אחמד טיבי: כך גם אולג, אני בטוח.

אחמד טיבי: ולכן יש הרגשה אצל כל אחד מאתנו של כעס יתר במקרה הזה שיש אנשים שחושבים שהעובדים שלהם או שהרגולטור, הממשלה, יכולה לחשוב שהאזרח שלה יכול למות והם יכולים להמשיך לחיות ולשגשג ולהרוויח.

אחמד טיבי: והממשלה יכולה להודיע על הישגים בתחום הבנייה.

אחמד טיבי: יש לי רושם שהקבלנים, בעלי העבודה, הממשלה, המשרדים הנוגעים בדר, יש להם שלט במשרדים של ליאונרדו דה וינצ'י שכתוב עליו: החיים שלנו נוצרים על ידי מותם של אחרים.

אחמד טיבי: זה נורא.

אחמד טיבי: דיברו אתי מהמשפחה מבית רימא וממשפחת דוואבשה שעדיין לא יודעים מה קורה עם הבן שלהם, אסון אחרי אסון עם המשפחה הזאת.

אחמד טיבי: מה אפשר לענות להם חוץ מ: המוות הזה הוא מוות מיותר?

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, שמעתי את מנכ"ל החברה "דניה סיבוס" – איפה הוא?

אלי אלאלוף: הוא פה.

אלי אלאלוף: אדון גינזבורג.

אחמד טיבי: שמעתי אותך מתראיין והרגשתי מאוד לא נוח.

אחמד טיבי: אני מציע לך ולאחרים שבמקרים כאלה להיות יותר צנועים כאשר אתה מדבר למחרת מוות ואסון כבד כזה באתר עבודה שאתה אחראי עליו, אחרי שלפני כמה חודשים באתר עבודה אחר שאתה אחראי עליו באשקלון, גם הייתה תקרה שקרסה.

אלי אלאלוף: זה בחולון.

אחמד טיבי: בחולון.

אחמד טיבי: ולהגיד שכל מה שאומרים זה שטויות ושאתם שופרא דשופרא, זה היה קצת יהיר מדי, אדוני.

אחמד טיבי: הייתי מציע לך שלפני שאתה עולה לתקשורת, אם בכלל היית צריך לענות, או לקחת יועץ תקשורת, יועץ תדמית כי התדמית שלך היא בשפל ובצדק.

אחמד טיבי: אתה יודע מה הדבר הכי נורא במוות?

אחמד טיבי: כאשר המשפחה רואה שמי שחשודים לכאורה באחריות הם יהירים.

אחמד טיבי: אני מציע לך להיות יותר צנוע כאשר אתה מדבר בעת שאנשים יכולים להיות ביגון רב.

אחמד טיבי: 230 קורבנות במשך 5 שנים אדוני, כאשר במחצית הראשונה של 2016 היו 20 ואנחנו לא סופרים תאונות - - -

אלי אלאלוף: תרשה לי רק לתקן: ה-230 הם לא בענף הבנייה בלבד.

אחמד טיבי: תאונות עבודה.

אחמד טיבי: אני מדבר עכשיו - - -

אלי אלאלוף: ה-20 הם בענף הבנייה בלבד.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: 17 פקחים שעובדים בתנאי דוחק, משכורת מעליבה.

אלי אלאלוף: פקחים בשם המדינה.

אחמד טיבי: כן, כן.

אחמד טיבי: כמה פקחי שבת יש?

אחמד טיבי: יש הרבה יותר.

אחמד טיבי: נדמה לי שזה יותר חשוב, הפקחים הלאה שיכולים להציל חיי אדם, למנוע, מניעה לעתיד.

אחמד טיבי: בואו נדבר עכשיו על הצורך להגדיל פקחים.

אחמד טיבי: מה הבעיה בכל הנושא הזה?

אחמד טיבי: אין רגולציה, אין פיקוח, אין אכיפה ואין ענישה שמענו כאן כמה אנשים נענשו.

אחמד טיבי: אתם יזמתם חוק לסגור אתרי בנייה – כמה אתרי בנייה נסגרו?

אחמד טיבי: וואלה וואחד, אין.

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: קיבלנו תיקון עכשיו - - -

שולי מועלם-רפאלי: נסגרו.

ג'מאל זחאלקה: האתר הזה נסגר.

אחמד טיבי: אלוהים סגר את האתר הזה.

אחמד טיבי: לא הם.

אחמד טיבי: אומרים לי שבחיל האוויר, קראתי באיזשהו מקום, כל מקום שיש בו עבודה כזאת – נסגר לאלתר.

אחמד טיבי: למה שם אפשר ובאזרחי אי אפשר?

אלי אלאלוף: תרשה לי לתקן: יש חוק שניתן להפעיל אותו - - -

אחמד טיבי: הבעיה שיש חוק שלא מופעל, אדוני היושב-ראש.

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: הוא חדש.

אלי אלאלוף: ב-11 באוגוסט 2016.

אלי אלאלוף: בחודש הזה, לשמחתי, שמענו שכבר 5 אתרים נסגרו.

אחמד טיבי: מעט מדי, אבל אני מקווה שיתחילו לאכוף יותר ולהעניש יותר, כי אם אין הרתעה, המצב ימשיך להיות כל-כך חמור והמוות הידוע מראש הזה ימשיך להכות בכולנו.

אחמד טיבי: הפגנו ברחובות, לבשנו קסדות כולנו.

אחמד טיבי: היינו כאן בדיונים בוועדה, הוצעו חוקים.

אחמד טיבי: יש רושם שכולנו נושאים באחריות להמשך המצב הזה: גם הממשלה, גם התקשורת, גם הפרלמנט.

אחמד טיבי: מי לא? לכן אני רוצה להשמיע את זעקת האנשים שבדרך כלל עודים ואתם לא יודעים עליהם כי אתם באים בסופו של דבר לגור שם או להחנות שם.

אחמד טיבי: ויש אנשים, השקופים האלה, שחשופים למוות פריפריאלי יותר מאחרים שיכולים למות מבלי שאף אחד ישמע עליהם.

אחמד טיבי: זאת אחריות של ממשלה, של ראש ממשלה, של משרדי הממשלה ושל בעלי העבודה, אדוני היושב-ראש, שכשיש מנופאי, אחמד חמייסה, שהתריע על בעיית בטיחות במנוף, הוא פוטר.

אחמד טיבי: את זה צריך לחקור או לא צריך לחקור?

אחמד טיבי: צריך לחקור לעבר, לבדוק.

אחמד טיבי: אומרים לו: מי שחופר, לא יישאר אצלנו.

אחמד טיבי: אתם חפרתם קברים.

אחמד טיבי: קברים בבתי קברות.

אחמד טיבי: הוא חופר כי הוא מתריע על בעיות בטיחות?

אחמד טיבי: תנו לו לחפור כדי שלא נחפור קברים בבתי קברות.

אחמד טיבי: (נושא דברים בשפה הערבית).

אחמד טיבי: אני משתתף בצערן של כל המשפחות.

אחמד טיבי: אלה היו קורבנות – אני לא רוצה להגיד קורבנות שווא, אבל הם היו יכולים להיות אתנו עדיין בחיים.

אחמד טיבי: אני מקווה שהישיבה הזאת וישיבות אחרות ימנעו את המוות הפריפריאלי הבא.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מבקש להודיע מראש שמנכ"ל משרד העבודה יעזוב אותנו עכשיו.

אלי אלאלוף: אנחנו מודים לו.

אלי אלאלוף: ההתראה הייתה מאוד קצרה וההתחייבויות מרובות אצלו.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

אלי אלאלוף: גם אמור לעזוב.

אלי אלאלוף: אחר כך בהתאם לרשימה הרגילה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת, בקיצור, כדי שכולם יוכלו לדבר, שלושה דברים.

מאיר כהן: האחד, אין שום ספק מהאירוע הזה, אדוני היושב-ראש, ששאלת האחריות של בעלי מקצוע בתחום הבנייה מאוד לא ברורה.

מאיר כהן: לא מי אחראי על מי ומי אחראי על מה.

מאיר כהן: זו אחת הבעיות הגדולות.

מאיר כהן: הדבר השני, אמר אחמד טיבי ואני רוצה לחזק את זה.

מאיר כהן: רבותי, כשבצבא יש תאונת אימונים, הצבא עוצר את נשימתו ליום.

מאיר כהן: אם יש פצוע, לא הרוג, עוצר את נשימתו ליום.

מאיר כהן: הפסקת אימונים.

מאיר כהן: איל, אתה מכיר את זה.

איל בן ראובן: לפעמים יותר.

מאיר כהן: ולפעמים יותר.

מאיר כהן: שימו לב שהאירועים האלה ובכלל זה גם תאונות הדרכים, הופכים להיות לחלק מהשגרה שלנו.

מאיר כהן: יש עוד הרוג: אנחנו שומעים וממשיכים.

מאיר כהן: ואילולא הדבר קרה מרכז תל אביב לעיני התקשורת, אני לא משוכנע שהמדינה הייתה מזדעזעת.

מאיר כהן: אבל קרה משהו, זה קרה במרכז תל אביב, במקום ההומה.

מאיר כהן: יש נפילה של אתר בנייה, ואז כולנו יושבים כאן והתקשורת עוסקת בזה יום-יום.

מאיר כהן: ראו, אדוני היושב-ראש, הייתי ראש עיר, יש נקודה אחת שאנחנו צריכים להתייחס אליה כי בטירוף הזה של כמה שיותר דירות ובמאמצים הכנים והנכונים של שר האוצר וכולנו להוזיל את מחירי הדירות, אנחנו עדים היום למכרזים שאתה יושב בהם וכשאתה רואה את המחיר שהקבלנים מגישים, אתה לא מבין איך הם יצליחו לשלם את העלויות.

מאיר כהן: זה דבר שאנחנו לא כל כך מתייחסים אליו.

אלי אלאלוף: בדוח זיילר יש התייחסות, איסור על מכרזים במחיר - - -

מאיר כהן: אני זוכר.

מאיר כהן: כל הזמן, כראש עיר, כשהיו מגיעים קבלנים ומגישים הצעות, הייתי מסתכל ואומר להם: המכרז מדבר על מיליון, אתה מציע 400,000 – איך תעשה את זה?

מאיר כהן: כשהיית פונה למעלה היו אומרים: תקבל את המכרז הזול.

מאיר כהן: לקבל את המכרז הזול.

אלי אלאלוף: לצערי, אתה צודק.

מאיר כהן: לכן אני אומר שהטיפול בבעיה הזאת הוא הרבה יותר שורשי.

מאיר כהן: אנחנו יכולים לשבת כאן וכל אחד ישפוך את הלב, אבל באמת, לאירוע עצמו אנחנו צריכים לחכות ולראות מה היה הכשל לפני שאנחנו שופכים אש וגופרית.

מאיר כהן: אבל היות ואנחנו מכירים את המציאות העגומה הזאת – כאן אני רוצה להגיד לך מילה טובה, אלי, מאז שאנחנו יושבים בכנסת הזאת, בוועדה הזאת, אתה כל הזמן מסית אותנו מרבה נושאים ואומר: רבותי, תדליקו רנאור על נושא הבנייה.

מאיר כהן: אני שמח שהחוק הזה נכנס לתוקפו באוגוסט.

מאיר כהן: המרחק מלבוא ולהגיד שאנחנו מתחילים לתקן את העניין הוא גדול מאוד.

מאיר כהן: אבל שוב, אדוני היושב-ראש, כל תקנה וכל הצעת חוק שתועלה היום על ידי חברי כנסת וכל הצעה לשיפור, צריכה לקבל עדיפות בוועדה הזאת שלך.

מאיר כהן: אני משוכנע שאתה תתחייב לעשות את זה כי באמת, אם אנחנו לא נכריז שהמצב הוא מצב של חסר לאומי, אנחנו נראה את זה, וככל שאתרי הבנייה יצוצו כפטריות אחרי הגשם בפריפריה, בצפון ובמרכז, צריך להכביד את היד וזה תפקידה הישיר של הוועדה הזאת.

מאיר כהן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: קיבלתי אישור ממנכ"ל "דניה סיבוס" שהוא מוכן עכשיו להתערב בדיון.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה מאוד חשוב לאפשר לו את זה לפני כמה חברי כנסת ואחר כך זה יאפשר לכם לשאול אותו גם שאלות.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אדון גינזבורג, מנכ"ל "דניה סיבוס" - - -

דב חנין: אדוני, אני חושב שדבריו של המנכ"ל חשובים, אבל הדיון שלנו, בעיקר בגלל צו איסור הפרסום, חייב להתמקד בשאלות היותר כלליות.

דב חנין: לכן אני מציע שתאפשר לנו לדבר קודם על הנושאים הכליים ואחר כך - - -

אלי אלאלוף: היות ועשיתי סקר עיניים – עשיתי סקר עיניים של חברי הכנסת, דב, ואתה היחיד בעמדה הזאת.

אלי אלאלוף: אז אני מבקש ממנכ"ל "דניה סיבוס" לדבר, בבקשה.

<רובי בכר: אולי רק מילה אחת.

<רובי בכר: אני עורך הדין של "דניה סיבוס" - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא כדאי - - -

אלי אלאלוף: אצלי גם עורכי דין - - -

מיכל רוזין: אתה רק משכנע אותנו להסכים.

מיכל רוזין: תן בבקשה למנכ"ל.

אלי אלאלוף: אני דווקא מכבד את הבקשה ואת הנכונות.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה אומץ לב ציבורי ואישי של מנכ"ל "דניה- סיבוס" מבקש.

אלי אלאלוף: אני סומך עליך שתדע - - -

שולי מועלם-רפאלי: כל הדיון הזה הוא תחת המגבלות - - -

אלי אלאלוף: כל הדיון הזה.

אלי אלאלוף: תאמין לי, יש לנו הרבה שאלות שאנחנו שומרים.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדון גינזבורג.

<רונן גינזבורג: בפתח הדברים אני רוצה להביע צער עמוק, את תנחומי ואת תנחומי החברה ועובדיה לעובדים באתר שעבדו אצלנו, שנהרגו באתר.

<רונן גינזבורג: אני חוזר גם הבוקר מהאתר, בשלושה הימים האחרונים אנחנו לא עוצמים עין ועוזרים לכל שירותי ההצלה בכל עזרה שיכולנו לתת עם כל העובדים, עם כל הציוד, עם כל האמצעים, עם כל מה שאפשר לעזור כדי לנסות ולהציל משם אנשים שנלכדו מתחת להריסות.

<רונן גינזבורג: למי שלא יודע, אני בעצמי מהנדס אזרחי, 18 שנה אני עובד ב"דניה סיבוס".

<רונן גינזבורג: התחלתי כמהנדס ביצוע.

<רונן גינזבורג: אני בוגר ה"טכניון".

<רונן גינזבורג: אני גם מנהל עבודה מוסמך בהכשרתי.

<רונן גינזבורג: למרבה האירוניה אני גם קצין חילוץ ומהנדס חילוץ בחלק מהתקופה ביחצ"א.

<רונן גינזבורג: השתתפתי באירועים של חילוץ אנשים, וזה טראגי בעיני וקשה מאוד.

<רונן גינזבורג: בכלל, כל האירוע הזה קשה לי מאוד.

<רונן גינזבורג: מהכבוד שאני רוחש לרשויות החוק וכמובן למוסד הזה ולוועדה ובאופן אישי לך יושב-ראש הוועדה.

<רונן גינזבורג: הסכמתי להופיע בפני הוועדה למרות הלחץ הגדול במצב שבו אנחנו נמצאים.

<רונן גינזבורג: לגבי האירוע עצמו קשה לי להתייחס מפני שיש, כמו שנאמר, צו איסור פרסום.

<רונן גינזבורג: אני לא רוצה לפגוע, כמובן, בחקירה.

<רונן גינזבורג: אני רוצה שתדעו ש"דניה סיבוס" תעשה הכול, הכול, לשתף פעולה עם גורמי החקירה כדי שימצא פה חקר האמת.

<רונן גינזבורג: הכול מהרגע הראשון.

<רונן גינזבורג: לא תסתיר, תיתן את כל החומר, את כל המידע, את כל מה שיש ברשותה לגבי המקרה הספציפי.

<רונן גינזבורג: כמו שהדיון מתרכז פה בנושא בטיחות בעבודה, המקרה הזה, כמו שאמרת גברת ורדה, לא כל-כך קשור לאירוע בטיחות בעבודה: הוא עמד שלושה ימים ממסירה.

<רונן גינזבורג: יש פה, כפי הנראה – ואי-אפשר להתייחס – כשל הנדסי.

<רונן גינזבורג: אני לא רוצה להתייחס למקרה הספציפי הזה.

<רונן גינזבורג: זה לא נושא של בטיחות.

דב חנין: בלי להתייחס לנושא הספציפי, אדוני, אתה התגאית בעבר בכך שבפרויקט הזה אתם בחרתם שינהל אותו אדריכל ולא מהנדס.

דב חנין: אמרתם: מהנדס הוא איש טכני שאחראי שהבניין לא ייפול או שהמבנה לא ייפול, אנחנו לקחנו אדריכל וזה מאפשר לנו לצמצם עלויות.

דב חנין: האם במבט לאחור אתה לא חושב שהחשיבה הזו הייתה בעייתית?

<רונן גינזבורג: מה שאמרתי הוצא מהקשרו.

דב חנין: באיזה הקשר זה נכון?

<רונן גינזבורג: אני לא יודע אם מותר לי להגיד.

<רונן גינזבורג: את הפרויקט הזה ניהל מהנדס, לא אדריכל.

דב חנין: אני מצטט את הדברים שלך - - -

אלי אלאלוף: טוב, אז הוא ענה לך כרגע.

אלי אלאלוף: יותר מזה אתה לא עוזר לצו איסור פרסום.

אלי אלאלוף: חבר'ה, תכבדו.

שולי מועלם-רפאלי: הוא אומר דבר מאוד ברור.

אלי אלאלוף: מאוד ברור.

אלי אלאלוף: אתה יכול להמשיך.

אלי אלאלוף: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: ניהל לא תכנן.

ג'מאל זחאלקה: הוא משתמש במילים הנכונות.

אלי אלאלוף: טוב מאוד.

אלי אלאלוף: טוב ששמת לב.

ג'מאל זחאלקה: בדרך כלל צריך תכנון ומהנדס בשלב התכנון, לא בשלב הניהול השוטף - - -חישובי כמויות, חוזק המבנה.

ג'מאל זחאלקה: יש מהנדסים פה שיודעים.

ג'מאל זחאלקה: כולנו עבדנו בבניין פעם.

דב חנין: מי שניהל את הפרויקט הוא מהנדס או לא מהנדס?

<רונן גינזבורג: אמרתי מהנדס.

ג'מאל זחאלקה: לא ניהל, הכין את הפרויקט.

ג'מאל זחאלקה: מי הכין?

שולי מועלם-רפאלי: הוא אומר "ניהל".

אלי אלאלוף: ניהל, חבר'ה.

אלי אלאלוף: בלי פרשנות שלכם.

אלי אלאלוף: אנחנו גם לא בוועדת חקירה, אני מבקש.

ג'מאל זחאלקה: יש ניהול של הקונסטרוקציה.

ג'מאל זחאלקה: האם הקונסטרוקציה תוכננה על ידי - - -

אלי אלאלוף: חבר הכנסת זחאלקה, ברשות.

דב חנין: מה שאמרת שככה חסכתם עלויות, זה לא היה מדוק פשוט.

דב חנין: לא חסכתם עלויות אלא סתם אמרת את זה.

דב חנין: בסדר.

דב חנין: מאה אחוז.

אלי אלאלוף: בבקשה, אתה יכול להמשיך, אדון גינזבורג.

<רונן גינזבורג: בהתייחס לנושא הציטוט שלי מלפני שנים, ההתייחסות הייתה לגבי פרויקט כללי.

<רונן גינזבורג: התייחסתי לפרויקט הזה כי זה פרויקט תכנון-ביצוע אבל אני לא מתייחס שוב לפרויקט הזה.

<רונן גינזבורג: המתכנן הראשי בכל פרויקט במדינת ישראל הוא אדריכל, למי שלא יודע.

<רונן גינזבורג: הוא לוקח צוות יועצים שאמור ללוות אותו בתכנון, ביניהם מהנדס קונסטרוקציה, מתכנן אינסטלציה, חשמל - - -

מאיר כהן: מותר להגיד מי הייתה חברת הקונסטרוקציה?

<רונן גינזבורג: אני מעדיף שלא להגיד - - -

<רובי בכר: אני לא חושב שהוא יכול.

דב חנין: אבל אתה אמרת לאריאל ב"בכלכליסט" שאתם בחרתם אדריכל שינהל.

דב חנין: אני מסתכל על הציטוט, אני קורא אותו שוב.

<רובי בכר: אז הוא ענה לך.

דב חנין: אז זה היה לא נכון?

דב חנין: אמרת לו דברים לא נכונים לעיתונאי הזה שציטט אותך?

דב חנין: הגשתם נגדם תביעת דיבה?

אלי אלאלוף: אני שוב חוזר, דב, אנחנו לא ועדת חקירה.

אלי אלאלוף: תסתפקו - - -

שולי מועלם-רפאלי: דב, אתה עושה בדיוק הפוך ממה שרצית.

שולי מועלם-רפאלי: כדאי להרים את המבט שלנו.

דב חנין: לא.

דב חנין: אם הוא מדבר, אנחנו נשאל אותו שאלות.

דב חנין: ואם אנחנו לא יכולים לשאול אותו, ואנחנו לא יכולים לשאול אותו על האירוע, אני מכבד את צו איסור הפרסום, אני רוצה לשאול אותו על דברים אחרים, אם הוא כבר מדבר כאן.

מיכל רוזין: הוא מצטט מדבריו.

אלי אלאלוף: יש לי שאלה אחת, ברשותכם.

אלי אלאלוף: אתם לא שמים לוח עם כל הפונקציות שיש בבניין?

<רונן גינזבורג: בוודאי.

אלי אלאלוף: לא כתוב שם מי מנהל הפרויקט?

<רונן גינזבורג: כתוב.

אלי אלאלוף: כתובה גם החברה.

<רונן גינזבורג: כתוב.

אלי אלאלוף: זה כבר ידוע לציבור.

אלי אלאלוף: למה זה תחת צו איסור פרסום?

אלי אלאלוף: על מה שאמור להיות על הלוח?

אלי אלאלוף: זה סודי היום, מי שתכנן את הבניין?

אלי אלאלוף: אני לא חושב.

<הדס תגרי: אפשר להיכנס לאתר האינטרנט של עיריית תל אביב ולפתוח את היתר הבנייה - - -

אלי אלאלוף: זה הרצון של הדובר לא להגיד.

אלי אלאלוף: לא להגיד.

<רונן גינזבורג: אני רק יכול להגיד שהמתכנן שנשכר על-ידנו לתכנן את הקונסטרוקציה הוא מהבכירים ביותר שיש פה במדינה.

<רונן גינזבורג: כשזה יתברר, תדעו שהוא גם תכנן את הבניין הזה, את הקונסטרוקציה של הבניין הזה.

אלי אלאלוף: נגיד שאנחנו בסכנה?

אלי אלאלוף: בואו נמשיך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבעיה לא חייבת להיות בתכנון, אגב.

אלי אלאלוף: בוודאי.

אלי אלאלוף: שמענו הבוקר ברדיו בגלי צה"ל.

אלי אלאלוף: זה בביצוע גם, אבל לא חשוב, בוא נשאיר את זה, צו איסור הפרסום מחייב אותנו לכבד אותו.

<רונן גינזבורג: אם תרצו אני אתייחס לנושא הציטוט שלי לגבי האדריכל אחרי זה.

דב חנין: תתייחס, תתייחס - - -

<רונן גינזבורג: הסברתי קודם שהאדריכל המתכנן הראשי של כל פרויקט הוא אדריכל, ובפרויקטי תכנון-ביצוע, כשקבלן זוכה בפרויקט של תכנון-ביצוע מיוחד ומורכב.

<רונן גינזבורג: מעט מאוד קבלנים מסוגלים להתמודד עם פרויקטים של תכנון-ביצוע.

<רונן גינזבורג: אלה הפרויקטים הכי מורכבים שנעשים פה במדינה.

דב חנין: לכן, קודם כל צריך להבטיח שהוא לא יקרוס.

<רונן גינזבורג: צודק, ללא ספק.

<רונן גינזבורג: גם במקרה הזה האדריכל היה המתכנן הראשי.

<רונן גינזבורג: נשכר מתכנן ראשי וצוות עוזרים.

<רונן גינזבורג: הקבלן עבד בשיתוף פעולה אתו לנסות לגבש תכנון אופטימלי.

<רונן גינזבורג: כי כשקבלן מבצע יושב עם אדריכל הפרויקט ומתכנן הקונסטרוקציה שלו ומכוון את הפרויקט לכיוון של ביצוע יותר יעיל, זו הדרך לחסוך עלויות ולהגיע לעלויות יותר טובות בפרויקט תכנון-ביצוע.

<רונן גינזבורג: זה היה הציטוט שאמרתי והבהרתי וזה גם מה שעשינו בפרויקט הזה הספציפי כמו בכל פרויקט תכנון-ביצוע אחר ויש דוגמאות רבות פרויקטי תכנון-ביצוע שמבוצעים פה, מהפרויקטים הגדולים במדינה.

<רונן גינזבורג: פרויקטי תכנון-ביצוע שקבלן מביא, המטרה היא - - -

דב חנין: גם אותם מנהל אדריכל ולא מהנדס?

<רונן גינזבורג: מתכנן ראשי בכל פרויקט הוא אדריכל.

דב חנין: בסדר.

דב חנין: הניהול.

דב חנין: על ניהול אנחנו מדברים.

<רונן גינזבורג: מנהל הפרויקט ב"דניה סיבוס", כל מנהלי הפרויקטים ב"דניה סיבוס" הם מהנדסים אזרחיים מוסמכים, בוגרי מוסד אקדמי מוסמך עם תעודת מהנדס בישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המהנדס מנהל פרויקט אחד או כמה פרויקטים שהוא מסתובב בהם?

<רונן גינזבורג: אצלנו הוא מנהל פרויקט אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק לפרויקט עצמו.

אלי אלאלוף: וזה פול-טיים גו'ב שלו?

<רונן גינזבורג: נכון.

<רונן גינזבורג: מהנדס בניין הוא גם חתום כאחראי לביצוע השלד.

<רונן גינזבורג: הוא אמור לחתום כאחראי לביצוע שלד.

<רונן גינזבורג: זו פונקציה שמוגדרת בחוק.

<רונן גינזבורג: לעיתים גם אחראי על ביקורת שזו עוד פונקציה שמוגדרת בחוק.

<רונן גינזבורג: לפעמים עושה את זה גם המתכנן של הפרויקט.

אלי אלאלוף: מותר לך לספר לנו על הפרויקט הקודם שהתקרה שלו נפה בתוך חניון בחולון?

<רונן גינזבורג: אני אספר תכף על חולון, אבל אני אגיד שחברת "דניה סיבוס" דגלה בשנים האחרונות – כמו שאמרתי, אני 18 שנים בחברה, התחלתי כמהנדס ביצוע – שתחום הבטיחות, הרצון שכל עובד שמגיע לעבוד אצלנו יום-יום בחברה, יחזור הביתה שלם ובריא לחיק משפחתו.

<רונן גינזבורג: אם נשמע פה שיש 17 מפקחי עבודה במשרד העבודה, בחברת "דניה סיבוס" לבדה מועסקים 12 ממוני בטיחות שכירים של החברה.

<רונן גינזבורג: 12 ממוני בטיחות.

<רונן גינזבורג: אין לזה אח ורע, אני חושב, באף חברה במדינת ישראל.

<רונן גינזבורג: ברוב החברות ממונה הבטיחות הוא אחד הגורמים החיצוניים שנותנים שירותים של פרי-לנסר.

<רונן גינזבורג: ב"דניה סיבוס" יש 12 ממוני בטיחות בתוך החברה.

דב חנין: כמה אתרים יש לכם?

<רונן גינזבורג: בישראל מעל 60 אתרים.

<רונן גינזבורג: בעולם יש 185 אתרים.

<רונן גינזבורג: מעל 60 אתרים במדינה.

<רונן גינזבורג: מהגדולים במדינה.

<רונן גינזבורג: בכל אתר שלנו גם מנהל עבודה מוסמך שחתום על האתר במשרד העבודה בכל האתרים שלנו.

<רונן גינזבורג: יש הקפדה יתרה בחברה בנושא הבטיחות.

<רונן גינזבורג: החברה מנהלת אתר בטיחות באינטרנט.

<רונן גינזבורג: הפקנו סרטים של "דניה סיבוס" של הדרכה לעובדים בכל השפות: בערבית, בעברית, ברומנית, באמרהית, בסינית.

<רונן גינזבורג: כל עובד עובר אצלנו הדרכה.

<רונן גינזבורג: יש לנו בית ספר לבטיחות בחברה שמדריך אנשים לעבודה בגובה.

<רונן גינזבורג: עיקר הבעיה בענף שלנו היא שאנשים נפגעים מנפילה מגובה.

אלי אלאלוף: אתה יכול לחזור לאירוע של חולון, בבקשה?

<רונן גינזבורג: באירוע של חולון קרו מספר כשלים.

<רונן גינזבורג: הייתה תקרת חניון שהורכבה מקרות טרומיות.

<רונן גינזבורג: אגב, בגלל העומס של התקרה העליונה, שתי קורות טרומיות בוצעו שם, הורכבו ומיד אחרי זה הורכבו לוחות חלולים בעובי 50 סנטימטרים בין האלמנטים.

<רונן גינזבורג: כתוצאה מכשל ביצועי הקורה הטרומית נפלה ומספר תקרות עם לוחות חלולים נפלו על החנייה.

<רונן גינזבורג: לשמחתנו הרבה ובגלל הקפדה על צורת ההרכבה לא נפגע אף עובד באירוע הזה.

<רונן גינזבורג: האירוע הזה תוחקר בחברת "דניה סיבוס" עד תומו.

<רונן גינזבורג: יש דוח מלא שהוציא מנהל התכנון של החברה.

אלי אלאלוף: דיווחתם על זה לאחת הרשויות הרלוונטיות?

<רונן גינזבורג: לא דיווחנו לאף אחד.

אלי אלאלוף: למה?

<רונן גינזבורג: מפני שאין חובה ואין גורם שאפשר לדווח לו.

אלי אלאלוף: שימו לב, חברים, יכול לקרות כמעט אסון ואף אחד לא מדווח.

אלי אלאלוף: אין מערכת שקולטת את המצב הזה.

אלי אלאלוף: זו אשמתנו, המחוקקים, שלא הסתכלנו על זה.

<רונן גינזבורג: כמובן שהאירוע הזה לא הוסתר.

<רונן גינזבורג: הוא דווח למתכנן השלד של המבנה, הוא גם נתן את הפתרון איך לתקן את הנושא הזה.

אלי אלאלוף: במקרה זה לא אותו מתכנן?

<רונן גינזבורג: לא.

<רונן גינזבורג: במקרה הוא יושב פה בחדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בחניון הזה, כמה זמן הייתה היציקה לפני הקריסה?

אלי אלאלוף: הוא לא יכול לענות.

אלי אלאלוף: הוא לא יענה.

אלי אלאלוף: אני מבקש לכבד, ידידי חאג' יחיא.

טלב אבו עראר: יש מנופאי בשם אחמד חמייסה.

טלב אבו עראר: מנופאי שהיה מפעיל מנוף של החברה שסרב להפעיל את המנוף הזה ללא אישור בטיחות.

טלב אבו עראר: הוא פוטר.

טלב אבו עראר: האם אתה מאשר, מכובדי?

אלי אלאלוף: איפה?

אלי אלאלוף: באיזה אתר?

טלב אבו עראר: בבת ים.

<רונן גינזבורג: אתר - - - בבת ים.

טלב אבו עראר: האם אתה מאשר?

<רונן גינזבורג: אנחנו לא המעסיק – קודם כל, אני אסביר: המנוף בבת ים - - -

אלי אלאלוף: אני יכול לבקש שנחזור לדיון?

אלי אלאלוף: אם נלך עכשיו למקרים פרטיים זה - - -

טלב אבו עראר: - - -

אלי אלאלוף: בקיצור, בבקשה.

אלי אלאלוף: תענה בקיצור.

טלב אבו עראר: - - - על מה מדברים כאן?

טלב אבו עראר: אז - - -

אלי אלאלוף: חברים, אנחנו התכנסנו לדון במקרה ספציפי.

טלב אבו עראר: לדון במה?

טלב אבו עראר: לעשות - - - ללכת הביתה וזהו?

טלב אבו עראר: אנשים נהרגו כאן.

אלי אלאלוף: תמשיך בבקשה.

יוסף ג'בארין: זה מקרה שהיה בכל אמצעי התקשורת הערבית.

יוסף ג'בארין: אמנם זה לא היה באמצעי התקשורת בעברית - -

אילן גילאון: היה, היה.

יוסף ג'בארין: - - אבל זה היה בכל אמצעי התקשורת הערבית.

אלי אלאלוף: יש לי הערה כאזרח פשוט של המדינה הזאת.

אלי אלאלוף: בעיני, אסונות לא צריכים להבדיל בין זה לזה.

יוסף ג'בארין: נכון.

אלי אלאלוף: אני מכבד, אוהב, מתרגש וכואב כל עובד שייפגע בתאונה זו או אחרת.

אלי אלאלוף: נאמר בצורה מבריקה על ידי אחמד לפני שעזב, אני מציע שנישאר בדיון הטכני והמקצועי הזה ובלי לפגוע.

אלי אלאלוף: לא באנו לטייח שום דבר.

אלי אלאלוף: אם היינו רוצים לטייח, היינו בבית כולנו.

אלי אלאלוף: לא עשינו את זה, לקחנו אחריות מאוד גדולה לבוא ולדון בזה תחת אזהרה של צו איסור פרסום.

אלי אלאלוף: אז אנא מכם, אל תהפכו את זה לדיון על המקרים הבודדים שלא קשורים למקום הזה, לאתר הזה.

טלב אבו עראר: זה קשור ועוד איך, יש להם ציוד ללא שום בטיחות.

טלב אבו עראר: מה זה אומר?

אלי אלאלוף: אז תשאל, אבל לא על מקרה ספציפי.

אלי אלאלוף: אתה רוצה להתייחס?

אלי אלאלוף: בבקשה תתייחס.

אלי אלאלוף: אני רוצה לעבור הלאה.

<רונן גינזבורג: אני מוכן, אדוני, להתייחס למה שתבקשו ממני.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת שאל אותך שאלה.

אלי אלאלוף: תענה לו.

אילן גילאון: זה מקרה מייצג, הוא לא ספציפי.

אילן גילאון: הוא מייצג.

אלי אלאלוף: אתה רוצה להתייחס?

אלי אלאלוף: לא? סיימת, חבר הכנסת - - -

טלב אבו עראר: - - - הציוד שלהם לא בטיחותי.

טלב אבו עראר: זה מה שהוא רוצה להגיד, בדיוק כך.

טלב אבו עראר: זה נכון?

טלב אבו עראר: אתה מאשר?

<רונן גינזבורג: לא.

טלב אבו עראר: אז תענה לי על השאלה.

טלב אבו עראר: האם הוא פוטר בגלל שהוא לא רצה להפעיל את המנוף שלכם?

<רונן גינזבורג: הוא לא פוטר.

טלב אבו עראר: הוא פוטר.

<הדס תגרי: העסקתו באתר שלכם הופסקה.

<הדס תגרי: די כבר עם המכבסת מילים הזאת.

<הדס תגרי: כן, בגלל - - - של הקבלן משנה של הקבלן משנה של הקבלן משנה, זה מאפשר לקבלנית האחראית להתנהג - - -

אלי אלאלוף: קיבלת רשות דיבור?

<הדס תגרי: לא.

<הדס תגרי: סליחה.

אלי אלאלוף: בבקשה, תענה לחבר הכנסת טלב.

<רונן גינזבורג: בחברת "דניה סיבוס", בניגוד לרוב חברות הבנייה בישראל – אגב, במדינת ישראל יש פחות או יותר 1,500 מנופים-צריחים מוזקפים, לפי הרישיונות שיש במשרד העבודה, מתוכם בערך 100 מנופים הם בבעלות מלאה של "דניה סיבוס".

<רונן גינזבורג: אנחנו לא מקימים כמעט באתרים שלנו מנופים שכורים מחברות השכרה או מחברות שלא יודעים איך המנוף שלהם מטופל או לא מטופל.

<רונן גינזבורג: המנופים בחברת "דניה סיבוס" הם בבעלות שלנו.

<רונן גינזבורג: אני חושב שהם מטופלים על ידי אנשים שלנו.

<רונן גינזבורג: המנופים שלנו כולם ללא יוצא מן הכלל עוברים פעמיים בשנה לפי דרישת משרד העבודה ביקורת של בודק מוסמך של המנופים.

<רונן גינזבורג: גם המנוף הספציפי הזה עבר ביקורת של בודק מוסמך.

<רונן גינזבורג: נכון, היו לו מספר הערות.

<רונן גינזבורג: אגב, הבודק אמר שלא להפסיק ת הפעולה של המנוף ואפשר לעבוד אתו, ולכן המנוף הזה המשיך את עבודתו.

<רונן גינזבורג: דרך אגב, התקלות שלו טופלו מיד אחרי שהבודק הלך.

<רונן גינזבורג: לגבי המנופאי הספציפי הזה – אגב, 90% מהמנופאים אצלנו בחברה הם עובדי החברה ולא עובדי קבלן כמו שקורה בכל חברות הבנייה כמעט בישראל.

<רונן גינזבורג: העובדים הם עובדי "דניה סיבוס" שכירים שלנו – העובד הספציפי הזה שוחרר מהאתר.

<רונן גינזבורג: הוא היה עובד חברת כוח אדם.

<רונן גינזבורג: אף אחד לא שחרר אותו כי הוא רצה או לא רצה, אני לא נכנס כרגע לעימות בין העובד לביננו.

<רונן גינזבורג: עצם העובדה שעבודתו הופסקה באתר - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: התזמון מקרי, כנראה.

<רונן גינזבורג: אין קשר בין המקרה הזה והוא לא כמו כזה, ולא בגלל שהעובד - - -

טלב אבו עראר: אדוני, זה שקר וכזב.

טלב אבו עראר: אני יכול להזמין לישיבה הבאה את החבר הזה.

טלב אבו עראר: זה התפרסם בכלי התקשורת, הוא התראיין.

טלב אבו עראר: מה אתה מסתיר?

אלי אלאלוף: טלב, אני מבקש.

אלי אלאלוף: יש חברים שמחכים לתורם.

טלב אבו עראר: - - - אני לא יודע איך הוא חופשי.

טלב אבו עראר: איך הוא לא בבית סוהר - - -

אלי אלאלוף: חברים, בואו נכבד את - - -

טלב אבו עראר: - - - אני שואל את משטרת ישראל: איך הוא בחוץ?

טלב אבו עראר: הוא וכל החברה המנהלת הזו שהרגה אנשים ברשלנות?

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, אתה מסיים דבריך, אדון גינזבורג?

<רונן גינזבורג: בשנה האחרונה היו לא מעט מקרי בטיחות, לפעמים על בסיס יומי, שעובד נפצע ונפגע.

<רונן גינזבורג: הכול מדווח באופן מידי בחברה.

<רונן גינזבורג: כמובן שיש דוח שיוצא מסודר בכל החברה על כל אירוע בטיחות.

<רונן גינזבורג: אבל אני אומר לכם פה כדי שתדעו, בסטטיסטיקה של ענף הבנייה, אם בשנה האחרונה היו בערך 5 מיליון שעות עבודה אצלנו באתרים, גם למי שלא מבין, אתר בנייה זה אתר מאד מורכב מבחינת שליטה והתמצאות, האתר משתנה מדי יום ביומו, קשה מאוד לעקוב אחרי האירועים ולנטר אותם.

<רונן גינזבורג: למרות זאת, אנחנו עושים כל מאמץ.

<רונן גינזבורג: אבל תקלות קורות, תקלות כל הזמן קורות.

<רונן גינזבורג: יש פה אתר עמוס בעובדים ואני חושב שצריך לעשות הכול כדי שעובדים יחזרו הביתה בשלום.

<רונן גינזבורג: הכול הכול.

אלי אלאלוף: יש לי שאלה אחת מורכבת, תן לי תשובה קצרה.

אלי אלאלוף: עד איזו רמה של קבלני משנה הם עובדים ישירים של החברה או שחברת "דניה סיבוס" מעסיקה אותם ישירות?

<רונן גינזבורג: חברת "דניה סיבוס" היא בדרך כלל חברה מנהלת זאת אומרת שאנחנו מעסיקים את המהנדסים - - -

אלי אלאלוף: זאת אומרת שבעיקרון כל העובדים בשטח הם מקבלני משנה?

<רונן גינזבורג: לא.

<רונן גינזבורג: אנחנו מעסיקים ישירות בערך 300 עובדים פלסטינים ישירות בהעסקה ישירה ועוד בערך 350 עובדים זרים, דרך תאגיד עובדים זרים שהוא בבעלות - - -

אלי אלאלוף: איזה תפקידים?

אלי אלאלוף: פועלי בניין רגילים?

<רונן גינזבורג: פועלי בניין שעובדים בשטח, פועלי שלד, פועלי גמר, שעובדים באתרים שלנו, שאנחנו משלמים ישירות את השכר שלהם.

<רונן גינזבורג: מעל 600 עובדים שאנו משלמים להם ישירות.

<רונן גינזבורג: את השכר שלהם.

<רונן גינזבורג: יש עוד אלפי עובדים שמועסקים אצלנו באמצעות קבלני משנה, אבל המנהלים באתרים שלנו, מנהלי העבודה, העוזרים הלוגיסטיים, המהנדסים, מהנדסי הביצוע, הם כולם עובדי "דניה סיבוס".

רויטל סויד: מה עשיתם מאז האסון הגדול הזה כדי לבחון את כל שאר האתרים שלכם, כדי לראות שאין כשל בתכנון, כדי לראות שאין כשל בבטיחות, כדי לראות שאסון כזה ואפילו אסון הקבה יותר קטן ממנו לא יקרה?

רויטל סויד: מה עשיתם כדי לראות שדבר כזה לא ישנה אצלכם מאז האסון?

רויטל סויד: איך בחנתם את עצמכם בדיקה פנימית?

<רונן גינזבורג: ביום האסון כמובן שרצנו כולנו לאתר ולא טיפלנו.

<רונן גינזבורג: בבוקר הראשון שמיד אחרי האסון בשעה 06:30 כינסנו ישיבה גדולה של כל הנהלת החברה והמהנדסים הראשיים, מנהלי האזורים ומנהלי הפרויקטים הבכירים.

<רונן גינזבורג: עצרנו את העבודה באתרים באותו יום למחרת.

<רונן גינזבורג: בכל האתרים עצרנו את העבודה.

<רונן גינזבורג: ביקשנו לעצור אותה עד 10:00 בבוקר וביקשנו ממנהל הפרויקט לדווח עד 10:00 בבוקר אם האתר כשיר באופן מושלם לעבודה תקינה לפי כל התקנות.

<רונן גינזבורג: ביקשנו להעביר את כל העובדים באתר הדרכה.

מיכל רוזין: אם הסיפור פה הוא הנדסי, אז זה לא מספיק לעצור עד 10:00 בבוקר.

מיכל רוזין: אם יש פה בעיה רוחבית-הנדסית, לא יעזור לעצור ולעשות תדרוך לעובדים.

מיכל רוזין: אם הכשל פה לא היה של העובדים אלא של התכנון, אז לא יעזור להדריך את העובדים במרה הזה.

רויטל סויד: מה עשיתם מאז האסון הזה כדי לבחון את התכנון שלכם?

<רונן גינזבורג: קודם כל, התכנון הוא לא שלנו.

<רונן גינזבורג: התכנון באתרים של "דניה סיבוס", כמעט בכולם, לא מבוצע על ידי "דניה סיבוס".

<רונן גינזבורג: אנחנו קבלן מבצע.

<רונן גינזבורג: התכנון מבוצע על ידי מזמין העבודה, אם זה בפרויקטים שאנחנו מבצעים עבור מדינת ישראל, פרויקטים ציבוריים, יש הרבה כאלה, ואם זה בפרויקטים שאנחנו מבצעים עבור מזמינים פרטיים, בדרך כלל התכנון, כ-90% מהתכנון מבוצע על ידי המזמין.

אלי אלאלוף: אתה מבין, בלי להתייחס למי עושה מה, ברגע הזה בולט שהאחריות נראית שהיא נופלת עליכם.

אלי אלאלוף: יש שני מקרים.

אלי אלאלוף: תגידו: צירוף מקרים.

אלי אלאלוף: שני חניונים, אחד, לא עלינו, איזו קטסטרופה, ובשני נס מהשמיים, בלי פגיעה.

אלי אלאלוף: זה לא גורם לכם לעשות חשבון נפש, שתבדקו את המערכות השונות, החניונים השונים שכרגע אתם בונים?

אלי אלאלוף: לא לקחתם איזה פסק זמן לצורך בדיקות יסודיות, כפי שחברתי שואלת?

אלי אלאלוף: זה נראה לי הדבר הראשון לעשות.

אלי אלאלוף: לעשות איזו בדיקה מהירה.

אלי אלאלוף: מהירה אבל יסודית.

אלי אלאלוף: הפסקת עבודה של כמה ימים כדי לעשות את הבדיקה.

אלי אלאלוף: אתם נמצאים ב-60 אתרים לא קטנים.

אלי אלאלוף: ואמרתי שהוועדה שלנו ביקרה אתכם באתר מסוים בגבעת עמל.

אלי אלאלוף: אני חושב שכדאי שתעשו את הבדיקות האלה.

אלי אלאלוף: תעשו בדיקות, תראו מה קורה.

אלי אלאלוף: המקריות הזאת היא לא רק משמיים, היא גם מידי אדם.

אלי אלאלוף: אז תעשו את הבדיקות הנדרשות, אני חושב.

אלי אלאלוף: זו המלצה שלי כאדם שמלווה את המערכת הזו.

רויטל סויד: עשיתם או לא עשיתם בדיקות?

<רונן גינזבורג: בפרויקטים שאנחנו בתכנון-ביצוע, שהתכנון בוצע באחריותנו - - -

אלי אלאלוף: אתה רוצה להגיד לי שאתה תעשה ביצוע עם תכנון לקוי?

אלי אלאלוף: לא תעשה את זה.

<רונן גינזבורג: בשום אופן לא.

אלי אלאלוף: אז אתה תעשה את הבדיקות שלך.

אלי אלאלוף: תעשה את הבדיקות.

אלי אלאלוף: אל תסתתר מאחורי זה שאתה לא אחראי על התכנון.

<רונן גינזבורג: הגשנו לכל הפרויקטים האלה שאנחנו עושים כפרויקטי תכנון-ביצוע, שהתכנון בוצע על ידי מתכנן מטעמנו חוות דעת שנייה ממשרד גדול, הכי גדול בארץ, שבודק ברגעים אלה את כל התכנון בכל הפרויקטים שהסברתי.

<רונן גינזבורג: הוא בודק אותן ברגע זה.

<רונן גינזבורג: גם המהנדס שיושב פה בחדר ויכול להעיד שהוא קיבל את המשימה לבדוק אותן ברגע זה.

אלי אלאלוף: אנחנו לא ועדת חקירה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לעבור לחברי חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: אני מודה שיש פה איזה היגיון שלאפשר למי שהתכונן ועובד על זה, כמו חאג' יחיא ואיל בן ראובן, שעבדו ועובדים על זה בצורה שוטפת, לפני כל חברי הכנסת שלכל אחד מתעניין בצורה זו או אחרת, בצורה רצינית ביותר, בנושא הזה.

אלי אלאלוף: אם תרשו לי, למרות שהרישום שונה ממה שאני ממליץ, הייתי רוצה ששני החברים שבאמת עובדים בצורה אינטנסיבית יחד אתי, שניתן להם את רשות הדיבור ואחר כך נחזור לרישום כפי שהוא.

אלי אלאלוף: ברשותך, בואו נתחיל עם איל.

איל בן ראובן: אני רוצה להודות לך על הדיון החשוב הזה.

איל בן ראובן: שלושה אנשים עדיין לכודים תחת הריסות, שלושה הרוגים.

איל בן ראובן: עוד 6 משפחות שכולות, אלמנות, ילדים, אחים, אחיות.

איל בן ראובן: ובעוד אנחנו מדברים, הנה אני מדווח לכם על תאונה מהבוקר עם פצוע בהוד השרון.

איל בן ראובן: ובעוד אנחנו מדברים, תאונה נוספת כרגע בחיפה.

איל בן ראובן: עובד בן 30 פצוע, לא ברור כרגע מצבו.

<סוהיל דיאב: אתמול ארבע תאונות.

איל בן ראובן: רבותי, אני מספר לכם על מצב נתון.

איל בן ראובן: לפני 10 חודשים התוודעתי לנושא הזה כשישבתי באירוע בוועדה עם אלי אלאלוף.

איל בן ראובן: היו רבים מהאנשים שיושבים פה.

איל בן ראובן: בסוף הדיון אמרתי שמה ששמעתי שם מכל הגורמים שעוסקים בנושא שבפתח דבריהם כל אחד הציג על מה הוא לא אחראי.

איל בן ראובן: זו הייתה הצגת הנושאים: עם מה אני לא אחראי.

איל בן ראובן: אני מבקש שמהדיון עכשיו והלאה הדרך תשתנה.

איל בן ראובן: שכל אחד יציג על מה הוא אחראי, מה הכשלים שלו, איפה הוא נכשל.

איל בן ראובן: ככה מתחילים.

איל בן ראובן: מתחילים לדבר על כשלים ואז יש סיכוי שאפשר לתקן.

איל בן ראובן: התאונה שקרתה ברמת החייל, צריך להגיד את האמת, היא קצה קצהו של קרחון של מחדל ברמה הלאומית, לא פחות מזה.

איל בן ראובן: כולנו כבר מכירים את המספרים: מאות הרוגים, עשרות אלפי פצועים.

איל בן ראובן: בתהליך שעד לפני שנה, צריך גם בזה להודות על האמת, לא עניין אף אחד.

מיכל רוזין: עניין את הוועדה לעובדים זרים, אבל זה לא מעניין עובדים זרים - - -

איל בן ראובן: זה לא עניין, למעט, אני מוכרח לציין, את הדס ועוד מספר אנשים שבאמת פועלים בעניין הזה כל הזמן.

אלי אלאלוף: ואותנו לפני שנה.

אלי אלאלוף: זה קשור.

איל בן ראובן: אבל קולם לא נשמע.

איל בן ראובן: זה לא עניין אף אחד.

איל בן ראובן: הסיבה, צריך גם על זה להודות על האמת, היא ש-95% מהנפגעים, מהפצועים וההרוגים, אינם דוברי עברית.

יוסף ג'בארין: 95% אמרת?

יוסף ג'בארין: נכון?

איל בן ראובן: משהו כזה.

איל בן ראובן: אני אומר לכם - - -

יוסף ג'בארין: חשוב.

יוסף ג'בארין: נתון מאוד חשוב וטוב שלא אני אמרתי אותו.

איל בן ראובן: אני אומר את זה כל הזמן.

איל בן ראובן: מאז שאנחנו מתעסקים בזה, מבחינתנו אין שום הבדל אם אלה פועלים פלסטינים, ערבים, אוקראינים, סינים.

איל בן ראובן: כל אחד זה אדם, זו משפחה, אנשים וילדים.

איל בן ראובן: כך צריך להתייחס לזה במדינת ישראל.

איל בן ראובן: לצערי, התמונה גם פה וגם בשטח, היא לא בדיוק כך ואני ואמר את זה בלשון המעטה.

איל בן ראובן: רבותי, זמננו לפעולה אגרסיבית, אמתית, הוא קצר.

איל בן ראובן: למה הוא קצר?

איל בן ראובן: כי בעוד חודש כבר נשכח מהאירוע הזה כי במדינת ישראל כנראה יהיו אירועים אחרים.

איל בן ראובן: לכן קודם שאלתי על לוח זמנים את מנכ"ל משרד העבודה והרווחה שלצערי הלך מפה.

איל בן ראובן: יש משמעות לזמן.

איל בן ראובן: רבותי, קרה לנו אירוע קשה ביותר.

איל בן ראובן: צריך להשתמש בו.

איל בן ראובן: זה יום כיפור, לצורך העניין, של ענף הבנייה.

איל בן ראובן: כך צריך לראות את זה וצריך עכשיו לפעול בתקופה של מצב חירום בנושא הזה.

איל בן ראובן: היה צריך את זה גם קודם, אבל זה לא קרה.

איל בן ראובן: אז יש לנו עכשיו הזדמנות לפעול כך.

איל בן ראובן: אני מציע להסתכל קדימה, זה היעד כרגע.

איל בן ראובן: רבותי, אפשר להסתכל אחורה – מרגע שלקחנו את העניין והתחלנו להסתובב בשטח גם כקבוצה וגם כבודדים – אם אתם רוצים שאני אספר לכם בעיניים בחריש ובכל מיני מקומות, הלכתי לראות בעיניים את המצב: זוועה.

איל בן ראובן: זוועה, לא פחות מזה.

איל בן ראובן: פועל עומד בקומה השמינית על איזו קורת עפר שאני עושה לו ככה, אז הוא נופל, בלי, כמובן, שום רתמה ושום דבר עליו.

איל בן ראובן: כלום.

איל בן ראובן: עומד ועובד.

איל בן ראובן: בטווח הזמן הקצר ישנן 2 זרועות שצריך לפעול בהן: אחת, תחום החינוך וההסברה, והשנייה היא תחום האכיפה וההרתעה.

איל בן ראובן: לצערי, בנקודת הזמן הזאת כאשר יש הרוגים ומצעד של דם רודף אחרינו, אז בשלב הזה האכיפה וההרתעה קצת מקדימות כי צריך לעצור.

איל בן ראובן: יושב פה מנכ"ל "דניה סיבוס" ואני פונה באמצעותך אל כל המנכ"לים של חברות הבנייה - - -

אלי אלאלוף: יושב פה יושב-ראש הקבלנים.

איל בן ראובן: רבותי, אני אומר לכם כאחד שבא ממערכת שפעלה בתחום הבטיחות ויש אופטימיות בלבי ולכן הצטרפתי לעניין הזה כי המערכת של צה"ל, אני מזכיר לכם, לפני 30 שנה הייתה בערך בסיטואציה הזאת.

איל בן ראובן: אני מזכיר לכם ימים שחיילים היו נהרגים באימונים ואסור היה לדווח על זה.

איל בן ראובן: לקחו את הנושא הזה ובאמצעות חינוך, הסברה והתרעה ואכיפה עשו שינוי דרמטי.

איל בן ראובן: אנחנו נעשה גם פה שינוי דרמטי.

איל בן ראובן: זה לא יכול להיות וזה לא יכול להימשך בצורה הזאת.

איל בן ראובן: אני שוב בא למנכ"לים וליושבי-הראש וליזמים, לאלה שעושים את הכסף בגדול, רבותי, האחריות היא על המנהלים ואל תספרו לנו סיפורים: אבל הגיע פועל ולא עשה מה שאמרנו לו.

איל בן ראובן: זה קשקוש, לצורך עניין, גם אם זה נכון.

איל בן ראובן: אתה כמנהל תמנע שלא יקרה דבר כזה.

איל בן ראובן: אבל כשאין באתר ממונה בטיחות וכשאני בא לאתר ושואל מי הממונה, מנהל העבודה איפה הוא?

איל בן ראובן: לוקח 3 שעות בערך למצוא אותו.

איל בן ראובן: כשהוא בא והוא מראה מה יש לו ביד, ואתה שואל אותו מה הוא עשה בבוקר למען הבטיחות, התשובה היא כמובן: כלום, שום דבר.

אלי אלאלוף: במקרה הטוב הוא רשם כמה שמות.

איל בן ראובן: בהרבה מקרים גם את זה הוא לא עשה.

איל בן ראובן: המצב הוא קטסטרופלי והאחריות היא על מנהלים ואני קורא מפה למנהלים: קחו אחריות אישית, תפסיקו להסביר כמה אתם טובים, תתחילו להסביר כמה אתם לא בסדר כי אז יש סיכוי גם שתתקנו.

איל בן ראובן: אי אפשר להסביר כל הזמן למה אנחנו בסדר.

איל בן ראובן: זה לא עובד, זה לא נותן שום תוצאה בעניין הזה.

איל בן ראובן: אני מזכיר לך, עשית לנו הצגת תכלית מאוד יפה, אבל אני מזכיר לך מה אמרת לנו אז.

איל בן ראובן: אמרת לנו: רבותי, אם אתם תעשו חוק או חוקים או תקנות, מחירי הדיור יעלו.

איל בן ראובן: אני מזכיר לך שאמרת את המילים האלה.

איל בן ראובן: אז עוד לא הייתי מומחה גדול בעניין.

איל בן ראובן: לצערי, היום אני מומחה.

איל בן ראובן: אמרתי: טוב, שווה לחשוב.

איל בן ראובן: היום אני אומר לך: זה לא מעניין בכלל.

איל בן ראובן: לא מעניין.

איל בן ראובן: אני לא רוצה לשמוע את המשפט הזה יותר, כסף, מחירי דיור.

איל בן ראובן: שהמחירים יעלו לשמים.

<קריאה: תגיד לשר האוצר.

איל בן ראובן: חיי אדם הם לפני.

מיכל רוזין: זה מה שמעלה את מחירי הדיור.

שולי מועלם-רפאלי: חברים, לא החקיקה שתסדיר את הסיפור הזה היא זאת שמעלה את מחירי הדיור.

שולי מועלם-רפאלי: אל תתעה, אדוני.

<ישראל דוד: כדי שלא יהיו דברים כאלו, אל תורידו את רמת הבטיחות מהחוקים הקיימים, מה שאתם עושים עכשיו כל הזמן.

<ישראל דוד: אני לא מבין למה מנהל התכנון לא נמצא פה, כי אם אתם בסוף תגיעו למסקנה, תראו שהכשל קשור לשם ולא לעבודה.

<ישראל דוד: את זה תראו עוד חודשיים, כשכבר אף אחד לא ישמע על זה.

שולי מועלם-רפאלי: כל מי שיושב פה מסכים אתך שהאחריות היא על הבית הזה ועל משרדי הממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: גם אם קרה אירוע, אסון, אנחנו לא באים בטענות אלא מנסים לתקן.

שולי מועלם-רפאלי: התיקון יתחיל מפה.

אלי אלאלוף: רבותי, אנחנו נתייחס להערת הביניים שלך המרמזת דברים.

<ישראל דוד: אני נציג לשכת המהנדסים והאדריכלים ואנחנו נמצאים בכל מקום ואתר, גם בחברה הזאת.

<ישראל דוד: כשאדוני ייתן לי רשות דיבור, יש לי הרבה מה לספר לו, אבל הדיון נגמר עוד 10 דקות, אני מניח - - -

אלי אלאלוף: אני לא אמרתי שסוגרים בעוד 10 דקות.

אלי אלאלוף: לא אמרתי.

<ישראל דוד: הישיבה נגמרת ב-12:00 לפי לוח הזמנים.

<ישראל דוד: אני מניח - - -

איל בן ראובן: אם לא תפריע, אז אנחנו נוכל להמשיך - - -

אלי אלאלוף: בתחילת הדברים שלי אמרתי שנקיים את הדיון וגם נאריך את הדיון.

איל בן ראובן: כמו שאמרתי, הנושא של הכסף לצורך העניין כרגע הוא פשוט לא מעניין, חיי אדם לפני הכול.

איל בן ראובן: אנחנו נצטרך להיות עכשיו מאוד אפקטיביים.

איל בן ראובן: אני מציע כהוראת שעה מהירה בתחום הבטיחות ובתחום ההסברה, ההדרכה וההכשרה, אנחנו צריכים להורות על כך שתוך חודש – הזמן קצר – אנחנו צריכים לוודא שבצורה מרחבית-אזורית לא יהיה ממונה בטיחות, לא יהיה מנהל עבודה, לא יהיה פועל, שייכנס לאתר כאשר אין בידו אישור הוא עבר את ההדרכה הנדרשת בנושא בטיחות.

איל בן ראובן: לא יהיה אחד כזה.

איל בן ראובן: אפשר לעשות את זה.

איל בן ראובן: מינהל הגהות והבטיחות יודע לעשות את זה.

איל בן ראובן: אנחנו צריכים להיכנס למבצע בעניין הזה.

איל בן ראובן: לא יהיה פועל שלא עבר את העניין הזה.

איל בן ראובן: מהצד השני הנושא של הפיקוח.

איל בן ראובן: רבותי, זה כבר הפך להיות לבדיחה גרועה.

איל בן ראובן: אין אחד שלא מדבר על העניין של 17 פקחים בלי הרכב.

איל בן ראובן: הכול נכון.

איל בן ראובן: הפקחים האלה, אני אומר לך ורדה, פגשתי אותם בשטח, הם אנשים טובים.

איל בן ראובן: הם באים בטרמפים, עם אופניים.

איל בן ראובן: ישבתי עם אלי בפגישות.

איל בן ראובן: צריך להשתמש במילה "מחדל יום כיפור".

איל בן ראובן: אנחנו צריכים להגיע ל-100 פקחים בשטח בלוח זמנים מידי ושלא יספרו סיפורים שכל פקח כזה צריך להיות בוגר הרווארד.

איל בן ראובן: קשקוש.

איל בן ראובן: צריך לקחת סטודנטים צעירים שמוכנים גם לעבוד, לצערי, לא במשכורות מאוד גבוהות, שלים אותם בשטח ושיתחילו להסתובב.

איל בן ראובן: לתת להם הדרכה של כמה ימים והם יידעו לעשות את זה כמו שאני שמעולם לא עסקתי בזה, יודע היום להגיע לאתר ומרחוק להגיד מה לא בסדר שם.

איל בן ראובן: לא צריך פה להיות דוקטורט.

איל בן ראובן: ישבנו עם כל מיני גורמים, גם אלי וגם אני.

איל בן ראובן: רבותי זה מגוחך.

איל בן ראובן: בעוד חצי שנה נדון – מה זה הקשקושים האלה?

איל בן ראובן: הרוגים בשטח - - -

אלי אלאלוף: היות ואני יודע מה ההמלצות שלך, כי עודכנתי, אז אני אומר לך שהן תהיינה חלק אינטגרלי של הסיכום שלנו.

אלי אלאלוף: אני מציע שתגיד אותן בקיצור עכשיו.

איל בן ראובן: אני אגיד בקיצור.

איל בן ראובן: אני פונה מפה גם למנהלים: ממוני בטיחות.

איל בן ראובן: יש חוק, אני מקווה שהוא יעבור במהרה, שבכל אתר גדול צריך להיות אדם שזה תפקידו בחיים.

איל בן ראובן: ממונה בטיחות.

אלי אלאלוף: והוא לא ממלא שום תפקיד אחר.

איל בן ראובן: הוא זה שדואג שבשער כשנכנסים אנשים ב-05:00-04:30 לעבודה, לא נכנס מי שלא - - - תדריך בוקר, הולך לעבודה ועושה את העבודה.

איל בן ראובן: אני מקווה שהדברים מגיעים, פה יושב מנכ"ל "דניה סיבוס", אני מקווה שאנשים ייקחו עכשיו אחריות אישית וידאגו שזה יקרה בשטח, שזה יגיע לכל האוזניים הנדרשות.

איל בן ראובן: אני יכול לומר לכם שעל שולחננו אני רואה חזון של הקמת רשות שתעסוק בעניין הזה כי המצב היום הוא – תראו, חלק גדול מהתאונות, יש פה אנשים שיודעים את זה, אני מזכיר איזה מאבק היה למשטרה בחוק שלנו על השאלה אם אנחנו יכולים לחייב אותם בהודעה מידית בעניין הזה.

איל בן ראובן: אני מבקש מכולם: יש תאונה?

איל בן ראובן: לא יכול להיות שיתחילו להתווכח מי מודיע למי.

איל בן ראובן: אתה יודעים כמה פעמים יצא לי עם העוזר שלי לדווח לורדה או לדווח לכל מיני מקומות על תאונות?

איל בן ראובן: הנה, אנחנו מדווחים על תאונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדיווח שקיבלת, גם אני קיבלתי.

איל בן ראובן: אנחנו מדווחים על התאונות, הדס מדווחת על התאונות.

איל בן ראובן: זה אבסורד.

איל בן ראובן: זה לא יכול להיות.

איל בן ראובן: אני מאוד מבקש, אני פונה בלוח זמנים קצר: שיתוף פעולה בין הגופים.

איל בן ראובן: בין המשטרה לבין החברים של ורדה, בין כל העוסקים במלאכה, זה דבר נדרש.

איל בן ראובן: סוגית התחקור, תחקור והפקת לקחים.

איל בן ראובן: אני פונה ומבקש, כשקורית תאונה, מיד לומדים ומפיקים ומפיצים כדי שכולם יידעו מה קרה ולתקן.

איל בן ראובן: זה חייב לעבור בין כולם אחרת זה לא יעבוד.

איל בן ראובן: לסיום, אני קורא לשר חיים כץ ששלח את המנכ"ל שהלך.

איל בן ראובן: חבל.

איל בן ראובן: אני מניח שאנחנו יד ימין שלך בעניין הזה לדבר הזה.

איל בן ראובן: מוכנים לעשות כל דבר כדי לקדם את הנושא הזה ומהר.

איל בן ראובן: אנחנו בכל מקרה, כמובן, נמשיך לעבוד, אבל יש הרבה מאוד פעילויות שצריך לעשות עכשיו.

איל בן ראובן: אני ממליץ לעשות כנס גדול למנהלים.

איל בן ראובן: המנהלים צריכים להבין.

איל בן ראובן: אנחנו לא באים פה עם שוט, אנחנו לא באים להעניש.

איל בן ראובן: אנחנו רוצים שתמשיכו להרוויח ושתעשו כסף, אבל אנחנו רוצים לשמור על חיי העובדים.

איל בן ראובן: כן ככה צריך להתייחס לסה ואנחנו נאסוף את כולם ונסביר לכם את המדיניות.

איל בן ראובן: צריכה להיות מדיניות בעניין הזה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני מתנצל, איל.

אלי אלאלוף: בוא נאפשר לחברים.

איל בן ראובן: בקיצור, לכל העוסקים במלאכה, לקחת אחריות.

איל בן ראובן: פשוט לקחת אחריות אישית.

איל בן ראובן: זה שם המשחק פה.

אלי אלאלוף: בבקשה, עבד אל חכים חאג' יחיא.

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתחיל בזה שהיה אפשר למנוע את התאונה הזו והיה צריך למנוע אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא לא גזרה משמים, זה טעויות בני אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא אכנס לזה בגלל צו איסור הפרסום, אבל לא סתם שאלתי שאת השאלה מתי יצקו, ולא סתם אתה רואה את הערמה של החול שאפילו אם תכננו נכון או לא תכננו נכון, התקרה לא הייתה יכולה לעמוד בעומס הזה של החול שהועמס שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל לא זה עניין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין הוא התכנון-ביצוע עצמו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שיש מקום לחזור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה פה כי עלה הנושא של תכנון-ביצוע, משרד השיכון הולך לאמץ את השיטה הזו ושכונות שלמות יהיו תכנון-ביצוע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז עם יש תכנון-ביצוע, צריכה להיות ביקורת על התכנון עצמו ואיכשהו גם פיקוח על הביצוע כי זה הכיוון של משרד השיכון עכשיו כדי לזרז ולבנות כמה שיותר מהר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רוצים גם לבנות מהר אבל רוצים בטיחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מה שנקרא בקרת איכות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה במקביל שתהיה גם בקרת בטיחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם איכות וגם בטיחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא מוותרים על הבטיחות ובגלל זה - - -

אלי אלאלוף: רק שנבין מה שאומר חבר הכנסת חאג' יחיא.

אלי אלאלוף: זה אבסורד, היתר הבנייה ניתן ללא שום התניית בטיחות היום.

אלי אלאלוף: זה אחד הדברים.

אלי אלאלוף: דניאל, אמרת את זה ושמעתי אותך אתמול ברדיו אומר את זה.

אלי אלאלוף: זה אחד האבסורדים.

אלי אלאלוף: הבניינים יותר ויותר מורכבים, האדריכלים משתוללים כדי ששמם יירשם בהיסטוריה ולא חושבים על העובד ולא חושבים על מי שהולך לעבוד.

אלי אלאלוף: הבניינים גבוהים וגבוהים יותר וכל הדברים האלה לא נלקחים מספיק בחשבון.

אלי אלאלוף: אז הכמות של האתרים, המורכבות של הבניין, הגובה של הבניין, הציוד הלקוי שיש, כל זה ללא שום התניה בהיתר הבנייה שניתן לקבלן.

אלי אלאלוף: זה אחד האבסורדים.

אלי אלאלוף: תבינו כמה למערכת יש – בז'רגון הצרפתי שלי – כמה חורים יש בגבינה הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני לא נגד השיטה של תכנון-ביצוע אלא אני רוצה ביקורת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתן דוגמה: אני בא מהתחום, אני מהנדס, אני קונסטרוקטור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגשתי הרבה תכניות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכל תכנית, הקונסטרוקטור מגיש לוועדה המקומית חישובים סטטיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם יודעים מה עושים איתם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מזכירת הוועדה מחתימה בחותמת נתקבל ומכניסה לתיק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתי פותחים ובודקים את החישובים הסטטיים אם עשיתי נכון או לא, אם זה בסדר או לא בסדר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק במקרה של אסון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שיטת הפל-קל, אסון ורסאי, הרבה מבנים שעד היום קיימים לא נהרסו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשיטה הזו שהיא לא לפי התקן, לא חוקית לפי דעתי, כי הביצוע שלה הוא לא אפשרי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החישובים הסטטיים נכונים, אבל הביצוע הוא בלתי אפשרי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מהנהן בראש כי אנחנו באים מאותו תחום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק אחרי אסון ורסאי אמרו שמפסיקים את השיטה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אדבר על שני החוקים שהגשנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוק אחד אומר שבכל אתר בנייה גדול – דיברנו על יותר מ-30 יחידות דיור או 3,000 מ"ר – חייבים להפריד בין מנהל העבודה לממונה הבטיחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה שהתפקיד של ממונה בטיחות יהיה אך ורק בטיחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי הרבה תמונות מאתרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתר אחד הראיתי לחלק מהחברים פה: בגובה 40 מטר עושה את התפסנות, סוגר קיר בטון, עומד על שני קרשים, אפילו מעקה אין לו ורתמה אין לו ואין כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי את התמונה, מי שירצה, אני יכול להראות לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הראשון זה הפרדה טוטלית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא יעסוק ולא יידרש ממנו לעסוק בעבודה אחרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נתתי את הדוגמה, אני קונסטרוקטור, יכול להיות ממונה בטיחות אבל "תבדוק לי את זה, תעשה לי את זה, תסמן לי גם" – לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בטיחות זה רק ממונה בטיחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדבר השני שאיל דיבר עליו זה רשות הבטיחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אלה שני חוקים שהנחנו שלושתנו יחד, אלי ואיל ואנוכי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה לסכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מבקשים ודרשנו ועדת חקירה לא במקום המשטרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המשטרה תבדוק ומי שאשם ויש פלילים, שיוגש לבית משפט וימצו אתו את הדין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אני רוצה ועדת חקירה שממנה נסיק מסקנות לכלל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק המקרה הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי המקרה הזה הוא מייצג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במקומות אחרים היה מזל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא היה מרים את החול המקום הזה לא היה נהרס עכשיו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא יודע מה ההמשך כי לא ראיתי את התכניות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אנחנו צריכים גם לקחת בחשבון לא רק את ההרוגים כי כולנו מתמקדים יותר ויותר, גם בתאונות דרכים וגם בתאונות עבודה, הסטטיסטיקה שלנו הולכת על מספר ההרוגים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל איפה הפצועים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש פצועים שנפצעו קל מאוד אבל יש לו גם את הפצע של הטראומה שהוא עבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה פצע שימשיך אתו כל החיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אומר שחיי אדם צריכים להיות בראש ובראשונה והאחריות היא גם על הממשלה וגם עלינו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש חברי כנסת פה, אני מבקש שיתמכו ואפילו אם המפלגות שלהם יגידו להם לא, שבכל זאת יתמכו כי זה צו המצפון שלהם לתמוך בחוקים שאנחנו הגשנו ולהצטרף גם לחוקים ולצעדים שאנחנו מבקשים להמשך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

אלי אלאלוף: אני ממש מתנצל כי הוא היה רשום במספר אחד.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, תודה על הדיון הזה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, יש לי המון שאלות על מה שקרה באירוע הזה.

דב חנין: השאלות האלה אפילו מתרבות עוד יותר בעקבות הדברים של מנכ"ל "דניה סיבוס".

דב חנין: אבל אני לא מתכוון לשאול אותן.

דב חנין: אני בהחלט מתכוון לכבד את צו איסור הפרסום.

דב חנין: אני חושב שיגיע הזמן לשאול את השאלות ואני מקווה שהגורמים החוקרים את הפרשה הזו ישאלו את כל השאלות האלה.

אלי אלאלוף: יש לי הודעה להגיד לך.

אלי אלאלוף: בסיכום זה היה אמור להיות אבל לאור ההערה שלך שהיא כל כך נכונה, ב-28 קבענו דיון המשך לדיון היום.

אלי אלאלוף: כבר קבענו.

אלי אלאלוף: זאת אומרת, יש תאריך.

אלי אלאלוף: אני מקווה שעד אז המשטרה תמצא לנכון להוריד את האיסור פרסום ואז זה יאפשר לנו דיון פתוח.

אלי אלאלוף: אבל את ה-28 תשריינו, זה כבר משוריין בלוח הזמנים של הוועדה ל-3 שעות מינימום.

<קריאה: ב-29 לחודש.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה לדבר על השאלות היותר מבניות והיותר רחבות שהפרשה הזו מעלה בפנינו כי כמו שאמרו לפני ואני לגמרי מסכים, האסון הזה היה בעצם אסון צפוי מראש.

דב חנין: זה היה כתוב על הקיר.

דב חנין: אני רוצה להתעכב על 4 נושאים שאנחנו צריכים להתמקד בהם.

דב חנין: הסוגיה הראשונה הוזכרה כאן קודם, סוגיית הפיקוח.

דב חנין: 17 פקחים בלי תנאי עבודה, בלי תנאי שכר, בלי יכולת לפקח.

דב חנין: פקח אחד על 700 אתרי בנייה זה בעצם אומר שאין פיקוח.

דב חנין: המדינה הסירה את ידיה מהפיקוח על אתרי הבנייה בישראל וזו התוצאה.

דב חנין: אני רוצה לומר יותר מזה, אדוני היושב-ראש, אנחנו בכנסת, גם בוועדה הזו אבל גם במליאה, באופן אישי הגשתי שאילתות, הצעות לסדר.

דב חנין: חברי כנסת אחרים הגישו.

דב חנין: היה קו משותף אחד לכל השאילתות וההצעות לסדר שהגשנו: השר הממונה, שר הכלכלה לשעבר, חבר הכנסת וראש הממשלה בנימין נתניהו, באופן עקבי נמנע מלהגיע למליאה, להתייחס לנושא ולתת הסברים.

דב חנין: לא רק בעל פה במליאת הכנסת, אפילו בכתב.

דב חנין: שואלים אותו שאילתה ישירה, הוא לא עונה בעצמו, הוא מעביר את התשובה לשר הממונה על הקשר עם הכנסת.

דב חנין: שר כלכלה שאיננו מתעסק בנושא של החיים עצמם, מעביר מסר שאולי זה לא כזה חשוב.

דב חנין: יש לנו בעיה עקרונית במערכת.

דב חנין: הבעיה העקרונית במערכת היא שיש רצון והרצון הזה הוא בסך הכול לגיטימי: לבנות מהר.

דב חנין: יש גם רצון לבנות בזול.

דב חנין: מהר ובזול – הדבר שהכי קל לחסוך בו זה בבטיחות, הדבר שהכי קל לחסוך בו זה במנגנוני הגנה על עובדים, הדבר שהכי זול לחסוך בו זה בחיי אדם וזו התוצאה.

דב חנין: יש לנו כאן מקרה.

דב חנין: המקרה המסוים הזה הוא דוגמה של מקרים רבים אחרים של תוצאה של הפרטה.

דב חנין: הרי מדובר פה בחניון שבסופו של דבר היה צריך להיות חניון ציבורי, אבל לא המערכת הציבורית בונה אותו.

דב חנין: היא מפריטה את זה.

אלי אלאלוף: עירייה שאתה מכיר טוב, במקרה זה.

דב חנין: אני מכיר היטב את העירייה, אבל אני אומר שזו לא רק העירייה הזאת, זה הרבה עיריות והמדינה וזו מכת מדינה.

דב חנין: הרי אדוני מכיר את זה היטב מהתחום של שירותים חברתיים, זה לא רק בנייה, את הכול מפריטים: משרד הרווחה מפריטים, משרד השיכון מפריטים.

דב חנין: הכול מפריטים, הכול דרך קבלני ביצוע וקבלני שירותים.

דב חנין: את מי בוחרים?

דב חנין: בוחרים את מי שמגיש הצעה זולה.

דב חנין: אנחנו מגיעים למצב של תוצאה צפויה מראש של אסון.

דב חנין: האנשים הלאה, קרא לזה חבר הכנסת טיבי קורבנות פריפריאליים, גם במקרה הזה הם קורבנות ההפרטה.

דב חנין: השאלה הזו מחייבת דיון הרבה יותר רחב, הרבה יותר רציני.

דב חנין: על מה אנחנו מפריטים ומה אנחנו לא מפרטים ואם מפריטים משהו, איך מפקחים עליו ואיך מוודאים שהציבור לא ישלם את המחיר והעובדים לא ישלמו את המחיר וחיי אדם לא ילכו לאיבוד.

דב חנין: נקודה אחרונה היא השאלה מה עושים.

דב חנין: אני, קודם כל, מצטרף לדרישה להקים ועדת חקירה ממלכתית.

דב חנין: הגעתי למסקנה שאם לא תהיה ועדת חקירה ממלכתית, לא יהיה כאן שינוי.

דב חנין: יש על השולחן, אדוני היושב-ראש, הצעות מעשיות מאוד מרשימות.

דב חנין: יש את הגוף המרשים הזה, המופלא הזה שנקרא קואליציה למניעת תאונות בענף הבניין.

דב חנין: ניירות העבודה שלהם מאירי עיניים.

דב חנין: אם היינו מעתיקים את ההצעות האלה ומבצעים, בעיות ואסונות היו יכולים להימנע, אפילו היום.

דב חנין: יש את האגף לקידום שוויון בהסתדרות.

דב חנין: הגיש גם הוא תכנית עבודה עם צעדים מאוד מעשיים.

דב חנין: יש הצעות נמצאות על השולחן.

דב חנין: אני תומך גם בכל יוזמות החקיקה שנמצאות על השולחן שלנו שבוועדה.

דב חנין: אני רוצה לשים את הדגש על ארבע נקודות מאוד בתמצית: הנושא של הפיקוח, הנושא של החקירה, הנושא של הענישה ומנגנונים משפטיים חדשים שאנחנו יכולים להפעיל.

דב חנין: בנושא של הפיקוח חייבים באופן מידי הרבה יותר מפקחים.

דב חנין: בנושא של החקירה, אני מאוד שמח גברתי שהמשטרה השתכנעה סוף-סוף במה שאמרנו לאורך כל הזמן: שחייבת להיות כאן – אני מקווה שזה מה שתחליטו – יחידת חקירה ייעודית, מקצועית, ארצית.

דב חנין: אין יכולת לבצע חקירות כאלה מורכבות כשכל פעם זה חוקר הונאה כאן או חוקר הונאה שם.

דב חנין: זו תופעה, זו מכת מדינה וצריכים אנשים שיתמחו בתחום הזה, יידעו לחקור אותו ויבצעו את החקירה הזו בצורה רצינית ומעמיקה.

דב חנין: בנושא הענישה חייבת להיות ענישה אישית על המנהלים.

דב חנין: אחריות אישית על המנהלים.

דב חנין: בלי מנגנון של אחריות אישית על המנהלים, אנחנו כולנו נמשיך ללכת לאיבוד.

דב חנין: נקודה אחרונה: יש בחקיקה הישראלית מנגנונים מאוד אפקטיביים של פעולה שאנחנו חושבים שיש בעיה שהחוק הפלילי לא מצליח לתת למה מענה.

דב חנין: החוק הפלילי, לצערי הגדול, לא נותן כאן מענה.

דב חנין: אנחנו רואים עובדתית שמעט מאוד תיקים נפתחים, נורא קשה, נורא מסובך להוכיח, ההליכים לוקחים הרבה זמן ובדרך כלל נגמרים בלי כלום.

דב חנין: יש לנו בחוק הישראלי, בחקיקה שבמקרה אני מכיר אותה טוב, גם יזמתי אותה, בנושאים סביבתיים, מנגנונים של עיצומים מנהליים שהם פשוטים להפעלה, הם לא דורשים הליך משפטי, הם קלים, הם מהירים, יש להם משמעות כספית מאוד גדולה.

דב חנין: כאשר הם מכוונים למטרה הנכונה, הם יכולים לייצר שינוי.

דב חנין: אני מציע לוועדה לקדם מנגנונים של עיצומים מינהליים בתחום של בטיחות, בתחום של הגנה על חיי עובדים ואני בטוח שהדבר הזה יעשה שינוי.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אחרי חבר הכנסת איימן עודה ידבר יושב-ראש ארגון הקבלנים ובוני הארץ ואחר כך גם נציג המהנדסים.

אלי אלאלוף: בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נציגי הממשלה, חברי מההסתדרות, קבל נכבד.

איימן עודה: אני רוצה לחדד את הסיבות לפגיעה והרג פועלי בניין.

איימן עודה: אחת הסיבות היא תאוות הרווח של הקבלנים ושל היזמים.

איימן עודה: שנית, קשר הון-שלטון ביניהם לבין הממשלה.

איימן עודה: הדבר השליש הוא אוזלת ידה של הממשלה בגלל שהנהרגים רובם ערבים או משאר השכבות המוחלשות במדינה.

איימן עודה: אנחנו רואים בישיבה הזו איך שהשר הממונה לא הגיע.

איימן עודה: כנראה שיש לו משהו יותר חשוב.

איימן עודה: הגיע המנכ"ל, ישב כמה דקות ויצא מהישיבה.

איימן עודה: כולנו יודעים מהי הזהות של הנפגעים, זה פחות ישוב, לכן יוצאים ולא חוזרים.

איימן עודה: זה נקשר לבעיה אחרת כמו הרצח בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: כאשר הרוצח הוא ערבי והנרצחים הם יהודים בתל אביב, ראש הממשלה בעצמו מגיע עם הדוכן שלו ומשתלח בחברה שלמה.

איימן עודה: כאשר ערבים רוצחים ערבים, הוא לא שומע ולא מעניין אותו, לא מעניין את השרים.

איימן עודה: לכן זה גם הרווח של הקבלנים, זה גם הון שלטון וזה גם אוזלת ידה של המדינה בגלל שהנהרגים הם ערבים.

איימן עודה: מאז תחילת השנה ועד עכשיו, לפני האירוע הזה, נהרגו 32 עובדי בניין.

איימן עודה: יש מי שאומרים 28 זה המספר האמתי.

איימן עודה: מתוכם 28 ערבים והשאר או עובדים זרים או אנשים מהכבות המוחלשות ביותר: אם יוצאי אתיופיה, אם רוסים מהשכבות המוחלשות ביותר.

איימן עודה: ולכן זה לא מעניין אף אחד.

איימן עודה: מאוד חשוב לי לומר שגם אתה, אדוני היושב-ראש, התרעת וגם אתה ניהלת ישיבות והיה אכפת לך ואני עד לזה.

איימן עודה: אני זוכר את ההפגנה שהייתה לנו, חברי סוהיל דיאב, מול משרד הכלכלה.

איימן עודה: שם, מהחלונות הגבוהים, אף אחד לא הסתכל עלינו.

איימן עודה: הרמנו סיסמאות ודיברנו שם.

איימן עודה: השאילתות שדיבר עליהם חברי דב חנין, לא היה שר כלכלה במשך שנה מאילוצים קואליציוניים יותר חשובים מחיי אדם.

איימן עודה: לכן, אני מאשים את הקבלנים, אבל בעיקר אני מאשים את הממשלה.

איימן עודה: ואני חושב שהדרישה להקמת ועדת חקירה ממלכתית היא כל כך צודקת וכל-כך קולעת.

איימן עודה: במדינת ישראל הקימו ועדות חקירה ממלכתיות על רקע, למשל, בעיות במשחקי כדורגל בליגה הלאומית בשנות ה-70; על גניבת נפט מסיני.

איימן עודה: על הריגת עובדי בניין בצורה מתמשכת ועם האירוע הכול-כך קשה שהיה לפני 3 ימים, בוודאי חייבים להקים ועדת חקירה ממלכתית.

איימן עודה: חיי פועלים אינם הפקר.

איימן עודה: תודה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: החבר רוני בריק, יושב ראש התאחדות בוני הארץ.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<רון בריק: דבר ראשון, אני מצטרף כמובן למשתתפים בצערן של המשפחות ומאחל החלמה לפצועים.

<רון בריק: אני מסכים עם הדברים שנאמרו פה.

<רון בריק: המצב בתאונות עבודה באתרי הבנייה הוא מצב קשה ובשנים האחרונות הוא גם במצב קשה מאוד.

<רון בריק: אני אמון על הענף, נבחרתי לתפקיד לפני 7 חודשים ואני, אפשר להגיד, גם לא ישן בלילות בגלל הנושא הזה ואנחנו נעשה ועושים.

<רון בריק: בראש ובראשונה בסדר העדיפויות שלנו לקחנו על עצמנו מאז שנכנסתי לתפקיד את נושא הבטיחות וזה לא משנה כמה זה יעלה לנו.

<רון בריק: למרות שאנחנו הקבלנים, אין לנו עניין בעליית מחירי דירות, אבל מחיר דירות, ככל שיעמיסו את הנושא של רגולציה, אין לנו גם עם זה בעיה.

<רון בריק: זה לא עומד לנגד עינינו.

<רון בריק: אני אומר שככל שהעניין נמצא אצלנו וככל שהעניין תלוי בנו לתקן ולשפר דרמטית את כמות הנפגעים באתרי הבנייה, אנחנו נעשה את זה.

<רון בריק: אני מודע לחולשות המערכת בכללותה.

<רון בריק: זאת אומרת, אני לא מציב פה עכשיו מי אשם ובמה אשם, אני מודע לכלל הבעיות והכשלים של המערכת ואני מניח שאנחנו חלק מהעניין, כמובן.

<רון בריק: האיש הראשון שנפגשתי אתו בענייני רגולציה כשנכנסתי לתפקידי, עוד לפני שר האוצר ושר הבינוי והשיכון, היה חבר הכנסת אלאלוף.

<רון בריק: אני חושב שזה היה שבועיים או שלושה לפני שנכנסתי בכלל לתפקיד.

<רון בריק: הודעתי לו וגם סיכמנו דברים, שהדבר הראשון שאנחנו הולכים לעשות ולטפל בו, זה בנושא הבטיחות.

<רון בריק: אני מקווה שאתה זוכר את זה, חבר הכנסת אלאלוף.

<רון בריק: הצעתי לך כמדינה, חבר הכנסת אלאלוף – אני מעוד מעריך את העבודה שלך ושל חברי הוועדה שעשינו אתם סיור משותף – הצעתי לך להעמיד 2 מיליון שקלים ואנחנו גם נעמיד 2 מיליון שקלים ונצא לקמפיין בטלוויזיה בנושא בטיחות בלבד.

<רון בריק: אני אומר לכם כאן שאני באמת ולא בציניות מעריך את העבודה של הוועדה.

<רון בריק: אני יודע שהוועדה הזאת, לשם שינוי מהוועדות האחרות, עובדת אינטנסיבית.

<רון בריק: אנחנו יודעים שהיום ה-9 בחודש, כבר ב-28 רשומה אצלי ביומן הישיבה הבאה פה ביום חמישי.

אלי אלאלוף: אומרים לי לתקן ל-29.

<רון בריק: אני אומר לך שאני מעריך את זה ואין לי ספק שהמקרה הזה, האסון הזה, לצערי הרב, לקח אותנו כלפי מעלה ואין לי ספק שנצא עם החלטות אופרטיביות שבסופו של יום סביר לי להניח שגם יצילו חיים.

<רון בריק: ההתאחדות תמשיך לשתף פעולה – ההתאחדות היא גוף מקצועי – עם כל הרגולטורים.

<רון בריק: יושבת פה ורדה שנפגשנו אתה לא פעם ולא פעמיים ב-7 החודשים האחרונים בנושאים שלנו.

<רון בריק: על חלק מהדברים לא הסכמנו, אבל אני לא המדינה, אני יכול רק להמליץ, אני יכול רק להגיד, אבל יש פה מדינה, יש פה משרדי ממשלה, שהם בסופו של יום כופים עלינו, ואם זה לטובת חיי אדם, זה בסדר גמור.

<רון בריק: אני, כמייצג קבלנים, אומר את זה פה על השולחן, אמרתי את זה, זה לא חדש ולא באתי לעשות כאן הצגות.

<רון בריק: אנחנו נעשה ונבטיח את המטרה העיקרית שהיא לשפר את הבטיחות של העובדים בענף הבנייה.

<רון בריק: אני רואה חשיבות בהתכנסות הזאת, אבל אני חושב, להבדיל מאחרים, שלא שמעו עלינו בתקשורת.

<רון בריק: אני חושב שאנחנו צריכים, רבותי, להמתין.

<רון בריק: הנושא של הבטיחות הוא חשוב וטוב שאנחנו מדברים עליו, אבל במקרה האסון הזה, אנחנו צריכים להמתין עד לתוצאות הבדיקה המקצועיות המקיפות ולפעול, או לפחות לחכות למסקנות הראשוניות שנוכל לקבל מהמשטרה ומהמומחים וללמוד מה באמת היו הגורמים לקריסת החניון.

יוסף ג'בארין: אתם בכלל מעורבים בזה?

<רון בריק: אנחנו לא מעורבים בזה.

יוסף ג'בארין: אתם לא מעורבים.

יוסף ג'בארין: בכלל לא מעורבים - - -

<רון בריק: לא מעורבים בזה.

יוסף ג'בארין: לא רק בזה אלא בכלל - - -

<רון בריק: לא מעורבים במקרה הזה הספציפי - - -

יוסף ג'בארין: ובכלל?

<רון בריק: אנחנו מעורבים בשיתוף פעולה עם הוועדה בנושא של בטיחות.

<רון בריק: אנחנו מעורבים בישיבות עם משרד העבודה והרווחה בנושא של בטיחות.

<רון בריק: לא על הכול אנחנו מסכימים, אבל אנחנו לא המדינה.

<רון בריק: אני אשמח מאוד גם לשבת בוועדת חקירה כנציג או כמשקיף יחד עם ועדת החקירה שתקום.

<ורדה אדוארדס: אתם תקפתם את הדרישה שלנו למינוי של ממוני בטיחות בכל חברה קבלנית ברמה של ג'5 ומעלה.

שולי מועלם-רפאלי: מה זאת אומרת הם תקפו?

שולי מועלם-רפאלי: גברתי, את המדינה, את הרגולטור.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא מאמינה שאנחנו יושבים פה במקום הזה ואישה כל-כך בכירה כמוך במערכת המדינה אומרת ליושב-ראש התאחדות הקבלנים "אתם תקפתם".

שולי מועלם-רפאלי: תורידי הנחייה.

<ורדה אדוארדס: אני הורדתי הנחייה.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: ומי שלא מקיים אותה אז בבקשה, יש לך אפשרויות לנקוט סנקציות.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר הכי מזעזע שנשמע פה, אחרי כל הדברים הקשים שנאמרו - - -

אלי אלאלוף: שולי, שולי, לצערי אין שום סנקציה על קבלנים.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

שולי מועלם-רפאלי: זו בדיוק הבעיה.

שולי מועלם-רפאלי: מי יעשה סנקציה?

שולי מועלם-רפאלי: אתה ואני או המשרדים הרלוונטיים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק שהגשנו בו אנחנו מפרידים בין מנהל עבודה לממונה בטיחות, לצערי, ועדת שרים לענייני חקיקה התנגדה לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו נגיש את זה שוב ונעמוד על זה שזה יאושר ואני יודע שיש התנגדות של איגוד בוני הארץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקבלנים מתנגדים ויכול להיות שיש לזה השפעה.

שולי מועלם-רפאלי: כיוון שגם אני יושבת - - -

<הדס תגרי: - - - כחלון, ירד מסדר היום - - - זה ייקר את מחירי הדיור.

<הדס תגרי: גם הוא מתנגד בנימוק שזה ייקר את מחירי הדיור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסברנו לו שזה לא ייקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסברנו לו מקצועית, עם מספרים לנציג שלו.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: תסיים בבקשה.

אילן גילאון: תראה אדוני - - - בלי הגבלת זמן - - -

אלי אלאלוף: אני מכיר את החברים הסבלניים ואני מנצל את זה.

אלי אלאלוף: אני מודה.

<רון בריק: - - - אני חייב להתייחס אליהם ואני רוצה להגיד שהאירוע עוד לא הסתיים, החברה עדיין נמצאת בשטח.

שולי מועלם-רפאלי: ברשותך, בוא נגדיר את זה אסון כי נהרגו שם אנשים.

<רון בריק: האסון עוד לא הסתיים, אמרתי את זה.

<רון בריק: אני שומע פה הצעות של מומחים שמצביעים על בעלי מקצוע כאלה ואחרים.

<רון בריק: אני חושב שלא ייתכן שיושב פה נציג המהנדסים שבעזות מצח כבר החליט ולמרות שייתכן שהיה פה כשל הנדסי, יצאו בהאשמות.

<רון בריק: יושבים פה רשם הקבלנים ומשרד השיכון.

<רון בריק: צמצום הרגולציה אין לו שום דבר שקשור לבטיחות ואני יכול לפרוט את זה בישיבות הבאות.

<רון בריק: לא לבטיחות ולא לחיי אדם, שום דבר בצמצום רגולציה לא קשור לזה, אבל זה מאוד נוח, לצערי הרב, לתפוס על זה טרמפ למרות שעוד לא הוציאו את הפצועים.

<רון בריק: כקבלן שבונה 35 שנה, אין היתר בנייה אחד שלא תכנן את הקונסטרוקציה מהנדס.

<רון בריק: אין היתר בנייה אחד שלא חתום על ההגשה – זה נקרא גרמושקה – המהנדס שאחראי לביצוע השלד.

<רון בריק: אין היתר בנייה אחד שניתן או לגמר שאני לא צריך להביא חתימה של מהנדס שליווה את השלד ובדק אותו.

<רון בריק: אני אגיד לכם יותר מזה כמי שבונה, אין מצב שאני יוצק את התקרה או את העמודים בתקרה אם הקונסטרוקטור או נציג הקונסטרוקטור לא חותם על זה ומאשר לי להביא את הבטון.

<רון בריק: אין מושג כזה.

<רון בריק: אז הבטון נבדק ונציגי הקונסטרוקטור בודקים את התקרה לפני היציקה שלה.

<רון בריק: אין מצב כזה.

<רון בריק: אז בואו נמתין ונחכה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן הדרישה שלנו למנות ממונה בטיחות, כדי שאנשים יהיו שם ולא רק התעודות שלהם.

<רון בריק: לקראת סיום אני רוצה להגיד שאמרתי את זה גם לך אדוני, בכל מקרה של הפרה של כל חוק, כולל בטיחות, אני אומר לך למצות את הדין עם כולם.

<רון בריק: אם זה הקונסטרוקטור, אם זה הקבלן, אם זה מנהל העבודה.

<רון בריק: אנחנו לא ניתן יד לדברים האלה.

<רון בריק: לקראת סיום, אני אדלג פה אדוני ואני אגיע - - - חשוב לכם וחשוב לך אדוני אחרי שישבנו לשמוע גם מה אנחנו עושים.

<רון בריק: נפגשנו לפני חודשיים-שלושה דווקא באתר מסודר בנושא של בטיחות.

<רון בריק: אתה מכיר את העובדות ואתה יודע שההתאחדות משקיעה.

<רון בריק: אנחנו לא המדינה, ההתאחדות משקיעה מיליוני שקלים ואני לא באתי לבכות כאן.

<רון בריק: משקיעה מיליוני שקלים בנושא של בטיחות והכשרות מקצועיות כל השנה.

<רון בריק: נושא הבטיחות בכלל זה לא נושא של פיקוח.

<רון בריק: לנושא הבטיחות, אמר את זה חבר הוועדה איל בן ראובן, צריך להגיע בדרך של חינוך ובדרך של הכשרות מקצועיות שאנחנו עושים.

<רון בריק: נכון שהחינוך זה לא מהיום למחר והכשרות מקצועיות אנחנו עושים ונעשה.

<רון בריק: מה אנחנו עושים היום?

<רון בריק: יחד עם הקרן לעידוד וההסתדרות שיושבת כאן, אנחנו משקיעים מיליונים בשנה ואני נשיא הקרן לעידוד ענף הבנייה בישראל גם.

<רון בריק: מיליונים בשנה רק הכשרות נטו, כולל ניירת בכל השפות שאנחנו עושים.

<רון בריק: אני חוזר ואומר שאנחנו לא המדינה, אבל זה חשוב לנו וזה עומד לנגד עינינו.

<רון בריק: אני אגיד עוד מה אנחנו עושים: הדבר הראשון שעשינו לא מאתמול ולא מלפני חודש, זה להקים צוות של מומחי בטיחות אצלנו שעושים פעילות בתוך הבית ומסיירים באתרי הבנייה ונותנים הערות פנימיות לליקויים לקבלנים שלנו.

<רון בריק: אנחנו לא מפקחים, אנחנו נותנים את זה לקבלן עם הערות פנימיות.

<רון בריק: הדבר השני והוא בין החשובים שיש ואין אותו בשום ענף במדינת ישראל זה הסכם קיבוצי בענף הבנייה.

<רון בריק: קיבלתי אותו עכשיו כטיוטה, אבל אני אומר לך אדוני שאני מאמין שעוד לפני החגים הקרבים אנחנו גם נחתום עליו עם ההסתדרות של המעסיקים, יושב לידי נציג ההסתדרות.

<רון בריק: התוספת להסכם קיבוצי בענף הבנייה, חלק מסדיר את החובות והזכויות של המעסיקים והעובדים בנושא בטיחות.

<רון בריק: יש הסכם קיבוצי.

<רון בריק: אנחנו מוסיפים הסכם קיבוצי חדש רק בנושא בטיחות בין מעסיקים לבין עובדים.

<רון בריק: אני אומר לך אדוני, אני מאוד מאמין שעוד לפני החגים חותמים עליו.

<רון בריק: ברור לך שלא התחלתי בשבוע שעבר לריב עם ההסתדרות כי אני המעסיקים והוא שומר על העובדים.

<רון בריק: הדבר השלישי ולפני אחרון: אנחנו עובדים על הסכם קיבוצי חשוב ביותר.

<רון בריק: נפגשתי על מנהלי העבודה שיושבים פה, נפגשתי עם מנופאים בכנס שעשיתי ביוזמת התאחדות בוני הארץ ואנחנו נעשה איזשהו הסכם קיבוצי און נספח להסכם קיבוצי שמדבר על תנאי עבודה ועל אחריות של מנופאים ושל מנהלי עבודה שפני אלי ודיברו אתי ואני אומר לך כמי שמעסיק מנהלי עבודה, יש גם בדברים שלהם דברים שהאוזן שלי הקשיבה להם ואני מכיר את הבעיות.

<רון בריק: אני כנשיא שמוביל, אמנם מייצג קבלנים, אומר לך שנעשה שיפור בנושא של המנופאים ומהלי עבודה.

<רון בריק: הדבר הנוסף אצלי במפעל, אצלי בהתאחדות, אנחנו אמורים לכנס תוך שבוע את המנהלים הבכירים של ענף הבנייה, מנהלי החברות, וללכת להסברה בתוך החברות ומחוץ לחברות.

<רון בריק: תודה רבה.

<ישראל דוד: דברו על המהנדסים.

<ישראל דוד: יש לי אפשרות, אדוני היושב-ראש, לענות?

אלי אלאלוף: עוד מעט.

אלי אלאלוף: יש חברי כנסת - - -

<ישראל דוד: חברי הכנסת נמצאים פה כל הזמן.

<ישראל דוד: אנחנו אורחים.

אלי אלאלוף: אני יודע שחברי הכנסת יכעסו עלי ואתה תכעס עלי ועוד הרבה אחרים יכעסו אבל אני חייב לציין את כניסתם של הקואליציה למלחמה בתאונות עבודה.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין את המרץ, היכולות, את יכולת החקירה, להימצא בכל מקום ואת ההמלצות שלהם.

אלי אלאלוף: אני מרשה לעצמי לברך אתכם לפני שעוד דיברתם.

אלי אלאלוף: אני מבקש מהדס להציג את עמדתה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<הדס תגרי: תודה רבה.

<הדס תגרי: אני מודה לך על הברכות, יושב-ראש הוועדה.

<הדס תגרי: אני חושבת שזה לא יום לברכות.

<הדס תגרי: עד עכשיו אני שכל הזמן חושבת על מה אני אגיד היום.

<הדס תגרי: מה אני אגיד היום?

<הדס תגרי: יש כל כך הרבה מה להגיד וגם כל כך קשה להגיד.

<הדס תגרי: אני אנסה למקד את הדברים שלי.

<הדס תגרי: אני רוצה להגיד קצת מילות רקע ולעשות איזשהו מיפוי - - -

אלי אלאלוף: אבל תתמקדי.

<הדס תגרי: אני יודעת שאני צריכה להתמקד.

<הדס תגרי: אני רוצה לעשות איזשהו מיפוי טלגרפי לפי הגורמים האחראיים.

<הדס תגרי: אני מבקשת, לשם שינוי, שכל אחד מהגורמים האלה יפסיק להגיד מה לא באחריות שלו ויטפל בדברים שהם באחריות שלו.

<הדס תגרי: עשיתי מיפוי קצר.

<הדס תגרי: כמובן, מנהל הבטיחות התעסוקתי שמתנדנד לו בין משרד הכלכלה למשרד הרווחה, הוא עד לא בדיוק עזב את זה ועוד לא בדיוק הגיע לשם.

<הדס תגרי: הוא גורם מאוד מרכזי.

<הדס תגרי: המשטרה, פרקליטות המדינה שלא הוזכרה פה, רשם הקבלנים במשרד השיכון והחברות והתאחדות הקבלנים שמייצגת אותם כאן.

<הדס תגרי: אני לא יכולה למצות אבל אני רוצה להגיד כמה מילים ואני חייבת כמה מילות רקע.

<הדס תגרי: זה לא העבר, חבר הכנסת איל בן ראובן, שאני מאוד מעריכה את הפעילות שלך יחד עם חבר הכנסת אלאלוף וחבר הכנסת חאג' יחיא.

<הדס תגרי: זה לא העבר.

<הדס תגרי: זו הנקודה.

<הדס תגרי: זה ההווה.

<הדס תגרי: זה ההווה של מה שמתרחש יום-יום וגם בזמן שאנחנו מדברים.

<הדס תגרי: אני אתחיל מאנקדוטה.

<הדס תגרי: כשעמדתי פה הכניסה לכנסת, קיבלתי הודעה הטלפון על פועל שנפל באתר בהוד השרון ברחוב אבן גמלא.

<הדס תגרי: את הכתובת הזאת אני מכירה כי את האתר הזה של היזמית מיכלסון ושל הקבלנית המבצעת, האחים אבו עייש, אני במו ידי צילמתי לפחות 3 או 4 פעמים – הוא ליד הבית שלי – עם הפרות בטיחות מזעזעות.

<הדס תגרי: זה פרויקט גדול, זה לא חאפר כמו שכל הזמן אומרים לי.

<הדס תגרי: הפרות בטיחות מזעזעות.

<הדס תגרי: שלחתי תלונות למנהל הבטיחות התעסוקתית וחזרתי ותזכרתי פעמיים או שלוש, מה שבאמת התייאשתי כבר לעשות במחלק מהמקרים האחרים.

<הדס תגרי: עד היום לא קיבלתי תשובה על האתר הזה.

<הדס תגרי: הפועל שנפצע היום בבוקר ונפל מגובה וחולץ על ידיד כוחות כיבוי אש מהרקומה השנייה, נפצע באורח קל, למרבה המזל.

<הדס תגרי: באותה מידה הוא גם יכול היה להיהרג.

<הדס תגרי: באתר של האחים אבו עייש נהרג עובד בשנה שעברה.

<הדס תגרי: באתר אחר, אפרידר ביזנס סנטר, ביום לפני שיצאו מפקחי מינהל הבטיחות התעסוקתית לחופשה מרוכזת של שבועיים שלא היה בה עם מי לדבר שם, באתר האחר הזה של האחים אבו עייש תועדו באותו יום לפני שבועיים עובדים בקומה העשירית בלי מעקות, לא רתומים.

<הדס תגרי: זאת המציאות.

<הדס תגרי: המציאות היא שאין עם מי לדבר.

<הדס תגרי: גם על חברת "דניה סיבוס" שבאתרים שלה באמת אין לי שום רצון לשים את האש על "דניה סיבוס", הם כבר על האש, כל כלי התקשורת נזכרו, הם מכים על חטא למה הם לא פעלו לפני כמה חודשים כשפנינו אליהם עם תיעוד של הפרות בטיחות.

<הדס תגרי: אני מצטערת לומר שתועדו הפרות בטיחות באתרים של החברה יותר מכל חברה אחרת מאז שקיימת - - - זה לא מדגם מייצג וזו גם לא הנקודה בגלל שכמו "דניה סיבוס" יש עוד הרבה חברות שתועדו, ותאונות קורות ונהרגים.

<הדס תגרי: עכשיו כולם מסקרים את שלושת ההרוגים, שזה מזעזע, עוד שלושה לכודים, אבל בשבועיים לפני האסון הזה נהרגו שלושה פועלים באתרי בנייה בישראל ועוד שלושה נפצעו באורח קשה ועוד כמה נפצעו באורח בינוני.

<הדס תגרי: הכמויות האלה של העובדים שנהרגים ונפצעים באופן שוטף, לא באירוע אחד דרמטי ומסוקר, אבל כל הזמן.

<הדס תגרי: אנחנו אומרים את זה ומביאים את המידע ואת השמות של החברות שזה הכול מידע שאנחנו אוספים במשאבים שלא קיימים בגלל שאין מי שיעשה את זה.

<הדס תגרי: הגודל של המחדל הוא מטורף.

<הדס תגרי: אני רוצה להתמקד אבל חייבת להגיד.

אלי אלאלוף: עוד דקה.

<הדס תגרי: אתה חייב לתת לי 3 דקות.

<הדס תגרי: הכותרת הזאת "האירוע לא קשור לבטיחות" היא כותרת שאי אפשר לשמוע אותה.

<הדס תגרי: זה שאולי הבעיה כאן הייתה כשל הנדסי, אני מקבלת.

<הדס תגרי: זה שלעובדים באתר, שמספרים שהם הרגישו שהאתר לא בטוח, אין לטפון להתקשר אליו כדי להגיד: תשמעו, אנחנו בסכנה, תבואו להציל אותנו.

<הדס תגרי: זאת בעיה של בטיחות, של מנהל הבטיחות התעסוקתית.

<הדס תגרי: אין טלפון להתלונן אליו והוא בטח לא מופיע על השלט בכניסה לכל אתר כמו שצריך להיות.

<הדס תגרי: לי אין לאן להתלונן.

<הדס תגרי: אני שולחת תלונות במייל.

<הדס תגרי: בשבועיים שהם היו בחופש לא היה לי לאן לשלוח.

<הדס תגרי: מה ששלחתי חזר: כולם יצאו לחופש.

<הדס תגרי: זאת בעיה של בטיחות.

<הדס תגרי: לא מנטרים דיווחי מד"א.

<הדס תגרי: היו לנו חילופי דברים עלזה שאנחנו פונים אליהם.

<הדס תגרי: אני רוצה להגיד כמה מילים על יישום החוק החדש.

<הדס תגרי: נסגרו כמה אתרים, בניגוד למה שנאמר פה.

<הדס תגרי: אני אומרת לכם וסליחה אם זה יישמע לא צנוע.

<הדס תגרי: נסגרו בשבועיים-שלושה אחרונים, מאז שהחוק נכנס לתוקף כארבעה או חמישה אתרים.

<הדס תגרי: אני אומרת לכם וסליחה אם זה יישמע לא צנוע, כל האתרים האלה לא היו נסגרים אלמלא אני הייתי עומדת על זה.

<הדס תגרי: אלמלא אני הייתי שולחת "ווטסאפ" – סליחה ורדה – אם אני הייתי שולחת אחרי 5-4 ימים מייל - - - מה קרה עם האתר בקרית אתא?

<הדס תגרי: הראשון שנפצע בו קשה.

<הדס תגרי: והוא עונה לי: לא קיבלנו דיווח מהמשטרה.

<הדס תגרי: אחרי 5 ימים, לא קיבלנו דיווח מהמשטרה.

<הדס תגרי: ואחרי זה ויכוחים שהוא לא באמת נפגע קשה.

<הדס תגרי: האתר הזה לא נסגר.

<הדס תגרי: ועל האתר השני אני שולחת "ווטסאפ" לקצין החקירות האחראי במשטרה, שבמקרה יש לי את הטלפון שלו: תקשיב, הייתה תאונה קשה, תדווחו למשרד הכלכלה.

<הדס תגרי: אחרי הצהריים כשאני שולחת את העיתונאי להתקשר לשירה, הדוברת של משרד הכלכלה, היא עונה לו: לא קיבלנו דיווח מהמשטרה.

<הדס תגרי: אז בתאונה השלישית אני כבר כותבת לקצין שלי – סליחה – אני כותבת לו: תקשיב, תדווח למשרד הכלכלה ושולחת לו את ההעתק של החוק החדש.

<הדס תגרי: אז הם קיבלו דיווח והם באמת סגרו את האתר הזה.

<הדס תגרי: בחלק מהמקרים אני פונה לנדב מרקמן כשהם היו בחופש והוא מתקשר למישהו שיש לו את הטלפון שלו במשרד הכלכלה שלא יצא לחופש.

אלי אלאלוף: את רואה שמגיעות לך מחמאות?

<הדס תגרי: נכנסתי לזה לפני 10 חודשים.

<הדס תגרי: לא תכננתי.

<הדס תגרי: זה לא התחום שלי – יש לי דברים אחרים שאני צריכה לעשות בתקופה הזאת בחיים שלי – כי בשבוע אחד נהרגו 5 פועלי בניין והשם של אף אחד מהם לא הופיע בעיתון לפני שאנחנו התחלנו לעבוד על זה.

<הדס תגרי: אני והעיתונאים מבררים ומעבירים לעיתונים ומצלמים את האתר וכולי.

אלי אלאלוף: תודה, הדס.

אלי אלאלוף: אני חייב לנהל דיון, אין לי ברירה, זה התפקיד המרכזי הלא נעים שלי היום.

אלי אלאלוף: היום הוא בהחלט לא נעים.

אלי אלאלוף: תסיימי במשפט אחרון, בבקשה.

<הדס תגרי: יש פה 4 או חמישה גורמים - - -

אלי אלאלוף: אמרנו את הדברים האלה.

אלי אלאלוף: בואי לא נחזור על זה במילים שלך.

אלי אלאלוף: תסיימי בבקשה.

אלי אלאלוף: אני מבקש.

<הדס תגרי: אני מתנצלת.

אלי אלאלוף: אני מאלה שחושבים שצריך להתייחס לאישה בצורה שונה מאשר לגבר אז אני לא מעז להפסיק אותך ככה, אז בבקשה תסיימי.

רויטל סויד: לא בגלל שהיא אישה אלא כי היא מדברת דברי טעם.

אלי אלאלוף: נכון.

אלי אלאלוף: גם זה.

אלי אלאלוף: אבל אני מאלה שמאמין שצריך לאישה לתת יותר כבוד מאשר לגבר.

אלי אלאלוף: אני לא מתבייש להגיד את זה.

<הדס תגרי: מה שאני והקואליציה יודעים עכשיו על הפעילות של כל משרדי הממשלה, גם מה שיודעים האנשים שיושבים פה באולם הזה - - -

אלי אלאלוף: אבל זה לא הזמן לתת הרצאה על זה.

אלי אלאלוף: זה מאוד לקוי - - -

<הדס תגרי: אני רוצה להציע מה צריך לעשות עכשיו: צריך כפליים מפקחים וצריך לתת להם גבוי - - -

אלי אלאלוף: יש לי הצעה בשבילך: לקראת הדיון של ה-29, אני מבקש שכל הצעה קונקרטית שיש לכם, תעבירו לנו כמה שיותר מהר כדי שנכלול בסיכום.

<הדס תגרי: תן לי, אני רוצה להגיד - - -

אלי אלאלוף: לא סיימת?

אלי אלאלוף: סיימת.

אלי אלאלוף: אני מתנצל אבל סיימת.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: אני אהיה באמת הרבה יותר קצר.

אילן גילאון: אדוני, הייתי כבר בדיון הזה כל כך הרבה פעמים.

אילן גילאון: באתי בעיקר מפאת כבוד לנופלים, אני אקרא לזה.

אילן גילאון: במקרה הזה שאמרה הדס בצדק שזה אירוע עם גודש, אבל הוא לא שונה ממה שקורה בכל ימות השנה.

אילן גילאון: אנחנו לא יכולים להתעלם מהעובדה שזה לא מחוץ לקונטקסט.

אילן גילאון: מה שקורה בבניין איננו מנותק ממה שקורה בתפיסת העולם הכללית.

אילן גילאון: במקום שחיי אדם הם זולים וחיי אדם של ערבים הם זולים עוד יותר, שהברקוד שלהם הוא כל-כך זול.

אילן גילאון: זה כל-כך מזעזע משום שיש כאן התנגשות בין רוע, טיפשות, חמדנות ואובדן חיים.

אילן גילאון: נמאס לי כבר לשמוע את העניין הזה של ההוזלה.

אילן גילאון: הבעיה המרכזית היא שבמקום שבו – אין לי טענה לקבלנים, יש לי טענה למקבלי ההחלטות לאורך כל הזמן: ברגולציה העודפת שהם עושים, הם עושים את הרגולציה הלא נכונה.

אילן גילאון: במקומות שאפשר להכניס את הרגולציה, הם לא שם ואינם מתערבים.

אילן גילאון: אותם מקבלי החלטות שהופכים לכם מדינה לעסק.

אילן גילאון: מי שחושב שמדינה זה עסק, אדוני, שינסה למכור אותה במחיר שהושקע בה ואז הוא יבין את גודל טעותו.

אילן גילאון: בעסק צריך כל הזמן למזער הוצאות, להקטין הוצאות ולהגדיל רווחים.

אילן גילאון: זה מסתיים בסופו של דבר במקרה הזה בחיי אדם.

אילן גילאון: מדובר כאן על חינוך.

אילן גילאון: החינוך צריך להיות שיש רק דבר אחד קדוש: חיים של אנשים ולא משנה מיהם.

אילן גילאון: כאשר אתם מדברים כל הזמן על הוזלת הדירות, יש ממקורות אחרים.

אילן גילאון: כן, הדירות צריכות להיות זמינות, זולות, בנות קיימא אבל לא אלה המקורות להוזיל את זה.

אילן גילאון: אבל זאת האווירה.

אילן גילאון: זה המקום.

אילן גילאון: זאת מדינה של סרסורי נדל"ן וסרסורי כוח אדם והפוליטיקה הישראלית שולטת בכך.

אילן גילאון: זו לא עבודה של ועדות, אדוני, תסלח לי.

אילן גילאון: לא הוועדות יפתרו את הדבר הזה, עם כל הכבוד.

אילן גילאון: אני מבטיח לך שכפול של הדיון הזה בעוד חודשיים, בעוד שנה, בעוד שנתיים.

אילן גילאון: בסופו של דבר, הגורם המרכזי הוא בעניין של קבלת ההחלטות המערכתיות.

אילן גילאון: אמר דב חנין את ארבעת התחומים ואני מזדהה לגמרי אתו.

אילן גילאון: אחד הייתי מחדד והייתי אומר יותר לגבי הנושא של חוק המכרזים: חייבים לרענן אותו מחדש.

אילן גילאון: קורות שם עוולות בלתי רגילות, מעשים שלא ייעשו בתחום הזה.

אילן גילאון: לכן אני אומר לכם, עם כל הכבוד, כולם - - - והיינו באתר ואנחנו יודעים מה קורה כאן.

אילן גילאון: אי אפשר לראות את הדברים שמוצאים מהקשרם.

אילן גילאון: הם הקשר לחברה שמקדשת כסף, שמקדשת עסק, שהיא מקשת הפרטה, שהיא מקדשת חוסר אחריות ולכן כל האנשים הנופלים, כפי שאני קורא להם במקרה הזה, מן הרומות אין להם שום ערך.

אילן גילאון: אני חושב שבכל אתר בנייה כזה חייב להיות מפקח בנייה.

אילן גילאון: האדם הזה שצריך לנסוע ושאין לו אפילו אופניים חשמליים כדי להגיע למקום שלו.

אילן גילאון: אם בכל מסעדה קטנה ובכל בית מלון יכול להיות משגיח כשרות – סבבה, אני לא בא להתווכח עם זה – כאן אין ערך לדבר הזה?

אילן גילאון: ממה אתם מפחדים?

אילן גילאון: שפתאום תמצאו איזשהו מקצוע עתידני שאנשים ימצאו בו תעסוקה?

אילן גילאון: אם זה מציל חיי אדם?

אילן גילאון: הרי כאן כל הזמן מדברים מי עוסק באנשים או לא באנשים.

אילן גילאון: אבל נכון, אני יודע שזה לא מרשים כשתגידו שפועלי בניין נוהרים אל הקלפיות בהמוניהם.

אילן גילאון: זה לא עושה רושם על אף אחד.

אילן גילאון: עדיף לקרוא להם ערבים, זה הרבה יותר טוב.

אילן גילאון: לכן אדוני, אני אגיע גם לדיון הבא, אני אגיע לכל דיון כאן מתוך כבוד לנושא - - -

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לך, אילן, למרות הזלזול שאתה מביע כאילו הדיון הזה הוא – הדברים השתנו, גם בעזרת הוועדה האת בשנה האחרונה.

אלי אלאלוף: יש לי יתרון עליך: אני פעם ראשונה בכנסת וכנראה גם אחרונה.

אלי אלאלוף: החלטה אישית שלי.

אלי אלאלוף: אני ר רוצה להגיד, באמת, התפקיד שלנו זה לחוקק, להעלות לדיון ולעשות מעקב אחרי החלטות.

אלי אלאלוף: המצב הנוכחי הוא גם פשלה של כל ועדות העבודה והרווחה הקודמות ואנחנו עוד לא פתרנו את כל הבעיות.

אלי אלאלוף: אני לא מזלזל בעבודה שלנו – בבקשה אל תזלזל.

אילן גילאון: אדוני, יש לי כבוד רב גם לדיון, גם לוועדה ולך במיוחד.

אילן גילאון: עובדה היא שאני גם לא מוצא תעסוקה אחרת בזמן הדיונים ולא הולך אחרי שאני מדבר או משהו כזה אלא יושב כאן.

אלי אלאלוף: אתה צודק.

אילן גילאון: אני רוצה להגיד לך רק משהו אחד על החקיקה.

אילן גילאון: החקיקה נמצאת בדיזנטריה עצומה במדינת ישראל.

אילן גילאון: ממה היא נובעת?

אילן גילאון: מכך שזאת ברירת המחדל.

אילן גילאון: הרי בכל מקום אנחנו צריכים לעשות חקיקה ספציפית, חקיקה נקודתית.

אילן גילאון: זה בעיקר עניין של מדיניות.

אילן גילאון: ובמקום שאין מדיניות - - -

אלי אלאלוף: התחום הזה היום - - -

אילן גילאון: - - - שהחלוקה והאחריות איננה נכונה.

אילן גילאון: אתה כל הזמן מחוקק, אז בסדר גמור, אנחנו מחוקקים כדי לתקן - - -

אלי אלאלוף: אבל עובדה, גם אם זה לא נעים בחודש הראשון, צריך יהיה עזרה של גופים של המגזר שלישי, ואני מברך - - -

אילן גילאון: - - - מובנים מאליהם.

אילן גילאון: אנשים לא צריכים ללכת לעבודה ולמות.

אלי אלאלוף: חס ושלום.

אלי אלאלוף: אף אחד לא יזדהה עם דבר אחר.

אלי אלאלוף: תודה, אילן באמת, היחסים בינינו, אני מתאר לי ששום דבר לא יערער אותם.

אלי אלאלוף: אז בוא נלך לטלב.

אילן גילאון: איך אומרים: הגבינה הזאת ישבה הרבה חורים?

אלי אלאלוף: (אומר דברים בשפה הצרפתית).

אלי אלאלוף: טלב אבו עראר, בבקשה.

אלי אלאלוף: שכן שלי מהדרום.

טלב אבו עראר: תודה, אדוני היושב-ראש, אתמול ביקרתי את אחד הניצולים מהאסון הכבד הזה.

טלב אבו עראר: שמו, עבדאללה סעיד מהיישוב א-סייד שקרוב לחורא.

טלב אבו עראר: האדם סיפר שנפל עם הטרקטור שלו, על ה-JCB מהקומה הרביעית.

טלב אבו עראר: שקע עם הטרקטור שלו.

טלב אבו עראר: אני פונה בקטע הזה למשטרה שאחרי ששוחרר מבית החולים, אני לא רוצה להגיד שרצו להלביש עליו שהוא האשם, אולי הוא המתכנן והוא המהנדס והוא שגרם לבניין הזה לקרוס.

טלב אבו עראר: אבל זה לא יכול להיות, לא יתכן, לא מתקבל על הדעת לתפוס אדם ששוחרר מבית החולים משעה שתיים בצהריים עד שתיים לפנות בוקר.

טלב אבו עראר: 12 שעות חוקרים אדם שהוא בסך הכול טרקטוריסט.

טלב אבו עראר: אני לא מבין.

טלב אבו עראר: באו לעשות לו עימות עם אחד המנהלים, אני לא אפרט יותר, אבל גם רוצה להאשים את הטרקטוריסט.

טלב אבו עראר: לכן, לפי מה שאני מבין, הוא בסך הכול נוהג בטרקטור JCB - - -

אלי אלאלוף: זה חלק מהחקירה.

טלב אבו עראר: בסדר.

טלב אבו עראר: אבל בסוף אני אגיד מה שאני רואה, לפי התמונה שאני רואה כנראה שאף אחד לא ייצא אשם חוץ מאתנו שאנו דנים בזה.

אלי אלאלוף: השי"ן גימ"ל.

טלב אבו עראר: אדוני היושב-ראש, הבניין הזה לא נהרס או לא קרס מקטיושה או מרעידת אדמה או מרקטה מעזה.

טלב אבו עראר: זה ממש כשל תכנוני ברור.

טלב אבו עראר: ידוע לי מהעובדים שם, אני רוצה לגלות: כדי לחסוך בכמה מיליונים בפלדה שם – לדוגמה, יש לי ברזל של עשרים - - -

אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר לך שיש איסור פרסום.

טלב אבו עראר: - - - זה המצב מאלה שעבדו שם.

טלב אבו עראר: במקום לשים ברזל בעובי 20 או 30, נגיד, שמים ברזל 6.

טלב אבו עראר: איזה מין דבר זה?

טלב אבו עראר: לא עשו את הבניין הזה לעופות או לכבשים.

טלב אבו עראר: עשו את זה לכלי רכב.

טלב אבו עראר: לכן ממש מוזר לי איך החברה הזו המנהלת היום, לא מפסיקים לה את כל העבודות בכל האתרים עד שיתברר העניין איפה התרשלו, איפה נכשלו.

טלב אבו עראר: צריך כאן מישהו ללמוד לקח.

טלב אבו עראר: צריך מישהו לשלם מחיר.

טלב אבו עראר: האחריות מוטלת על משטרת ישראל שבסופו של דבר אף אחד לא נצא אשם.

טלב אבו עראר: אז מי אשם?

<איריס ברק: בדרך כלל בית משפט מכריז על אשמים, לא משטרת ישראל.

טלב אבו עראר: אדוני, מכובדי היושב-ראש, אני גם רוצה להגיד עוד הערה לגבי אדם, לא משנה אם ערבי או יהודי, אללה הציל אותו, לא אני ולא אתה.

טלב אבו עראר: אלוהים הציל אותו.

טלב אבו עראר: אין אפילו טלפון אחד מאד המשרדים הממשלתיים, מחברי הכנסת, מאנשים.

טלב אבו עראר: אפילו לא מהחברה המנהלת לא יבקר?

טלב אבו עראר: לא ישאל מה שלומו?

טלב אבו עראר: עצם העובדה שבגלל שהוא ערבי.

טלב אבו עראר: חברי וכל מי שדבר לפני דיבר על זה, אבל אני אגלה את זה אשכרה, כמו שאומרים: אם לא היו עובדים באתרים האלו ערבים, הייתה יותר אחריות, יותר הקפדה ויותר פיקוח.

טלב אבו עראר: אבל אם אתם רוצים כך, אנחנו נפנה גם למגזר שלנו שלא יתעסקו באתרים שלכם בכלל.

טלב אבו עראר: וואלה, תביאו תאילנדים.

טלב אבו עראר: נשמור על חיי צעירינו וילדינו, אם כך אתם רוצים.

טלב אבו עראר: זה המצב, בדיוק כך.

טלב אבו עראר: תודה.

איימן עודה: יעתיק אל עאפי.

אלי אלאלוף: מאוד כואב.

טלב אבו עראר: - - - אין מישהו טהור - - -

אלי אלאלוף: גם אם חלק מהדברים שלך, יש לי על מה להתווכח - -

טלב אבו עראר: תתווכח.

אלי אלאלוף: - - אתה יודע מה עמדותי לגבי כל אזרחי מדינת ישראל.

אלי אלאלוף: יש דברים שלא כדאי להגיד.

טלב אבו עראר: אני שומע.

אלי אלאלוף: יש דברים שלא כדאי להגיד.

טלב אבו עראר: לא כדאי?

טלב אבו עראר: אז תגיד אותם.

אלי אלאלוף: לא, לא, חס ושלום.

אלי אלאלוף: יש לך חסינות כמוני וזכות הדיבור יש לך, אני מכבד.

אלי אלאלוף: אבל, חבר'ה - - -

טלב אבו עראר: הגיע הזמן שנגלה את האמת.

טלב אבו עראר: תעזוב מהחנפנות, תעזוב מהכול.

טלב אבו עראר: הגיע הזמן שנגלה את האמת, אשכרה.

טלב אבו עראר: הכי טוב, הכי בריא.

אלי אלאלוף: שלא תחשוב שהאמת נאמרת רק על ידך.

טלב אבו עראר: זו האמת.

אלי אלאלוף: אני גם אומר אותה.

טלב אבו עראר: האמת כואבת אבל זו האמת.

אלי אלאלוף: אני אומר אותה אמת.

אלי אלאלוף: תקשיב לראיונות שלי.

אלי אלאלוף: בכל אמצעי התקשורת אמרתי ואני חוזר ולצערי אני חש ואני מאמין שיש הזנחה בתאונות עבודה בגלל שהמגזר הערבי משלם את המחיר וגם - - -

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכל חברי הכנסת אמרו את זה מפורשות.

אלי אלאלוף: - - - אבל יש צורה לעשות את זה.

שולי מועלם-רפאלי: לקחת את זה למקום הזה - - -

אלי אלאלוף: בואו נכבד.

אלי אלאלוף: אני מאוד מעריך אותך.

אלי אלאלוף: נאמרה פה על ידי חברים נוספים הנקודה הזאת.

אלי אלאלוף: נאמר בטון אחר.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

אלי אלאלוף: רויטל אחר כך.

אלי אלאלוף: אחריך – רויטל סויד.

יוסף ג'בארין: נראה לי שלא הולכים לפי הסדר.

אלי אלאלוף: אני לא רואה את השם שלך.

אלי אלאלוף: אני הוספתי אותו בכתב יד עכשיו כי אמרת.

יוסף ג'בארין: אני מהראשונים שהיו כאן.

יוסף ג'בארין: מקשיבים בשקט לכל הדיון.

אלי אלאלוף: אתה יכול לראות.

אלי אלאלוף: הנה, הוספתי אותך פה.

אלי אלאלוף: גם דב וגם אילן - - -

יוסף ג'בארין: - - -

<ישראל דוד: אדוני היושב-ראש, הבטחת לנו זכות דיבור.

<ישראל דוד: אני רואה שאנחנו - - -

אלי אלאלוף: אתה עוד תדבר.

אלי אלאלוף: זה רשום, הנה, זה פה.

<ישראל דוד: בסוף אף אחד לא יישאר פה כשיינתן לנו לדבר.

אלי אלאלוף: אל תבזבזו את הזמן.

<ישראל דוד: אני מקווה שזה לא בכוונה.

<ישראל דוד: אני לא יודע.

אלי אלאלוף: בואו נמשיך בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אורחים יקרים.

ג'מאל זחאלקה: הנושא של בטיחות בענף הבנייה עלה כבר על ידי שני גורמים: קודם כל, הקואליציה ואחר כך הוועדה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני זוכר שהפעם הראשונה שהעליתי את זה לסדר היום בכנסת, בפעם הראשונה בקדנציה הנוכחית, עשינו שני דיונים ביוזמתי.

ג'מאל זחאלקה: אז היה המצב כאילו זה נושא שאין לו תהודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך, לצערנו, גם האירועים עצמם וגם, לשמחתנו, היה מי שמטפל בהם, אז הנושא התחיל לקבל כותרות ראשיות בעיתונות והיום הנושא הזה הוא במרכז.

ג'מאל זחאלקה: אני בכל זאת חושב שיש להבדיל איכות בנייה לבטיחות בנייה.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים, איכות בנייה היא סכנה בטיחותית בזמן העבודה, אבל היא סכנה גם לאחר מכן.

ג'מאל זחאלקה: היא סכנה בעוד 10, בעוד 20 שנה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש להתייחס לנושא הזה בחומרה רבה ולהעמיד אותו במקום שלפני 4,000 שנה, סעיף 219, כבוד היושב-ראש, רי"ט בחוקי חמורבי, אומר כך: כי יבנה בנאי בית איש ולא עשה מלאכתו באמונה ונפל הבית אשר בנה והמית את בעל הבית – מות יומת הבנאי הזה.

ג'מאל זחאלקה: הוא העמיד את נושא הרשלנות בבנייה ככל רצח אחר.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, הענישה – אנחנו חיים בתקופה אחרת אבל – הענישה על רשלנות שגורמת למוות, ככל פשע אחר מישהו ההרג מישהו או עשה מעשה בוא בתחום הרצח.

ג'מאל זחאלקה: אני פונה למשטרה ולכל הגורמים, קודם כל למקם את הנושא הזה במקום הראוי לו שזה פשע, שזה הריגה, הריגה ברשלנות.

ג'מאל זחאלקה: כל החקיקה בעולם היא כזאת.

ג'מאל זחאלקה: פה בארץ פה בארץ יש סלחנות בלתי נסבלת בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: כאשר נהרגים כל כך הרבה אנשים ויש כל כך הרבה מורשעים בסופו של יום – יש בעיה.

ג'מאל זחאלקה: מעט מאוד מורשעים.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה, ויש בעיה קשה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש לעמוד כאן, לעצור.

ג'מאל זחאלקה: קרה אסון כבד.

ג'מאל זחאלקה: יש נכונות במערכת לחשוב ולהתחיל לשנות דברים.

ג'מאל זחאלקה: לראות מה הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אני בעד, כמובן, שיהיה צדק ושהענישה תהיה כירורגית, ממוקדת רק באשמים.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה שחס וחלילה ייענשו אנשים חפים מפשע, לא מנהל אתר הבנייה של החברה בחיפה, מה אכפת לו, הוא לא אחראי בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: אבל אם יש הפרה סדרתית של כל מיני דברים, גם בזה צריך לטפל.

ג'מאל זחאלקה: אם יש בעיה מערכתית, צריך לטפל בה.

ג'מאל זחאלקה: אבל צריך שתהיה ענישה, וענישה כבדה ובלתי מתפשרת באחראים על הדבר הזה.

ג'מאל זחאלקה: השאלה הזאת ששמו הרבה חול על הבית, מה זה?

ג'מאל זחאלקה: מחר תהיה רעידת אדמה קטנטנה ויתחילו להיהרס בניינים – מי אחראי על זה?

ג'מאל זחאלקה: באסון המכביה הוקמה ועדת בדיקה.

ג'מאל זחאלקה: באסון ורסאי הוקמה ועדה.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם שיש הרבה אולמות חתונה בארץ שעדיין עם פל-קל ואם ירקדו סמבה שם ויהיו מספיק אנשים, זה ייפול.

אלי אלאלוף: משרדי ממשלה עוד עם פל-קל.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך, למען הנספים, לתת ערך לקורבן הגדול הזה ולפתור את הבעיה מהשורש.

ג'מאל זחאלקה: זה צו המצפון שלנו.

ג'מאל זחאלקה: האסון הזה כבד מאוד והוא הזדמנות לטפל גם באיכות הבנייה ולא רק בבטיחות בבנייה, שאנחנו טיפלנו וצריך להמשיך ולעשות הרבה יותר.

ג'מאל זחאלקה: יש דבר אחד שהדס אמרה וצלצל חזק מאוד באוזן שלי.

ג'מאל זחאלקה: היא אמרה: לא היה לעובדים מי לפנות.

ג'מאל זחאלקה: אני רואה היום כשאני מסתובב בארץ על האוטובוסים של אגד "איך אני נוהג?

ג'מאל זחאלקה: " עם מספר טלפון לפנייה וכול מיני חברות עשות דבר כזה.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לאמץ את מה שהיא אמרה: שיהיה בכל שלט יהיה מוקד לפניות על עניין בטיחות בבנייה, שאנשים יוכלו לפנות.

ג'מאל זחאלקה: אני בטוח שיהיה מבול של פניות.

ג'מאל זחאלקה: אם הנושא הזה יטופל - - -

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שיש.

<הדס תגרי: אין טלפון כזה בכלל - - -

<ורדה אדוארדס: גם היום אנחנו מקבלים הרבה מאוד פניות - - -

שולי מועלם-רפאלי: איך הם יודעים להגיע אליכם?

ג'מאל זחאלקה: צריך לעשות חקירה.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע, כבוד היושב-ראש, לאמץ את ההצעה מצילת החיים שהדס הציעה ואני לוקח אותה ברצינות.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזו הצעה מצוינת.

ג'מאל זחאלקה: הצעה שיכולה לעזור הרבה.

ג'מאל זחאלקה: מספיק שיגידו שיש כאן מפגע בטיחותי ואדם לא ייפגע כתוצאה מתיקונו לאחר שהוגשה תלונה.

יוסף ג'בארין: צריך לחשוב אפילו על אפליקציה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: אפליקציה, בטח, על כל הדברים האלה.

ג'מאל זחאלקה: אני נכנס לפרטים, אבל עקרונית שיהיה טלפון לדווח.

ג'מאל זחאלקה: אני ראיתי מפגע בטיחות, עובד ראה מפגע בטיחות והוא יכול לפנות.

<ורדה אדוארדס: הם פונים כל הזמן.

ג'מאל זחאלקה: צריך שיהיה טלפון רשום כמו שרשום שם הקבלן על השלט.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת זחאלקה, אתה יכול לסיים, בבקשה?

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר אני קורא למשטרה לזכור את דברי חמורבי איך להתייחס לעניין הרשלנות הפושעת בבניית בית שנהרס - - -

<איריס ברק: המשטרה פועלת לפי ספר החוקים.

<איריס ברק: חוק העונשין הקובע - - -

ג'מאל זחאלקה: אני יודע.

ג'מאל זחאלקה: אבל יש השראה.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על החומרה שמתייחסים, על הרצינות.

ג'מאל זחאלקה: על זה אני מדבר.

אלי אלאלוף: אנו יודעים מי מחוקק במקרה במקום הזה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

רויטל סויד: קודם כל, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך אותך על הדיון החשוב הזה במהלך הפגרה.

רויטל סויד: מספיק לראות את כל האנשים שמגיעים לכאן ומדברים מדם לבם, כל אחד מהמקום ממנו שממנו הוא מגיע.

רויטל סויד: לך, מר גינזבורג, אני רוצה להודות שהגעת כי זה באמת לא פשוט, יש הרבה כעס כלפי החברה.

רויטל סויד: לא פשוט להגיע היום ואנחנו מאוד מעריכים את זה.

רויטל סויד: תודה רבה.

רויטל סויד: שלושה דברים.

רויטל סויד: אחד, בואו נלך לסוף.

רויטל סויד: אנחנו רואים כל כך הרבה כשלים וכל כך הרבה חוסר התייחסות וכל כך הרבה גורמים שמתפקדים או לא מתפקדים, בסופי של דבר מה שעומד פה על הפרק ומה שעומד פה לדיון זה חיי אדם.

רויטל סויד: אבל מה שעומד מנגד זה רווח כספי של חברות, של קבלנים, של גופים שרוצים להרוויח כסף.

רויטל סויד: אין ספק שאם הם היו יכולים לדאוג לבטיחות וגם להרוויח כסף, הם היו עושים את זה.

רויטל סויד: למה לא? ואין גם ספק שאם דואגים לבטיחות העובדים או כשדואגים לתכנון בינוי כמו שצריך וראוי, יש בזה גם אלמנטים כספיים.

רויטל סויד: אז אם כך, בואו נראה איפה צריך לפגוע כדי שתהיה שמירה על הבטיחות.

רויטל סויד: וכשיפגעו בכיס, בכסף, בתשלומי עתק של קנסות, בהעמדה לדין של חברה שהיא חברה בע"מ שעומדת לדין ונאשמת, אז זה לא ממש אפקטיבי.

רויטל סויד: כדי שהיה לזה משהו ממשי צריך ללכת לעיצום הכספי ולגזור מזה אחורה ורק ככה נראה איך כולם מתיישרים כדי לדאוג לבטיחות.

רויטל סויד: זה דבר ראשון.

רויטל סויד: דבר שני: חושפי שחיתויות, נכון שהם עוברים דרך חתחתים אבל יש להם הגנה.

רויטל סויד: כל עובד שמתריע באיזשהו אופן על ליקוי בעבודה, כמו כנראה מה שאתה רצית לומר ולא ניתן לך, אותו מנופאי שתהיה לו הגנה מוחלטת מפני פיטורין ומפני אובדן מקום העבודה שלו.

רויטל סויד: בדיוק כמו שאנחנו דואגים לחושפי השחיתויות, לדאוג גם למי שמתלונן על מקום העבודה.

רויטל סויד: דבר שלישי: משטרת ישראל, תשנו בבקשה תפיסה.

רויטל סויד: פעם, תאונות הדרכים תמיד היו גרם מוות ברשלנות ואז מי שנהג תחת שכרות, תחת השפעת סמים ועבר באור אדום, פתאום זה עבר לעבירת הריגה.

רויטל סויד: גם פה אנחנו מתייחסים לתיקים של מוות שנגרם באתרי בנייה כגרם מוות ברשלנות.

רויטל סויד: גם כאן, מניסיון אישי של מי שייצגה את כל השי"ן גימ"לים, את כל מנהלי העבודה, בין היתר גם עם חברת "דניה סיבוס", שהתריעו והיו מפטרים אותם ולכן הם התריעו ושתקו ואחר כך הם ישבו על ספסל הנאשמים, לא מנהלי החברה, לא הבעלים.

רויטל סויד: פה נדרש שינוי תפיסה.

רויטל סויד: קודם כל תתחילו לראות בזה תיקי הריגה כי זה כבר לא רק מי האדם הסביר, אלה אנשים שלא השקיעו בבטיחות ולא נתנו את הדעת.

רויטל סויד: זה בדיוק כמו לחצות באור אדום.

רויטל סויד: בדיוק אותו דבר.

רויטל סויד: צריך לדאוג שהתיקים לא יפלו בין חקירה של משרד העבודה לבין חקירת המשטרה.

רויטל סויד: דב, מה שאתה אמרת לגבי אגף חקירות ייעודי שייגע לטפל בזה, זה מצוין, זה דבר שמחויב המציאות.

רויטל סויד: דבר רביעי ואחרון: דיווח חובה.

רויטל סויד: כל מי שיש לו תאונה קלה או חמורה, נפגע עובד, נפל משהו, קרס משהן – מיד שידווח למנהל הבטיחות, למשרד העבודה, לכל הגורמים.

רויטל סויד: לא יכול להיות שאני יושבת פה ליד הדס, היא מקבלת דיווחים בזמן אמת, עכשיו בדיון הזה שני דיווחים על פועלים שנפגעו, ולא בהכרח בטוח שזה מדווח הלאה.

שולי מועלם-רפאלי: זה בהכרח לא מדווח.

רויטל סויד: לא יכול להיות.

רויטל סויד: לכן, דיווח חובה בכל אתר.

רויטל סויד: ומי שלא ידווח, מנהל עבודה שלא ידווח, אתר שלא ידווח ממנו – עיצום כספי וקנס.

רויטל סויד: רק ככה נוכל להתקדם.

רויטל סויד: טוב שהנושא עלה לסדר-היום.

רויטל סויד: חבל שאחרי אסון כבד.

רויטל סויד: אנחנו חייבים לשמש פה לכל העובדים המוחלשים שאין להם לובי.

רויטל סויד: אף אחד לא ירוץ פה בכנסת בשבילם.

רויטל סויד: אנחנו חייבים להיות אלה שנרוץ בשביל העובדים והפועלים.

רויטל סויד: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אם כך, אני מאמץ ומיד נותן את רשות הדיבור לנציג המנופאים, רועי, בבקשה.

<רועי וינשטיין: תודה רבה.

<רועי וינשטיין: דבר ראשון, תודה לכם, למרות שהנסיבות למה אנחנו מתכנסים פה מאוד עצובות.

<רועי וינשטיין: אני דובר ארגון מפעילי עגורן צריח בישראל.

<רועי וינשטיין: אני הפועל השקוף שאתם כולכם מדברים עליו במילים מוזרות כאלה וארוכות ומדברים על פרוטוקולים ועל עוד ועדת חקירה שאנחנו נפתח.

<רועי וינשטיין: אני הבחור שיושב שם בקבינה למעלה ומסתכל.

<רועי וינשטיין: אני מסתכל על הלחץ של מנהל העבודה.

<רועי וינשטיין: אני רואה את מה שמר רוני בריק מדבר עליו, את הדאגה של הקבלנים.

<רועי וינשטיין: הקבלנים לא שם, הם לא קיימים.

<רועי וינשטיין: אנחנו עומדים מול לחצים מטורפים.

<רועי וינשטיין: הרבה מהמנופאים עובדים מעל 15-14 שעות.

<רועי וינשטיין: הגענו לפה בהתחלה בשביל לדבר על "דניה" אבל יש איסור דיבור, אז אני לא רשאי לדבר על מה שאני יודע בתוך החקירה.

<רועי וינשטיין: אבל אני יכול לדבר על אחמד חמייסה שעבד באתר שלכם בבת ים 327 שעות שזה משהו כמו 85 שעות מעל החוקים הקוגנטיים, חוקי המגן.

<רועי וינשטיין: ורק אחרי שזה יצא לחדשות - - -

דב חנין: 327 שעות בכמה זמן?

<רועי וינשטיין: בחודש אחד.

<רועי וינשטיין: כמה שעות בבית מתוך 640 שקיימות?

<רועי וינשטיין: אני לא טוב במתימטיקה.

<רועי וינשטיין: כולו מנופאי.

<רועי וינשטיין: אני מרגיש עכשיו באיזשהו מקום עדיין בתוך הקבינה של המנוף שלי.

<רועי וינשטיין: אני רואה את הבחור שאמור לטפל בעובדים, אני רואה את "דניה סיבוס", אני רואה את נציג הקבלנים שאנחנו יושבים אתו במשא ומתן, את המשטרה שאמורה להגן עלינו.

<רועי וינשטיין: אני חייב לדבר רגע לא בתור נציג אלא בתור אדם שמקבל המון פניות ממנופאים.

<רועי וינשטיין: אנחנו מייצגים את מפעילי עגורני הצריח בישראל.

<רועי וינשטיין: פנינו אין ספור פעמים למשטרה עם זיוף הרישיונות שלנו.

<רועי וינשטיין: אנחנו מקבלים כל הזמן פתק קטן שמפאת חוסר עניין לציבור לכו מפה.

<רועי וינשטיין: את יכולה להגיד את כל המילים הכי יפות שלך בעולם, אני מכיר אנשים שיושבים בהוצאה לפועל עכשיו כי לקחו להם את רישיון המנוף, קנו על זה פלאפון וזה הלך.

<רועי וינשטיין: אני איש פשוט, אני לא אדבר אתך במילים מסובכות על כמה דברים, אבל לי זה נשמע תמוה.

<רועי וינשטיין: אנחנו נמצאים במצב שהרשלנות בענף הבניין עולה 15 מיליארד שקל לביטוח לאומי, אז למה רק עכשיו אתם בקשר עם ורדה אדוארדס לגבש נהלים?

<רועי וינשטיין: אני שואל את עצמי על כל המקרים - - -

אלי אלאלוף: המספר הוא באחריותך.

אלי אלאלוף: תמשיך לדבר, רק המספר לא נכון.

<רועי וינשטיין: אנחנו מדברים על נזק ישיר ועקיף.

<רועי וינשטיין: בעיקרון אנחנו מדברים על 4.5 מיליארד ואז מדברים על נזק עקיף של 11.5.

<רועי וינשטיין: יש פרסומים שמדברים על זה שאיגוד הקבלנים - - -

אילן גילאון: גם 4.5 מספיק טוב.

<רועי וינשטיין: המספרים היחידים שהצלחנו להוציא כיום מאיגוד הקבלנים דרך קרן "מנוף", זה היה במשותף: 10 מיליון שקלים על בטיחות.

<רועי וינשטיין: 10 מיליון שקלים על בטיחות, זה מה שאנחנו מקבלים.

<רועי וינשטיין: אני יכול להגיד לכם שאני לא בא לאתר עבודה בבוקר, ב-06:30 בבוקר ורואה מנהל עבודה שם.

<רועי וינשטיין: אני לא מקבל תדריך.

<רועי וינשטיין: אני מביא נייר מסוים, רישיון מגוחך למנהל עבודה שלי מנהל העבודה או העוזר של מנהל העבודה מסתכל ואומר לי: יאללה, יאללה, תעלה על המנוף, אין עכשיו זמן.

<רועי וינשטיין: אין עכשיו זמן.

<רועי וינשטיין: יותר מזה אני אגיד לכם: בשביל להגיע לוועדה הזאת היום אני דאגתי למחליף.

<רועי וינשטיין: אני עובד בעזריאלי שרונה בגובה 260 מטר.

<רועי וינשטיין: מחליף על מנוף שסך המשקל שלו הוא 120 טון והוא מזיז מעל שרונה, אתר שהוא בעייתי לכשעצמו.

<רועי וינשטיין: מישהו יודע על זה?

<רועי וינשטיין: לא.

<רועי וינשטיין: למה?

<רועי וינשטיין: כי אני עושה מה שאני רוצה.

<רועי וינשטיין: כי כל עוד המנוף הזה עובד, אף אחד לא מעניין אותו מה קורה שם.

<רועי וינשטיין: אני לא אתחיל עכשיו בהאשמות.

<רועי וינשטיין: מאוד אהבתי את מה שחבר הכנסת איל בן ראובן אמר, אנחנו לא מתעסקים בעבר, חברות כוח אדם לא משלמות, מי המעסיק, חוק חדש.

<רועי וינשטיין: אין לי זמן לבכות על הדברים האלה.

<רועי וינשטיין: יש לי מזונות, יש לי ילדים.

<רועי וינשטיין: אין זמן לדברים האלה.

<רועי וינשטיין: אבל אני פוחד.

<רועי וינשטיין: בסדר?

<רועי וינשטיין: אני פוחד כי אני יושב על משא ומתן עם איגוד הקבלנים ובינתיים זה לא מגיע לשום מקום.

<רועי וינשטיין: בינתיים אנחנו מפוטרים, סליחה, מוחלפים, בקצב של בין 15 ל-20 מנופאים.

<רועי וינשטיין: זה לא שיש אקסטרה מנופאים, פשוט יש יותר זיופים.

<רועי וינשטיין: אני פוחד כי החורף מגיע.

<רועי וינשטיין: החורף מגיע, ולפי החוק אסור לי לעבוד מעל רוח של 45 קמ"ש בגובה 260 מטר.

<רועי וינשטיין: גם לא בגובה 30, ששם הרוחות הרבה יותר קשות כי הן מגיעות דרך הבניינים שם.

<רועי וינשטיין: אבל לאף אחד אין את הידע הטכני הזה ולכן 90% מהמנופים בארץ הם בלי שבשבות רוח.

<רועי וינשטיין: אתם מדברים על ועדות חקירה, על דברים גדולים.

<רועי וינשטיין: אני מדבר על זה שאני לא יודע אם החבר שלי בשרונה, שבמקרה היה ברזלן, אם הוא יחזור בכלל הביתה.

<רועי וינשטיין: איזה ועדות?

<רועי וינשטיין: מה חקירה?

<רועי וינשטיין: איזה ממלכתי?

<רועי וינשטיין: בואו נתחיל מהעולם שלי: אני יכול לקבל בבקשה את השבשבת רוח?

<רועי וינשטיין: כשחברת "דניה סיבוס" מעבידה אותי 320 שעות, עם מי אני מדבר?

<רועי וינשטיין: עם יאן?

<רועי וינשטיין: אני מתקשר ואומר שהזכויות לי נפגעות.

<רועי וינשטיין: אז הוא הוא אמר: חובת ההוכחה היא עליך?

<רועי וינשטיין: למה עלי?

<רועי וינשטיין: למה אני, שאני צריך לעבוד 240, 250, 300 שעות בחודש, למה חובת ההוכחה עלי?

<רועי וינשטיין: למה אני צריך להשיג לאיציק הוכחות על זה שדורכים עלי?

<רועי וינשטיין: למה אני צריך להשיג מ"דניה סיבוס" הוכחות ששומרים על הבטיחות שלי?

<רועי וינשטיין: תשיגו לי אתם.

<רועי וינשטיין: שחברות הקבלן יעמדו מול הרשויות המוניציפליות עם התרי הבנייה שלהן כי מתי שהן זזות ככה מהמדרכה ואיזה מישהו בשרונה ששתה קפה ואמר: נגעו לי במדרכה.

<רועי וינשטיין: ישר אתה שומע משהו.

<רועי וינשטיין: אבל כשאני יושב שם במנוף והאתת למטה שלפי חוק אמור לדבר עברית אבל הוא לא מדבר עברית ואני מקבל בבוקר מולדובני, אחר כך טורקי ואני כבר דובר, הטורקית שלי יפה: אינדיר, קאלדר, אנחנו מדברים - - - יופי, למה שאני אלמד עברית?

<רועי וינשטיין: הרי יש פועלים זרים.

<רועי וינשטיין: אז הוא, שלא מדבר עברית וגורם למנוף שלי לזוז 2 מטר קדימה או אחורה, זה בסדר, כי אני הפועל השקוף.

<רועי וינשטיין: אני לא שקוף, אני ישראלי.

<רועי וינשטיין: אני לא מסכים כל כך עם מה שאומרים פה חברי הכנסת האחרים, למרות שאני מבין את המקום, אוכלוסייה מוחלשת.

<רועי וינשטיין: אני ישראלי, נולדתי בארץ, גדלתי בארץ, למדתי פה.

<רועי וינשטיין: הפשע היחיד שלי הוא שהמקצוע שאני נורא אוהב הוא בידיים של אנשים שלא אכפת להם מהחיים שלי.

<רועי וינשטיין: לא אכפת להם.

<רועי וינשטיין: לחברות הקבלן לא אכפת מהחיים.

<רועי וינשטיין: כל מה שמעניין אותן זו עבודה.

<רועי וינשטיין: אני לא בא להאשים אף אחד.

<רועי וינשטיין: אני לא בא להאשים פה וסליחה על השפה שלי, אבל כלב מלקק את ה - - - כי הוא יכול.

<רועי וינשטיין: הוא יכול.

<רועי וינשטיין: כי אם אני מתקשר עכשיו למפקחת עבודה אזורית, גברת מירה, ואומר לה: יש פה רוחות, המנוף שלי זז, אני לא שומע צעקות אבל אני זז, אני לא מרגיש בטוח להפעיל את המנוף.

<רועי וינשטיין: אז היא אומרת לי: דבר עם הממונה בטיחות.

<רועי וינשטיין: אני מתקשר לממונה בטיחות.

<רועי וינשטיין: עונה: אני במשרד שלי לא מרגיש רוח.

<רועי וינשטיין: מתקשר למנהל העבודה, אומר לי: אדוני, אתה לא רוצה לעבוד על המנוף?

<רועי וינשטיין: רד מהמנוף, תוך שעתיים אני מביא אחר.

<רועי וינשטיין: "דניה סיבוס" היקרים, המנוף שלכם בבת ים היה בלי היתר של משרד הכלכלה.

<רועי וינשטיין: הוא היה גם בלי היתר בתוך היתר בנייה של עיריית בת ים.

<רועי וינשטיין: המנופאי שהתריע על זה שאין תסקיר, שהתסקיר מחייב משהו מידי, הוא הוחלף.

<רועי וינשטיין: מבחינת

<רועי וינשטיין: כם אין לכם שום נגיעה.

<רועי וינשטיין: אני אגיד לך אפילו יותר מזה, אתם לא החברה היחידה שמתנהלת ככה.

<רועי וינשטיין: אתם לא החברה היחידה.

<רועי וינשטיין: אני יכול להאשים אותך?

<רועי וינשטיין: אתה נמצא שם?

<רועי וינשטיין: לא.

<רועי וינשטיין: אבל אני אומר לך שהמנופאים שלך מועבדים בפרך ויושב-ראש העובדים שלך לא עושה שם כלום.

<רועי וינשטיין: כשאני מתקשר למישהו או מהמינהל או מהמוסד, הדבר היחיד שאני מקבל זה: אתה יודע מה?

<רועי וינשטיין: אנחנו עובדים בין 09:00 ל-17:00, בוא נשב, בוא נדבר על זה.

<רועי וינשטיין: אם אני מפספס יום עבודה, אף אחד לא משלם לי על זה.

<רועי וינשטיין: אני יכול להראות לכם חודשים שהתלושים שלי הם 3,000 שקל.

<רועי וינשטיין: למה?

<רועי וינשטיין: כי אני נלחם בשביל האיגוד, בשביל הארגון.

<רועי וינשטיין: אני רוצה לדבר בפתרונות.

<רועי וינשטיין: אתם רוצים לעשות חוקים, אתם רוצים לעזור.

<רועי וינשטיין: אין, אנחנו לא נחזיר את המתים.

<רועי וינשטיין: הגג הזה קרס ואני מבטיח לכם שהשנה יהיו עוד הרבה-הרבה-הרבה תאונות.

<רועי וינשטיין: לא רק שיהיו הרבה תאונות, אחד מהם יהיה חבר שלי, כי המנופאים זה עולם מאוד-מאוד קטן.

<רועי וינשטיין: חלקם לא מדברים כל-כך עברית ולא כל-כך ערבית.

<רועי וינשטיין: הנקודה הסופית היא שיושבת שם אגודה שלמה של חברות כוח אדם עם הגבלת מחיר מסוימת ואתה המוצר הכי זו.

<רועי וינשטיין: אתה פחות ממספר, אתה פחות ממספר.

<רועי וינשטיין: היום, בתור אזרח ישראלי, פעם מנופאי היה משהו חזק, היום אני יושב, הסיני מתחת שיודע 8 מילים אומר לי: אתה לא עבודה צ'אק צ'אק אני מנהל עבודה אתה הביתה לך.

<רועי וינשטיין: תודה רבה, נגמרה לי הקריירה.

<רועי וינשטיין: אתם קולטים מה אני מדבר אתכם?

<רועי וינשטיין: אני הייתי מנופאי על אסדות קידוח נפט בים הצפוני, אני הייתי בנורבגיה, בהולנד, בסקוטלנד, המנהל של אסדת הקידוח, לפני שהיה מעביר תכנית בטיחות עם המנופאי הוא לא היה מזיז, הוא לא היה קורא לאוניות להיכנס לשטח המים מסביבם.

<רועי וינשטיין: הגעתי פה לארץ מסיבות אישיות שלי.

<רועי וינשטיין: אמרתי: יאללה, אני מגיע, אני מנופאי, בכבוד לי.

<רועי וינשטיין: בניית הארץ היא מצווה, לא? לבנות את הארץ זה מצווה.

<רועי וינשטיין: מי שומר עלי?

<רועי וינשטיין: החוקים.

<רועי וינשטיין: אתם באים אלי כל הזמן, משרד הכלכלה, משטרה, באים אלי ואומרים: שמרת על החוקים?

<רועי וינשטיין: נסעת ברוח?

<רועי וינשטיין: לא נסעת?

<רועי וינשטיין: זזת?

<רועי וינשטיין: ראית את התסקיר שלך?

<רועי וינשטיין: ראית את הדברים שלך?

<רועי וינשטיין: דבר ראשון שהם שואלים: ראית את התסקיר?

<רועי וינשטיין: הסתכלת על המנוף?

<רועי וינשטיין: ראיתי, הסתכלתי, אבל אני חייב להאכיל את האנשים שלי.

<רועי וינשטיין: יש לי שלושה ילדים.

<רועי וינשטיין: מה את רוצה?

<רועי וינשטיין: שאני ארד עכשיו מהמנוף עוד פעם?

<רועי וינשטיין: שאני אהיה כמו קטי דובוק?

<רועי וינשטיין: שנתיים וחצי אחפש עבודה עד שהמשפט הזה יגיע לאן שהוא?

<רועי וינשטיין: אני קורא בבקשה לדיון הזה: אל תחשבו בגדול.

<רועי וינשטיין: לא חוקים מטורפים, שום דבר, לא צריך אפילו ועדה.

<רועי וינשטיין: אתם יכולים להכניס לי שבשבת רוח?

<רועי וינשטיין: אתם יכולים להכניס לי גובל עומס כדי שאני אוכל במנוף של 30 מטר מעל גן ילדים לדעת מה קורה שם?

<רועי וינשטיין: אני יכול לבקש מכם צו שעה שיגן עלי ועל החברים שלי שאנחנו מפוטרים?

<רועי וינשטיין: אני יכול בבקשה להתחנן על הברכיים, תעזרו לנו?

<רועי וינשטיין: אנחנו תעודת הזהות הישראלית האחרונה שנשארה שם ודורכים עלינו בדיוק כמו פועל.

<רועי וינשטיין: כמו כל פועל.

<רועי וינשטיין: יש לנו 4 פועלים עכשיו, 3 מנופאים ואתת, שלא קיבלו את השכר שלהם אחרי תאונת עבודה כי החברה אומרת: רגע, אנחנו לא המעסיקים.

<רועי וינשטיין: חברת כוח האדם אומרת: לא קיבלנו כסף מחברת הקבלן, אז תשכחו מזה.

<רועי וינשטיין: אני מתחנן, תעזרו לנו.

<רועי וינשטיין: החיים שלנו בסכנה, זה לא בדיחה.

<רועי וינשטיין: לקח כמעט שעה וחצי להודיע אחרי הקריסה של החניון אם היה או לא היה שם מנוף.

<רועי וינשטיין: אם היה או לא היה שם מנוף, אתם מדברים על כמות של אנשים?

<רועי וינשטיין: מישהו יודע מה יש שם?

<רועי וינשטיין: יש דברים מאוד ספציפיים שאפשר.

<רועי וינשטיין: אם אני רוצה להיכנס למשטרה, דברת, אני ישר צריך לרשום תעודת זהות, נכון?

<רועי וינשטיין: למה לאתר בנייה, איפה שמתים על ימין ועל שמאל, אתה יכול פשוט להיכנס?

<רועי וינשטיין: איפה הביומטריה?

<רועי וינשטיין: הרישיונות המגנטיים שאנחנו מבקשים מ-2003?

<רועי וינשטיין: למה אני צריך להגיע עם הרישיון שלי ככה רועד למנהל העבודה כי יש לו פרצוף של נחש בן נחש ואני לא יודע אם מחר אני הולך למצוא – עכשיו קיבלנו הודעה ממנופאי מחריש.

<רועי וינשטיין: עכשיו הודעה מחריש שהוא מצלצל למשרד הכלכלה ומדבר שם עם בחור מאוד נחמד, אני לא אזכיר את השם שלו עכשיו, ואומר לו: מישהו עובד בשם שלי.

<רועי וינשטיין: תפנה למשטרה, אדוני.

<רועי וינשטיין: בשביל מה?

<רועי וינשטיין: בשביל לקבל חובר עניין לציבור?

<רועי וינשטיין: עדיף לי ללכת ולראות.

<רועי וינשטיין: אני מבין.

<רועי וינשטיין: הוועדה הזאת לקחה הרבה זמן ואני מבין שזה משעמם להרבה אנשים ואני מבין שהרבה כתבים זה גם משעמם אותם.

<רועי וינשטיין: כל אחד שומע וכולם מכירים את המספרים.

<רועי וינשטיין: אבל יש עובדה.

<רועי וינשטיין: יש היום 5 אנשים בישראל שהתפקיד שלהם זה לבדוק את ה-1,200 או 1,400 או 1,500 המנופים.

<רועי וינשטיין: הגיל הממוצע של כל החמישה זה ביחד בערך 427, בסדר?

<רועי וינשטיין: הסיכוי שהם בודקים מנופים מעל 30 שנה, כשצריך לבדוק כל חצי שנה, הוא אפסי.

<רועי וינשטיין: אתם רוצים עוד פעם שיקרה כמו בראשון שמנוף ייפול על אישה בהיריון?

<רועי וינשטיין: ומה קיבל הבחור הזה?

<רועי וינשטיין: 3 חודשים על תנאי?

<קריאה: תגיד כמה בודקי מנופים מאושרים יש במדינה.

<קריאה: בכל מדינת ישראל, כמה בודקים מאושרים יש?

שולי מועלם-רפאלי: הוא אמר חמישה.

<רועי וינשטיין: חמישה.

אלי אלאלוף: רועי, ברשותך.

<רועי וינשטיין: סליחה, כבוד היושב-ראש, אני מתנצל.

<רועי וינשטיין: אני פשוט מדבר בשם של כל כך הרבה אנשים שאנחנו קוראים להם בנעימות על דפי העיתון "שקופים".

<רועי וינשטיין: הם לא שקופים.

<רועי וינשטיין: יונס לא שקוף וטולגה לא שקוף, ורועי לא שקוף, ולב מלמד לא שקוף, ודן ורשבסקי לא שקוף.

<רועי וינשטיין: אנחנו לא שקופים.

<רועי וינשטיין: מעבר לכל זה, כל הזמן שאנחנו באים בטענות, אנחנו באים בשאלות – אנחנו מקבלים תשובות מוזרות לחלוטין.

<רועי וינשטיין: אנחנו שואלים את עצמנו, כל הזמן אנחנו מקבלים ממשרד הכלכלה: אין תקציב, אין כוח אנושי.

<רועי וינשטיין: אני אומר לעצמי: רגע, מיליארדים אנחנו מפסידים.

<רועי וינשטיין: אנחנו כבר יודעים כמה אנחנו נאבד מביטוח לאומי.

<רועי וינשטיין: למה אין כוח פעולה?

<רועי וינשטיין: אם אין את האנשים שישמרו על הבטיחות, לא יודע, אני אהבתי את החוק הזה תמיד באירופה: אם זה לא בטוח, לא עושים בכלל.

<רועי וינשטיין: פה, אם זה לא בטוח: תעשה מהר לפני שמישהו מגיע.

<רועי וינשטיין: בבקשה, אני מתחנן.

אלי אלאלוף: תודה, רועי.

<רועי וינשטיין: אני אסיים בשורה אחרונה.

<רועי וינשטיין: תודה רבה לך, כבוד היושב-ראש.

<רועי וינשטיין: בשורה אחרונה: אני מתחנן בכל לשון של בקשה מכל אחד ואחד, אתם שעושים את הרעש כל הזמן, הטוב הזה, הנעים הזה, לפני שהנושא הבא, לפני שעוד פעם אני אשמע בחדשות על הטילים המסוכנים, אני מתחנן: יש לכם פה אזרחים של מדינת ישראל, שבונים את ישראל.

<רועי וינשטיין: לא באנו לתקוף אף אחד.

<רועי וינשטיין: אנחנו, ארגון מפעילי העגורן צריח בישראל, מוכן לצאת בשיתוף פעולה עם כל גוף וחבר כנסת בארץ ישראל, גם אתכם, "דניה סיבוס" עם כל מה שצריך בשביל למצוא פתרון.

<רועי וינשטיין: לא יעזור לי להאשים אותך.

<רועי וינשטיין: אני יכול לכוון אליך 10 אצבעות, אותך ואת "אשטרום" ואת "סולל בונה" בתביעות השתקה.

<רועי וינשטיין: אני יכול.

<רועי וינשטיין: עד היום זה לא עזר לי.

<רועי וינשטיין: בוא נעשה תכנית של פתרון.

<רועי וינשטיין: בוא נגמור את זה.

<רועי וינשטיין: בוא נגמור את ההסכם הקיבוצי, בוא נגמור את הדברים האלה, כי די, כואב לי.

<רועי וינשטיין: כואב לי לראות את הטכנאים של "סקייליין" נופלים.

<רועי וינשטיין: כואב לי לראות את כל הדם הזה מסביב, כואב לי שכל פעם אני צריך להפסיד יום עבודה כדי שיגידו לי: טוב, היום הפגישה לא התקיימה.

<רועי וינשטיין: אז מה אני עושה היום?

<רועי וינשטיין: הולך אל לב מלמד, אומר: אח שלי, תעזור לי ב-500 שקל?

<רועי וינשטיין: אני לא אתם.

<רועי וינשטיין: אני הפועל השקוף.

<רועי וינשטיין: אתם רוצים שאני לא אהיה שקוף?

<רועי וינשטיין: תהיו הגוף שלי.

<רועי וינשטיין: תחשבו איך אתם שומרים עלי.

<רועי וינשטיין: אני העיניים שלכם בתוך אתר הבנייה, בתוך ענף הבניין.

<רועי וינשטיין: זה לא הפועל הטורקי שהוא העיניים שלכם.

<רועי וינשטיין: המנופאים בארץ ישראל, מנופאי הצריח שעובדים באתרים הכי גדולים, הם העיניים שלכם.

<רועי וינשטיין: ממשלת ישראל, מדינת ישראל, תתנו לנו את הגיבוי להיות העיניים שלכם.

<רועי וינשטיין: תתנו לנו בבקשה את הגיבוי לשמור על החיים שלנו ושל החברים שלנו.

<רועי וינשטיין: תודה רבה לכם.

אלי אלאלוף: תודה, רועי, תודה.

אלי אלאלוף: מאוד מרגש, מאוד אוטנטי, מאוד נכון.

אלי אלאלוף: תודה.

<רועי וינשטיין: תודה לך.

אלי אלאלוף: נשארו שלושה אנשים שביקשו רשות דיבור מבין חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין שזה מאוד מרשים שכל חברי הכנסת הגיעו בפגרה ולוקחים חלק בישיבה ארוכה ובאחריות מלאה.

אלי אלאלוף: אני מתנצל שאני פוגע בכמה שלא מדברים בזמן ולא לפי הרצונות שלכם.

אלי אלאלוף: אני גם מתנצל בפני כל האורחים המדהימים שהגיעו לפה כי באמת הנושא הזה נוגע לכולנו והוא זועק לשמים.

אלי אלאלוף: זה באמת מצב חירום מטורף.

אלי אלאלוף: ברשתכם, אני אמשיך בפינג פונג ותהיו קצרים.

אלי אלאלוף: אני אתן לכמה אנשים לדבר, אני באופן אישי מוכן להישאר כמה שצריך.

אלי אלאלוף: אני לא אסגור את הישיבה לפני שנגיע לסיכום טוב.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת שולי מועלם, אחר כך – יוסף ג'בארין.

אלי אלאלוף: בבקשה, שולי.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאת כל מה שהיה בעבר, אחרי הדברים הקשים מאוד-מאוד של רועי, כבר לא צריך לדבר עליהם.

שולי מועלם-רפאלי: הניסיונות להתמקד במקום, אתר, חברה או חברת משנה או חברה קבלנית או מקצועות מסוימים, רועי אמר מפורשות: חברים, זה כולנו, זה נוגע לכולנו, אנחנו פה.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה ללכת אלינו, אל הבית הזה, אל המחויבות שלנו כחברי כנסת וממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שגם חברת "דניה סיבוס" ורשימת החברות הנוספות שרועי מנה יהיו חייבות תשובות לציבור, למשפחות של ההרוגים, לפצועים ובעיקר לעצמן פנימה כי בסוף הן צריכות לקום בבוקר ולשאול את עצמן איך יכו להיות שפעם אחר פעם נהרגים אנשים, נפצעים אנשים?

שולי מועלם-רפאלי: מה החלק שלהן בזה?

שולי מועלם-רפאלי: ואני אשאל מה החלק שלנו בזה.

שולי מועלם-רפאלי: שני המשפטים שהכי זעזעו אותי בדיון הארוך מאוד הזה ובדיונים שאתה מקיים בכנסת הזאת והתקיימו גם בכנסת הקודמת שהייתי חברה בה ונכחנו ברבה מאוד ותמיד עם אותם אנשים, זה משפט אחד שאמר המנכ"ל של "דניה סיבוס" שכשיש תאונות מסוימות אין לו למי לדווח כי הוא לא חייב לדווח עליהן.

שולי מועלם-רפאלי: שאלתי את עצמי, האם רק כשמישהו נהרג צריך לדווח או כשזה כמעט מוות?

שולי מועלם-רפאלי: איך יכול להיות שלא עוצרים עבודות - - -

אלי אלאלוף: מי יעצור?

שולי מועלם-רפאלי: זה בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: תכף נדבר - - -

אלי אלאלוף: עם מי נדבר?

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

אלי אלאלוף: אין אחריות.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר השני שזעזע אותי וכמה שהשתדלתי, לא יכולתי לעצור את עצמי, זה שיח פנימי של ורדה עם יושב-ראש התאחדות הבונים שהוא התנגד למשהו שהיא רצתה - - -

אלי אלאלוף: בערבית מרוקאית שלי: הפכה לקיר הנמוך – חית אל קציר – כולם מטפסים עליו כי היא בעצם היחידה - - -

שולי מועלם-רפאלי: היחידה שמעיזה ובאה לכל הדיונים.

אלי אלאלוף: אנחנו לא רואים, בלי לפגוע ברשם הקבלנים, הוא לא מייצג את משרד השיכון.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

שולי מועלם-רפאלי: לכן אני מחזירה את זה אלינו.

אלי אלאלוף: איפה משרד השיכון?

אלי אלאלוף: מי נותן רישיון סופי ולוקח בחשבון את כל ההיבטים שהעליתם?

אלי אלאלוף: יש חוסר אחריות ממלכתית.

שולי מועלם-רפאלי: לכן, בכל החלקים, בכל השלבים, אני מחזירה את זה אלינו.

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שקיימת אובר-רגולציה: החברים הבונים, והקבלנים, והמהנדסים, וכל אחד בתפקידים שלו.

שולי מועלם-רפאלי: ואולי האובר-רגולציה מסתירה את התיקונים שצריכים לעשות.

שולי מועלם-רפאלי: זה באחריותנו.

שולי מועלם-רפאלי: זה שאין מספיק מפקחי בטיחות אומר שצריך לעצור את העבודה.

שולי מועלם-רפאלי: אז לא יהיו בתים במדינת ישראל?

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות.

שולי מועלם-רפאלי: אז המחירים יאמירו עוד יותר?

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות.

שולי מועלם-רפאלי: אבל נדע שכל פעם שנבנה פה בניין הוא נבנה מתוך בטיחות, גם בתהליך הבנייה שלו וגם אחר כך.

שולי מועלם-רפאלי: ביקשתי כחברת ועדת חוץ וביטחון דיון אחרי רעידת האדמה באיטליה שיהיה עוד אחד בסדרת הדיונים של ועדת המשנה למוכנות העורף לרעידת אדמה שתהיה פה עכשיו.

שולי מועלם-רפאלי: לדעת כל אנשי המקצוע רעידת אדמה תהיה פה, זו רק שאלה של זמן.

שולי מועלם-רפאלי: אותו דבר אני שואל על הבניינים שבונים פה.

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שמישהו חוסך כסף או לא חוסך כסף שמישהו מקבל אישורים או לא מקבל אישורים, ובעוד 5 שנים או שנתיים או חודשיים יקרסו פה כל כך הרבה בניינים שהאירוע והאסון הנורא הזה יהיה כאין וכאפס.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהקריאה הראשונה שלנו היא לתוך הממשלה, היא בתפקיד המרכזי של הכנסת שהוא ביקורת על עבודת הממשלה: על משרד הכלכלה, ועל משרד העבודה, ועל משרד השיכון, ועל הרשויות המקומיות.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא חושבת שמישהו פה רוחץ יד של מישהו אחר.

שולי מועלם-רפאלי: אני רק יודעת פעם אחרי פעם, גם אני, מקבלת את הדיווחים על עובדי בנייה שנהרגים, על תאונות באתרי בנייה וזה לא נגמר.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא נגמר.

שולי מועלם-רפאלי: מאז שחזרתי לכנסת ואני כבר שנה בכנסת, זה לא נגמר.

שולי מועלם-רפאלי: נכנסתי ללופ הזה של האנשים שמקבלים את הדיווחים.

שולי מועלם-רפאלי: זה מזעזע.

שולי מועלם-רפאלי: אני לגמרי מסכימה עם רועי.

שולי מועלם-רפאלי: מדובר על שקופים.

שולי מועלם-רפאלי: אם היה קורה פה מחר אסון שבו היו נהרגים 27 בני אדם, לא משנה במה, בתאונת אוטובוס, בפיגוע טרור, בבניין שהיה קורס, היה מוכרז פה יום אבל לאומי.

שולי מועלם-רפאלי: אבל 27 על פני שנה שלמה, בכאב גדול אני אגיד שלמרות שמה שרועי אמר, רובם עובדים זרים ופועלי בניין ערבים.

שולי מועלם-רפאלי: אני לי אלא לעמוד נכוחה מול המציאות הקשה הזאת שכאילו זה עובר.

שולי מועלם-רפאלי: הקריאה המרכזית שלנו צריכה להיות אל תוך משרדי הממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: אתה יודע מה?

שולי מועלם-רפאלי: אולי אפילו לבקש לעצור את הבנייה בכל האתרים עד שתיבדק הבטיחות שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: לעצור את הבנייה באתרים גדולים וקטנים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו אומרים את זה הרבה פעמים בוועדה, גם אמרנו את זה בדיון על הסלמונלה: אין לנו שום צרות ענין ברצון האמתי של חברות בנייה להרוויח.

שולי מועלם-רפאלי: אדרבה ואדרבה, יש פה מנועי צמיחה, אנחנו לא רוצים לפגוע לאף אחד בעבודתו.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו רק שמים סימני שאלה על האיזונים.

שולי מועלם-רפאלי: לדעתי, האיזונים הופרו לא בחברה כזאת או אחרת ולא באסון כזה או אחר.

שולי מועלם-רפאלי: האיזונים הופרו כשאין יכולת לאייש 22 תקנים שקיימים למדינה כי המשכורת שמשולמת להם היא כל כך עלובה שאנשים בורחים להגיד: תודה, אבל לא תודה, בעבודה הזאת אני לא רוצה להיות, אני לא רוצה להיות במקום שאומרים לי להיות אחראי על 700 אתרי בנייה, כי אם אני בן אדם הגון וצריך להסתכל בבוקר על עצמי במראה, אני מבין שבטיחות לא תהיה ב-700 אתרים שאני אחראי עליהם.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר שהכי כאב בדברים שלך רועי זו הידיעה שאפשר לנהל את זה אחרת.

<רועי וינשטיין: בקלות.

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שבקלות, יכול להיות שגם בקושי.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא רלוונטי.

שולי מועלם-רפאלי: צריך לנהל את זה אחרת.

שולי מועלם-רפאלי: אני אגיד פה משהו אישי שבדרך כלל אני לא נוהגת לעשות כאן.

שולי מועלם-רפאלי: אחרי אסון המסוקים הופקו כל-כך הרבה לקחים בחיל האוויר ונאמרו כל-כך הרבה אמירות של זעזוע.

שולי מועלם-רפאלי: מישהו הזכיר פה קודם את חיל האוויר ולכן הרגשתי שאי אפשר לתת איזו דוגמה כזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אחרי אסון המסוקים שאלו אנשים זה את זה: איך יכול להיות שלא הייתה קופסה שחורה במסוקים?

שולי מועלם-רפאלי: אין לנו מושג מה אמרו הטייסים ברגע האחרון.

שולי מועלם-רפאלי: לא כי חשוב לנו מה הם אמרו זה לזה אלא כדי שננסה להבין איך אפשר למנוע את הפעם הבאה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מרגישה שזה הדבר שאתו אנחנו צריכים לצאת: איך מונעים את הפעם הבאה ואיך אנחנו יוצרים את זה שבטיחות היא הדבר הראשון בכל אתר בנייה.

שולי מועלם-רפאלי: בטיחות גם בתהליך הבנייה של העובדים וגם המחויבות שלנו למי שישתמש במבנה הזה ולא משנה אם הוא פרטי או ציבורי, אם הוא חניון או בניין מגורים או בית ספר, אחרי שהוא נגמר לבנות.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, קודם כל, אני מאוד מעריך את ההתגייסות שלך ושל חברי הוועדה לנושא החשוב הזה.

יוסף ג'בארין: אני וחברי הגענו במיוחד ואנחנו מלווים את הדיון הזה משעה 10:00 ואני רוצה לשתף אותך בתחושה שלי: אם לא יהיה צעד יותר דרמטי מאשר עוד דיון בוועדה, לא נראה לי שיהיה שינוי באופק.

יוסף ג'בארין: צר לי שאני משתף אותך בתחושה הזו, אבל עומק הקשיים ששמענו בדיון הזה הוא כל כך צועק שנראה לי שגם המסקנות של הוועדה לא יובילו אותנו רחוק.

יוסף ג'בארין: גם לא שמעתי ממך ניסיון אולי להתחבר לרעיון שאולי זה באמת נושא ששווה להקים עבורו ועדת חקירה ממלכתית או לפחות, אולי, ועדת חקירה פרלמנטרית.

יוסף ג'בארין: שמעתי בשלוש השעות וחצי האחרונות דברים מאוד קשים עד כמה שלא משרדי הממשלה, לא החברה האזרחית, לא גורמי אכיפת החוק, עד כמה הם לא מוכנים להתמודד עם הנושא הזה.

יוסף ג'בארין: כמעט ואין פיקוח, לא מתקיימות חקירות, אנשים לא מועמדים לדין ובכלל אי פה אחנו מוצאים מצב כזה בשירות המדינה שפחות מ-50% מהמשרות שנדרשות לתפקיד, משרות הפיקוח, לא מאוישות זה כמה שנים?

יוסף ג'בארין: איפה את המוצא דבר כזה?

יוסף ג'בארין: אתה שומע את אותה עדות מהשטח של רועי, אותו פועל שקוף בשם כל אותם פועלים, ואני כמעט בטוח שאני אשמע את הסיפור הזה, גם של המנופאי וגם של התפסני - - - ואלה שעושים את הפיגום וכולי.

יוסף ג'בארין: אתה תשמע - -

<רועי וינשטיין: רק אם אתה מבין טורקית.

יוסף ג'בארין: - - אותם סיפורים כואבים.

יוסף ג'בארין: ואנחנו יושבים עם חברי הכנסת שלוש שעות וחצי ולא שמעת מאף גורם ממסדי או ממשלתי שאומר: אני אשם ואני לוקח אחריות.

יוסף ג'בארין: לא שמענו את זה.

יוסף ג'בארין: לא שמענו מאף אחד.

יוסף ג'בארין: אתה מחפש איפה האחריות.

יוסף ג'בארין: לכן לא סתם שאלתי את דוברת המשטרה או את נציגת המשטרה בתחילת הדיון: זה כמעט רצון האל אם אף אחד לא אחראי.

יוסף ג'בארין: לכן כנראה שאין מה לעשות אם אף אחד לא אחראי.

יוסף ג'בארין: אמרת לחבר הכנסת טלב אבו עראר להגיד את הדברים אחרת, אבל קשה להשתחרר מהתחושה שזה השיוך, בין אם זה הלאומי, האתני, הלאומי גם באופן של המדינה, שכנראה משפיע על איך המדינה מתמודדת עם הסוגיה הזו.

יוסף ג'בארין: הוא משפיע גם עם בעלי ההון שמפיקים רווחים והאסונות הללו לא עוצרים אותם.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שבחברה הערבית, אני כאן בכובע שלי ברשימה המשותפת, הנושא הזה מאוד מעסיק אותנו.

יוסף ג'בארין: הוא גם נושא מאוד כואב.

יוסף ג'בארין: כמעט כל יום אני רואה את שני חברי, יו"ר תחום העמקת השוויון בהסתדרות, סוהיל דיאב, ומאג'ד אבו יונס, מבקרים, לצערי, בבית אבל או מבקרים משפחה שנפצעה.

יוסף ג'בארין: כמעט כל יום, נכון, סוהיל?

יוסף ג'בארין: מהסיפורים הקשים של המשפחות הללו ובנוסף לבקר את היתומים ואת האלמנות וכדומה.

יוסף ג'בארין: אני אומר לכם שאנחנו לא רואים ניצוץ של תקווה גם אחרי הדיון הזה.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שנחשוב על מהלך יותר משמועתי, באמת בכיוון של לחשוב על ועדת חקירה ממלכתית.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהדברים של רועי מספיק חזקים.

יוסף ג'בארין: או לפחות ועדת חקירה פרלמנטרית שתשב על המדוכה לא לתקופה ארוכה, פשוט לתקופה קצרה שנקצוב אותה מראש, ותביא מסקנות שיהיה להן תוקף מעבר למסקנות של ועדה פרלמנטרית.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להתייחס לנקודה אחת בקיצור, וזו לא החלטה סופית, לא שלי בוודאי, אני לא רגיל לקבל החלטות לבד בדברים כאלה אלא בהתייעצות.

אלי אלאלוף: לזרוק לאוויר ועדת חקירה ממלכתית או ועדת חקירה פרלמנטרית או צוות בדיקה ממשלתי וכולי, תיקחו בחשבון כמה זמן זה לוקח כדי לטפל וזה אומר שזה משחרר את המערכת כולה עד שיהיו המסקנות.

אלי אלאלוף: גם כשיש את המסקנות, לדוגמא: מסקנות ועדת אדם הגיע לשני שרים, השר בנט ולבנימין נתניהו כשר העבודה הקודם, ואף אחד משניהם לא התייחס.

אלי אלאלוף: אז מה זה עוזר?

אלי אלאלוף: במקרה אני גם הייתי באיזו ועדה מסוימת.

אלי אלאלוף: זו הסיבה שאני פה כי אמרתי שכדי שיישמו איזו החלטה כלשהי, כדאי שיהיה נודניק שלא יעזוב אף אחד.

אלי אלאלוף: אז הנודניק התורן הוא ליישם את ההחלטות של הוועדות שכבר קיימות.

אלי אלאלוף: לא נצא ידי חובה בזה שנקים עוד ועדה.

אלי אלאלוף: בואו נעשה כדי שהיום, מחר, החברים של רועי או החברים של כולנו יעבדו באתר נכון ושכלכלית גם הקבלנים יצליחו.

אלי אלאלוף: חברים, הבטיחות עוד לא קברה רווחים קבלניים.

אלי אלאלוף: לחשוב שאם יש בטיחות, אז זה על חשבון הקבלן.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: מי שמבין קצת, ולי היה ניסיון ב-250 פרויקטי בנייה, למרות שכביכול אני איש רווחה וחינוך ליוויתי אישית 250 פרויקטי בנייה.

אלי אלאלוף: תאמינו לי, אתה יכול לראות באתר שכשאין בטיחות, יש בזבוז כסף של הקבלן שאחר כך הוא משליך על המשתמש.

אלי אלאלוף: בואו לא נתאהב בהגדרה של ועדת חקירה.

אלי אלאלוף: אני מתחייב לעשות את הבדיקה, אבל אני חושב שיש דרכים יותר מעשיות, יותר מידיות ולא פחות יעילות מאשר ועדת חקירה.

אלי אלאלוף: אבל כפי שאמרתי בפתח דברי, אני לא פוסל.

אלי אלאלוף: שמעתי את זה מהרגע הראשון שאיימן אמר את זה ועכשיו שוב, אז אני עוד חוזר לזה בשמה.

אלי אלאלוף: אני מבקש, תרשו לי, עבדאללה אבו מערוף ביקש להעביר את זכות הדיבור שלו לנציג ההסתדרות, סוהיל דיאב.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: הוא עשה שיעורי בית, הוא בא אלינו אתמול להסביר לנו.

אלי אלאלוף: בבקשה, אבל תחדש לנו.

<סוהיל דיאב: כן.

<סוהיל דיאב: לכן אני לא אתייחס לדברים הקונקרטיים שהעברתי לכל מיני גורמים, בין היתר גם ללשכה שלך, אדוני יושב-ראש הוועדה.

<סוהיל דיאב: אני גם מלווה את הוועדה הזאת בשנתיים האחרונות וגם את הנושא יותר מ-5 שנים.

<סוהיל דיאב: אם באוכלוסייה הישראלית הכללית בשנה האחרונה זה נהפך לנושא היום, באוכלוסייה הערבית ב-5 השנים האחרונות זה נושא היום.

<סוהיל דיאב: אני אומר לכם, השטח בוער לא רק אצל משפחות הפצועים וההרוגים אלא בכלל הנושא הזה כי שואלים שאלות קשות מאוד.

<סוהיל דיאב: הכתובת הייתה על הקיר, אבל באסון האחרון שלא היינו צריכים להגיע אליו כדי לדעת שיש כתובת על הקיר, אבל לצערי, הקיר שהכתובת כתובה עליו נפל.

<סוהיל דיאב: לכן אפשר להסתכל לעתיד ולראות, עם כל הטרגדיה, את ההזדמנות איך לשנות לעתיד.

<סוהיל דיאב: ככה הרציונל שלי.

<סוהיל דיאב: אחד הדברים שאנשים לא יכולים להבין ואני גם לא יכול להבין זה למה בישראל מספר ההרוגים בבנייה הוא פי 7 יותר מאשר במדינות OECD ויותר ב-31 פעמים מבריטניה.

<סוהיל דיאב: מה יש שם שאי אפשר לעשות אותו כאן?

איימן עודה: כי הנפגעים הם לא ממדינות ה-OECD, הם ממדינות העולם השלישי כי יש שתי מדינות.

<סוהיל דיאב: אז הידע קיים, הטכנולוגיה קיימת, החלפת ניסיון אפשר להביא.

<סוהיל דיאב: מה נשאר?

<קריאות: חינוך.

<קריאות: יחס.

<סוהיל דיאב: לדעתי, מה שנשאר זה החלטות של הגוף הממשלתי שמחליט על מדיניות.

<סוהיל דיאב: זה מה שחסר.

<סוהיל דיאב: תסתכלו כאן.

<סוהיל דיאב: יש קונצנזוס בצילום המצב, יש קונצנזוס בסיפורים האישים, יש חזרה אפילו על כל מיני דברים ובוועדה הזאת גם דיברנו רבות והייתה התקדמות טובה מאוד בשנה האחרונה בשיח הציבורי ואני מעריך את זה.

<סוהיל דיאב: אבל השאלה מה אנחנו עושים?

<סוהיל דיאב: יש עוד נתון שאנשים שואלים: למה בכל תחומי העבודה יש ירידה במספר התאונות ורק בבניין יש עליה?

<סוהיל דיאב: זאת אומרת, יש כל מיני שיטות קיימות ואפשר לאכוף אותן.

אלי אלאלוף: זה לא קשור גם למספר אתרי הבנייה שהלך וגדל והולך ויגדל?

<הדס תגרי: לא.

<הדס תגרי: מספר ההרוגים ל-100,000 עובדים בהסתכלות רב-שנתית גדל.

<הדס תגרי: זאת אומרת יחסית מספר העובדים בענף ל-2009, המספר עלה ב-50% ב-2015.

<סוהיל דיאב: נכון.

<סוהיל דיאב: והשנה, אם המגמה תישאר, הדס, נגיע ל-50% יותר מהשנה שעברה.

<סוהיל דיאב: כי עד היום היו 32 ועברהו כבר שני שליש מהשנה.

<סוהיל דיאב: בשנה שעברה היו 35 הרוגים.

<סוהיל דיאב: אנחנו עדיין לא סופרים את השלושה.

<סוהיל דיאב: מה יקרה עם שלושת הלכודים?

<סוהיל דיאב: אני מקווה שיהיה משהו אופטימי שם למרות כל המצב הטרגי.

<סוהיל דיאב: שתי השאלות האלו ביאות אותנו למה שאפשר לעשות.

<סוהיל דיאב: נכון מה שאמרת, אדוני היושב-ראש, יש חוסר אחריות ממלכתי.

<סוהיל דיאב: זאת המילה הנכונה.

<סוהיל דיאב: יש חוסר אחריות ממלכתי כללי.

<סוהיל דיאב: השאלה מה לעשות.

<סוהיל דיאב: אני בעד כל דבר שיקדם את העניין בצעד אחד, אבל במקביל יש צורך בהחלטות יותר אסטרטגיות ומרחיקות לכת של הממשלה.

<סוהיל דיאב: אי אפשר אחרת.

<סוהיל דיאב: העניין הוא לא נקודתי.

<סוהיל דיאב: לא במקום מסוים, אלא הכשל הוא ממלכתי, מבני, כללי, מערכתי.

<סוהיל דיאב: אם אנחנו מזהים שהמצב הוא ככה, התשובה צריכה להיות לא רגילה.

<סוהיל דיאב: גם במקביל להביא לצעדים נקודתיים – רועי סיפר על מנופאים – אם אני מביא לכם עוד 20 אנשים מכבר אחד, ערבא, שעובדים בפיגומים יספרו לכם סיפורים, אתם לא תאמינו.

<הדס תגרי: סוהיל, אתה חלק מההסתדרות.

<הדס תגרי: למה אתה צריך להביא אותם לפה?

<הדס תגרי: למה הגוף שאתה חלק ממנו, ההסתדרות הכללית של העובדים, לא עושה כלום - - -

<סוהיל דיאב: בגלל שמה שצריך לעשות את השינוי זה החלטות ממשלה גלובליות - - -

<הדס תגרי: לא.

<הדס תגרי: הסתדרות העובדים.

<הדס תגרי: אם הסתדרות העובדים הייתה באה לממשלה והייתה מפעילה את הכוח שיש לה, הדברים כבר היו משתנים.

<הדס תגרי: שכל אחד ידבר על עצמו - - -

אלי אלאלוף: אני מבקש - - - הדס, זה ברור מה שאמרת

<סוהיל דיאב: אנחנו הפגנו, אני הפגנתי בשנה האחרונה בנושא הזה מאות פעמים, מאות פעמים.

<סוהיל דיאב: היום יש הפגנה בתל אביב.

<סוהיל דיאב: בסוף השבוע 5 הפגנות בנצרת ובסכנין - - -

<הדס תגרי: אתה רוצה - - -

אלי אלאלוף: בלי לפגוע במי שאוהב להפגין, אני לא אוהב - - -

<הדס תגרי: - - -

אלי אלאלוף: - - - חברים, הפתרונות לא בהפגנות.

<סוהיל דיאב: הדס, אני לא ראיתי אותך תוקפת אחרים.

אלי אלאלוף: הדס, לא - - - אני מבקש.

<הדס תגרי: - - - הוא לא נתן לי לסיים את הדברים שלי.

<הדס תגרי: אבל באמת שההסתדרות הכללית - - -

אלי אלאלוף: יש אשם אחד.

אלי אלאלוף: לא לדאוג.

אלי אלאלוף: זה רק אני פה אשם.

אלי אלאלוף: בבקשה, אתה יכול לסיים בבקשה?

<סוהיל דיאב: נכנסתי לתפקיד הזה לפני שנה ועוד 5 שנים לפני שהייתי בתפקיד בהסתדרות - - -

<הדס תגרי: אני לא תוקפת אותך.

<הדס תגרי: אני לא תוקפת אותך.

<הדס תגרי: אתה חלק מגוף והגוף הזה שלא יבוא לפה ויגיד לאחרים מה לעשות - - - אחד הגופים הכי חזקים במשק.

אלי אלאלוף: שמענו ואפילו כמעט שכחנו על איזה גוף את מדברת.

אלי אלאלוף: הדס, בבקשה להפסיק.

אלי אלאלוף: אתה יכול לסיים, בבקשה?

<סוהיל דיאב: אני חושב שאת טועה.

<סוהיל דיאב: את מזהה את הכתובת - - -

אלי אלאלוף: לא, אל תתייחס אם אתה לא רוצה שהיא תגיב עוד פעם.

<סוהיל דיאב: זאת דעתי.

אלי אלאלוף: אני מציע לך ללכת בהיגיון שלך.

<הדס תגרי: - - - כתובת מאוד נכונה.

<סוהיל דיאב: אני חושב שיש צורך בכל החלטה אסטרטגית שתגיד תוך 5 שנים אנחנו רוצים להגיע לסטנדרטים של ה-OECD.

<סוהיל דיאב: 5 עד 7 שנים.

<סוהיל דיאב: ומהן הדרכים שצריך לשנות ולהגיע לזה.

<סוהיל דיאב: לכן, ועדת חקירה יכולה להביא לשינוי דרסטי בהמלצות שלה.

<סוהיל דיאב: כל דבר אינקרמנטלי זה טוב, אבל זה לא ייתן את התשובה האסטרטגית לנושא הזה.

<סוהיל דיאב: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: את רוצה לשמוע מה יש להסתדרות להגיד, הדס?

אלי אלאלוף: רצה לשמוע מה יש להסתדרות להגיד?

אלי אלאלוף: בבקשה, נציג ההסתדרות יצחק מויאל, יושב-ראש ההסתדרות של ענף הבניין, בבקשה.

<יצחק מויאל: קודם כל, אני רוצה כמו כולם להביע את הצער העמוק של ההסתדרות על האסון הכבד שהיה שלשום למשפחות ההרוגים, ולמשפחות הפצועים אנחנו מאחרים החלמה מהירה.

<יצחק מויאל: חבל שרק האירוע הגדול הזה העיר פה את כל המדינה לגבי מכל מה שקורה בענף הבניין.

<יצחק מויאל: בניגוד למה שחושבים, הבעיה היא יותר עמוקה, הבעיה יותר גדולה.

<יצחק מויאל: הבעיה של ענף הבניין, אם ניקח את העשור האחרון, היא בעיה של כשל רציני של משרדי הממשלה.

<יצחק מויאל: אני אתן כמה דוגמאות כדי שתבינו למה אני מתכוון.

<יצחק מויאל: הבעיה בענף הבניין היא שהפריטו את כל מה שזז בענף הבניין.

<יצחק מויאל: כל בתי הספר המקצועיים נסגרו.

<יצחק מויאל: אין איפה ללמד את מקצועות ענף הבניין, אין מורים שיכשירו עובדים בענף הבניין.

<יצחק מויאל: כל המקצוע של ענף הבניין, לצערנו הרב, התחילו לייבא אותו מחו"ל.

<יצחק מויאל: לחלק גדול מהמועסקים בענף הבניין נכון להיום, אין שום הכשרה מקצועית.

<יצחק מויאל: לוקחים עובדים בעף הבניין ומעסיקים אותם ללא שום הכשרה כמו שצריך למקצוע מסוכן, לעבודה מסוכנת, העובדות מראות את זה.

<יצחק מויאל: כשמביאים עובדים זרים לארץ או עובדים פלסטינים, אף אחד לא בודק, במיוחד משרד הכלכלה, אם מישהו מהם עבר איזו הכשרה בתחום הבטיחות.

<יצחק מויאל: יכול להיות שיש הוראה כזאת, אבל אני לא יודע אם מישהו בדק אם עובד שנכנס לאתר בנייה עשה הכשרה בכלל בבטיחות.

<יצחק מויאל: שמענו את רועי ואני לא רוצה להאשים האשמות אישיות אף אחד.

<יצחק מויאל: ההסתדרות, למעלה משנה מנהלת משא ומתן רציני מאוד לאגד את הקבוצה הזאת שהתארגנה והחליטה לעשות מעשה עם סיכונים מאוד רציניים, ומאגדת אותם להסתדרות.

<יצחק מויאל: לא הדס מאגדת אותם להסתדרות.

<יצחק מויאל: נמצאים פה מנהלי עבודה.

<יצחק מויאל: אני מבקש מיושב-ראש הוועדה שישמע מנהל עבודה, איזו אחריות מטילים עליו ומהו צריך לעשות.

<יצחק מויאל: סופרמן לא יצליח לעשות מה שמבקשים ממנו, אם זה חוקי ואם זה אחרים.

<יצחק מויאל: העבודה בענף הבניין הפכה להיות מסוכנת אבל היא לא מפוקחת.

<יצחק מויאל: אין שום הפקת לקחים, אין שום מסקנות אישיות, אין ממצאים לבדיקה למה שקורה אחרי אסונות.

<יצחק מויאל: לא מדובר באף תחקיר.

<יצחק מויאל: אנחנו לא מקבלים ולא יודעים שום דבר.

<יצחק מויאל: יכול להיות משרד הכלכלה.

<יצחק מויאל: אני לא מאשים, לא את ורדה ולא את האחרים.

<יצחק מויאל: הם צוות יוצא מגדר הרגיל, מקצועי מאוד, אבל אין להם את הכלים האמתיים להתמודד עם הבעיה.

<יצחק מויאל: אני לא אסכים שאף אחד יעביר את הקוף או את התפוח הלוהט הזה להסתדרות.

<יצחק מויאל: אני מטפל בסוגיות - - -

<הדס תגרי: זו לא אחריות שלכם?

<יצחק מויאל: סליחה, אל תפריעי לי.

<יצחק מויאל: ישבתי בשקט ושמעתי אותך בקשב רב.

<יצחק מויאל: את עושה עבודה מצוינת ואני מברך אותך על כך.

<יצחק מויאל: אני לא רוצה שתעבירו את התפוח הלוהט בנושא אכיפה להסתדרות.

<יצחק מויאל: זה לא מתפקידה של ההסתדרות.

<הדס תגרי: זה תפקידה של ההסתדרות להגן על העובדים.

<יצחק מויאל: אל תפריעי לי, בבקשה.

<יצחק מויאל: אנחנו הגשנו תביעה נגד מעסיק - - -

<הדס תגרי: אחת.

<הדס תגרי: אחת על מקרה מתוקשר.

<הדס תגרי: אחת, אחת.

<הדס תגרי: עשרות מנופאים פוטרו.

<יצחק מויאל: אבל כדי שאני אגיש תביעה, אני צריך שעובד יגיע אלי.

<יצחק מויאל: אנחנו הקמנו חדר מצב, לא אתם - - -

<הדס תגרי: לא חסרים עובדים שהגיעו אליכם.

<הדס תגרי: באמת, אי-אפשר לשמוע את הדברים - - -

אלי אלאלוף: אני מבקש.

אלי אלאלוף: יש כבר הכנה למהלך שאני לא אוהב.

<יצחק מויאל: המצב של המנופאים.

<יצחק מויאל: אנחנו פנינו למשרד העבודה והרווחה באכיפת חוקי העבודה בניצול של שעות רבות של המנופאים.

<יצחק מויאל: יש עובדים שעובדים 15 ו-16 שעות.

<יצחק מויאל: יושב-ראש ההסתדרות שמדבר עכשיו, הגעתי לאתר בניין, לא נתנו לי להיכנס ולא נתנו לחברי להיכנס.

<יצחק מויאל: אבור לנו להיכנס לאתר בנייה.

אלי אלאלוף: עוד לא מצאתי אתר כזה שמונע ממני להיכנס.

<יצחק מויאל: אולי לך.

אלי אלאלוף: לא, סתם.

אלי אלאלוף: אפילו לא יודעים מי אני.

<יצחק מויאל: יש פה מנהלי עבודה - - -

אלי אלאלוף: אין מצב שסגור.

אלי אלאלוף: על מה אתה מדבר?

<יצחק מויאל: אתרי עבודה שהגענו אליהם, לא מאפשרים לאנשים להיכנס לאתר.

<יצחק מויאל: זה בהתאם לחוקים ולאחריות של מנהלי עבודה.

אלי אלאלוף: טוב.

<יצחק מויאל: המנופאים מנוצלים בשעות, מועסקים בחברות כוח אדם.

<יצחק מויאל: פנינו למשרד הכלכלה לחלק שעושה אכיפה בנושא חוקי עבודה.

<יצחק מויאל: אתם רוצים לשמוע את הבדיחה האמתית?

<יצחק מויאל: אותו משרד כלכלה שאמון על המעקב אחרי - - -

אלי אלאלוף: בינתיים הוא נהיה משרד העבודה והרווחה.

<יצחק מויאל: למשרד העבודה יש את האגף שעושה את האכיפה של חוקי העבודה.

<יצחק מויאל: מפרסם סרטון במיליונים לעודד את החרדים להצטרף לענף כמנופאים.

<יצחק מויאל: מי מככב שם בקמפיין?

<יצחק מויאל: חברת כוח אדם שמנצלת בצורה מזעזעת את העובדים.

<יצחק מויאל: יד שמאל במשרד העבודה והכלכלה לא יודעת שבקמפיין ששמו מפורסם מישהו שמנצל את העובדים.

אלי אלאלוף: בוא נגיע לסיכום, ברשותך.

<יצחק מויאל: - - - יש 8 בודקים על 1,500.

<יצחק מויאל: כל הדברים האלה הועברו בכתב, הכול מתועד, גם לראש הממשלה, גם למנכ"ל משרד הכלכלה.

<יצחק מויאל: זיופי הרישיונות, פנינו למשרד התחבורה לא פעם ולא פעמיים לנסות לאכוף.

<יצחק מויאל: זה לא מתפקידה של ההסתדרות.

<יצחק מויאל: עכשיו, מה עשינו בימים אלה, כבר כמה חודשים - - -

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: זה לא הזמן.

אלי אלאלוף: אני מבקש, יצחק.

אלי אלאלוף: אני מבקש.

<יצחק מויאל: אנחנו נשמח לחתום לעל הסכם קיבוצי שמסדיר את נושא הבטיחות עם המעסיקים והסכם להכנסת כל העובדים המנופאים להסכם קיבוצי שיפקח ויעשה את כל מה שקשור לתנאי העבודה שלהם.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: נציג עיריית תל אביב, בבקשה.

<אמנון שינדלר: כנציג מנהלי עבודה, אני יכול לדבר?

אלי אלאלוף: אתה יכול להעביר פתק?

<אמנון שינדלר: העברתי.

אלי אלאלוף: עכשיו.

אלי אלאלוף: זה מה שהגיע עכשיו לפני כמה שניות.

אלי אלאלוף: נציג עיריית תל אביב, עודד.

<עודד גבולי: שלום לכולם.

<עודד גבולי: אני מהנדס העיר תל אביב-יפו.

<עודד גבולי: לפני שאגיד כמה מילים, אני משתתף בצער המשפחות כמובן, מאחל החלמה מלאה לפצועים.

<עודד גבולי: הגעתי לפה בשם עריית תל אביב-יפו בתוקף היותי גם מהנדס העיר תל אביב-יפו וגם בעצם מככן כיושב-ראש פורום ה-15 של מהנדסי ערים.

אלי אלאלוף: למי שלא יודע, 15 זה 15 הערים הגדולות.

<עודד גבולי: כיוון שיש על המקרה הספציפי צו איסור פרסום אני אהיה זהיר בדברי.

<עודד גבולי: אני חושב שבאופן כללי, אם אני אנסה לנתח מבחינה מקצועית כל מיני דברים שקשורים לנושא, גם הכללי, לפי דעתי זה ישורשר לחקירה ולכן אני לא מוכן לעשות את זה.

<עודד גבולי: רק באתי לפה מתוך כבוד לכנסת ומתוך כבוד לוועדה.

<עודד גבולי: באתי להודיע שאני מתחייב, כבוד היושב-ראש, להגיע לכל ישיבה אחרי שיפתחו וישחררו את צו איסור הפרסום.

<עודד גבולי: אני מתחייב להגיע לכל ישיבה ואני מתחייב לספק את כל הידע המקצועי שיש לי בנושא, ויש לי הרבה מה להגיד.

<עודד גבולי: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אני בטוח.

אלי אלאלוף: תודה על הנכונות.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

<נעה אוירבך אבן: אני מייצגת כאן את איגוד מהנדסי ערים בישראל.

<נעה אוירבך אבן: אני מהנדסת הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה זמורה.

<נעה אוירבך אבן: אני מוציאה היום בסדר גודל של למעלה מ-700 היתיר בנייה בשנה.

<נעה אוירבך אבן: אני מהנדסת ועדה של 5 רשויות מקומיות בפריפריה, במטרופולין השני של תל אביב, אני מדברת על גדרה, גן יבנה, מזכרת בתיה.

<נעה אוירבך אבן: מקומות שיש בהם בנייה מאוד אינטנסיבית וזה הולך וגודל.

<נעה אוירבך אבן: אני מכירה את אתרי הבנייה לאו דווקא הגדולים והמפוקחים והיותר מאורגנים של בנייה של בניינים גבוהים, אלא דווקא את האתרים הקטנים.

<נעה אוירבך אבן: לפני כ-3 חודשים עשיתי צו הפסקת עבודה לאתר בניין שלא היה לו שער וגדר כדי למנוע ילדים מלהיכנס לתוך האתר.

<נעה אוירבך אבן: אני מדברת על שכונות שמתחילות להתאכלס בחלקן.

<נעה אוירבך אבן: יש לנו אתרים שבונים בהם, אבל ממול כבר יש ילדים שהולכים לבית ספר וצריכים להשתמש במדרכה.

<נעה אוירבך אבן: עשיתי צו הפסקת עבודה לקבלן שהאתר שלו לא היה נעול ושהברזלים היו על המדרכה ושלא היה לו שלט.

<נעה אוירבך אבן: ולא רק זה שלקח לו בידוק יום וחצי לסדר את האתר – מה שבסדר גמור – כשהוא הגיע לבית המשפט לבקש צו מניעה, הוא גם ביקש שהוועדה המקומית תשלם לו את שכר טרחת העורך דין ואת ביטול הזמן שלו בגלל צו הפסקת העבודה.

<נעה אוירבך אבן: זה פחות או יותר המצב.

<נעה אוירבך אבן: האתרים מתנהלים בצורה מאוד-מאוד לא מסודרת ותמיד צריך לחפש את המבוגר האחראי.

<נעה אוירבך אבן: אתרי הבנייה במדינת ישראל חייבים להתנהל עם פיקוח והפיקוח לא יכול להיות על האחריות, לא של המפקחים של הוועדה המקומית ולא של המפקחים של העירייה ולא של מהנדסי הוועדות המקומיות.

<נעה אוירבך אבן: האחריות היא של מי שמבקש את היתר הבנייה ומי שבונה את הבניין, הוא צריך לדאוג שהאתר יתנהל כמו בית חרושת מתוקתק וזה ממש לא משנה אם בונים 8 יחידות דיור ואם בונים 4 יחידות דיור או אדם בונה את הבית שלו במסגרת בנה ביתך.

<נעה אוירבך אבן: אתרי בנייה לא מנוהלים כמו שצריך.

<נעה אוירבך אבן: יש זלזול מוחלט.

<נעה אוירבך אבן: אני לא מדברת על כמות הבנייה שמתחילה ללא היתרי בנייה בכלל.

<נעה אוירבך אבן: מה שאנחנו חווים היום זה פשוט מדינה מאוד צפופה, אתרים מאוד צפופים, הבנייה הולכת וגדלה ולכן יש יותר ויותר תאונות כי כשפועל נופל מקומה ראשונה אולי הוא שובר את היד, אף אחד לא יודע על זה.

<נעה אוירבך אבן: אבל כשהוא נופל מקומה שלישית-רביעית או עשרים, אז הוא נהרג.

<נעה אוירבך אבן: לא השתנה שום דבר מאז זיילר, מאז ועדת החקירה של זיילר.

<נעה אוירבך אבן: תקראו אותה, לא השתנה שום דבר מאז.

<נעה אוירבך אבן: לעומת זה, משרד הפנים, מינהל התכנון קידם רפורמה שאושרה פה בכנסת.

<נעה אוירבך אבן: חייבים לאשר את מכוני הבקרה ויפה שעה אחת קודם.

<נעה אוירבך אבן: חייבים לשמור שתהיה גם רמה של תכנון גבוהה, גם רמה של ביצוע גבוהה מאוד וגם שאופן ודרך הביצוע יתנהלו כמו שצריך.

<נעה אוירבך אבן: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני הייתי רוצה לסיים, לאור ההתחייבויות של שאר החברים.

אלי אלאלוף: לא אני, אני אמרתי שאני פנוי לדיון הזה.

אלי אלאלוף: אבל לקצר.

אלי אלאלוף: אני יודע שזה לא נעים לבקש מהאחרונים שהיו סבלנים לקצר בדברים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ארנון בנטור, בבקשה.

<ישראל דוד: ארנון בנטור היה חבר ועדת זיילר.

<ישראל דוד: הוא חיכה עד עכשיו ועזב את האולם.

אלי אלאלוף: אני מתנצל.

אלי אלאלוף: ישראל דוד, בבקשה.

<ישראל דוד: קודם כל, תודה רבה.

<ישראל דוד: השתתפתי בהרבה דיונים.

<ישראל דוד: אני משתתף בתוקף תפקידי.

<ישראל דוד: אני מייצג את לשכת המהנדסים והאדריכלים, אבל בתוך לשכת המהנדסים והאדריכלים אני מייצג את איגוד המהנדסים לבנייה ותשתיות.

<ישראל דוד: יש לי גם מקצוע, יש לי גם משרד לתכנון קונסטרוקציה, אבל לא בשם המשרד הגעתי לכאן.

<ישראל דוד: קודם כל, אדוני היושב-ראש, אני מסתובב הרבה במוסדות השלטון, במוסדות הריבון, ולא זכיתי לשמוע דיון כל כך ממצא ומקצועי וענייני כמו ששמעתי בישיבה הזאת.

<ישראל דוד: הרבה שנים נעדרתי מהכנסת אבל יכול להיות שאני אגיע שוב לאור הדיון שהתפתח כאן.

<ישראל דוד: לגופו של עניין, לא הבאתי אתי עורכי דין, לא הבאתי אתי לוביסטים וגם לא רשמתי לעצמי את הנקודות שאני רוצה להעלות בפניך.

<ישראל דוד: אני אדבר מהלב, לא מהנייר.

<ישראל דוד: הכנסת והממשלה החליטו על איזושהי סיסמה שנקראת הורדת הרגולציה והוזלת הבנייה.

<ישראל דוד: אדוני יודע שאסון כזה קרה לפני 15 שנה ומונתה ועדת זיילר.

<ישראל דוד: אני כמהנדס קונסטרוקציה יכול להגיד לך שהסימנים שמראים – אני לא בדקתי את זה – מראים סימנים דומים.

<ישראל דוד: בעקבות האסון ההוא מינתה מדינת ישראל ועדה מאוד מקצועית, ועדת חקירה בראשותו של השופט זיילר ופרופסור ארנון בן טור שחיכה ונאלץ לצאת.

<ישראל דוד: לא הבאתי לוביסטים, אבל הבאתי אותו, וקבעו שם בדיוק מה לעשות.

<ישראל דוד: לא כתבו כל כך הרבה.

<ישראל דוד: יש דף מסקנות אחד.

<ישראל דוד: הדף הזה אושר על ידי הממשלה מיד אחרי הקראת הדוח.

<ישראל דוד: שם כתבו כמה דברים מאוד פשוטים, לא צריך כך-כך הרבה, וזה מונע הכול, גם את הבטיחות בעבודה.

<ישראל דוד: הבטיחות בעבודה זה משהו בזמן העבודה, אבל מה עם כל האזרחים האלו ש-70-60 כמו אדוני או 100-90 שנה נרצה להיות בבתים האלו.

<ישראל דוד: מה קורה אחר כך, אחרי שהבתים נגמרים?

<ישראל דוד: לא בזמן העבודה.

<ישראל דוד: הוועדה אמרה משהו מאוד פשוט בדף אחד.

<ישראל דוד: הוא אמרה ככה: א', צריך לעשות מכוני בקרה, לבדוק את התכנון.

<ישראל דוד: אדוני יודע שב-3 באוגוסט יצאו תקנות רישוי חדשות, אדוני מהנדס העיר, שאתה חייב להוציא היתר בנייה דרך מכון בקרה.

<ישראל דוד: אבל אין מכוני בקרה.

<ישראל דוד: לדעתי, כל היתר בנייה שאתה מוציא, אדוני מהנדס העיר, גברתי מהנדסת העיר, חברי, הוא לא חוקי היום כי יש הים ברשומות הוראות של שר האוצר, מה משה כחלון, שמגדירות איך עושים היום רישיון לבנייה ויש מכוני בקרה, אתה חייב לעבוד עם מכוני.

<ישראל דוד: אבל אין מכוני בקרה.

<ישראל דוד: אז אנחנו לא נוציא יותר היתרים.

<ישראל דוד: מי שיוציא היתר בנייה, לדעתי הוא עבריין, אם אתה קורא את רוח החוק.

<ישראל דוד: זה אחד.

<ישראל דוד: אין ספק שהכנת מכוני הבקרה תפתור הרבה מאוד בעיות בנושא של התכנון ובנושא של הסדר, מאוד מבורך.

<ישראל דוד: זו הייתה אחת מההמלצות של ועדת זיילר.

<ישראל דוד: היא יושמה.

<ישראל דוד: לקח 15 שנה.

<ישראל דוד: מינהל התכנון עבד קשה מאוד, השקיע בזה עבודה, הביא מומחים מאנגליה, עשו קורסים, שאפו, יצא.

<ישראל דוד: יש.

<אמיר פרי: יצא קורס אחד בלבד ואנחנו מנסים היום להקים קורסים נוספים.

<ישראל דוד: אני מבקש.

<ישראל דוד: אחרי שחיכיתי 3 שעות, אני לא עובד ציבור, אני בא בהתנדבות, אני מבקש - - -

אלי אלאלוף: אני גם אמור לעזור - - -

<אמיר פרי: אני יושב-ראש אגודת מהנדסי הבטיחות - - -

<ישראל דוד: אני רוצה לסיים את דברי, אלא אם אני אדבר - - -

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: אני אתן לך.

<אמיר פרי: אנחנו עושים מאמץ באוניברסיטת - - -

<ישראל דוד: סליחה, אני באמצע דיבור.

<ישראל דוד: אני לא חושב שהיה מקרה דומה שבאמצע דיבור - - - אפילו לא חברי הכנסת המכובדים.

אלי אלאלוף: אני אגיע אליך.

<ישראל דוד: אלא אם כן זה לא חשוב מה שאני אומר, אני אלך.

<ישראל דוד: נושא מכוני הבקרה, יש חוק שצריך, אבל אין מכוני בקרה.

<ישראל דוד: אני לא יודע איך אתם תוציאו היתרי בנייה.

<ישראל דוד: נושא שני שהוגדר: אמרו שצריך להיות מפקח צמוד באתר הבנייה.

<ישראל דוד: זה לא קשור לאסון הזה בכלל, אם פה היה כשל תכנוני או כשל הנדסי.

<ישראל דוד: מדברים עכשיו על העתיד.

<ישראל דוד: מדינת ישראל, שרה אוצר, הממונה על הדיור, מינהל התכנון, עשה דיונים-דיונים, היה נוסח שממנים את המפקח הצמוד.

<ישראל דוד: לא רוצה להכניס עכשיו את הסיבתיות, יצאו תקנות רישוי ואין מפקח צמוד באתר בנייה.

<ישראל דוד: אדוני היושב-ראש, אני רואה שאתה הגעת למדינת ישראל ממקומות זרים, אני עובד ב-25 מדינות - - -

אלי אלאלוף: 50 שנה אני פה כבר.

<ישראל דוד: כן?

<ישראל דוד: אז אני רוצה להגיד לך שאני עובד בעולם הראשון, השני והשלישי.

<ישראל דוד: אנחנו העולם השישי.

<ישראל דוד: אתה יודע למה אנחנו העולם השישי, אדוני היושב-ראש?

<ישראל דוד: כי אין מקום בעולם שאין חובה סטטוטורית בחוק שאין מפקח צמוד.

<ישראל דוד: אומר לי פה מנכ"ל התאחדות הקבלנים: לא צריך שוטר על שוטר.

<ישראל דוד: חבר'ה, אנחנו לא מסתכלים על שוטרים וגנבים.

<ישראל דוד: אנחנו מייצרים תהליך תעשייתי.

<ישראל דוד: כמו שאמרו פה, גם מסעדה זה תהליך תעשייתי ויש חשיבות שם שתהיה כשרות ואני בעד.

<ישראל דוד: מה, לא צריך כשרות בבנייה?

<ישראל דוד: זה משטרה?

<ישראל דוד: זה גנבים?

<אמנון שינדלר: יש מנהל עבודה.

<אמנון שינדלר: יש מנהל עבודה שהוא המפקח.

<ישראל דוד: יש מנהל עבודה ויש - - -

<אמנון שינדלר: והוא חתום גם על הבטיחות.

<ישראל דוד: יש מנהל עבודה, אבל אני מדבר עכשיו על יותר גבוה ממנהל עבודה.

<אמנון שינדלר: - - - מי שאחראי על הבטיחות - - -

אלי אלאלוף: רגע.

אלי אלאלוף: הערה מותר לך.

אלי אלאלוף: אבל דיאלוג לא עכשיו.

<ישראל דוד: במדינת ישראל, מדינת ההייטק, "כיפת ברזל" וכדומה, בענף הבנייה הוציאו לפני חודש תקנות של הממשלה שאין חובת פיקוח צמוד.

<ישראל דוד: זה חלק מההמלצות העיקריות של ועדת זיילר.

<ישראל דוד: מה זה שווה שישימו עוד ועדת חקירה פרלמנטרית פה?

<ישראל דוד: הרי אותן המלצות יהיו רק ייקחו עוד 15 שנה.

<ישראל דוד: לך תבדוק, בפגישות של שר האוצר שהוא אחראי כמה פעמים הוא נפגש עם המהנדסים וכמה פעמים הוא נפגש עם בעלי האינטרסים ואתה תראה תשובה.

<ישראל דוד: אני לא רוצה להגיד אותה.

<ישראל דוד: לא רוצה לא לכבד את המקום הזה.

<ישראל דוד: נשארתי פה 3 שעות.

<ישראל דוד: מה שאני אומר לך אדוני זה שצריך לקחת את המלצות ועדת זיילר ואת החלטות הממשלה וצריך ליישם אותן.

<ישראל דוד: ברגע שיישמו מלמעלה את ההחלטות, הכול ירד למטה ויהיו תכנונים כמו שצריך ופיקוח כמו שצריך ותהיה בטיחות בעבודה וכדומה.

<ישראל דוד: אי אפשר להיכנס עכשיו כשהבעיה שאין שלט לאיפה העובד יכנס.

<ישראל דוד: זה מאוד חשוב, אבל הכנסת הזאת, כמו שאמרו חברת הכנסת – חוץ מארבעה חברי כנסת כולם הלכו, הנושא מאוד חשוב – זו לא הבעיה.

<ישראל דוד: שלט חשוב, תעשה מחר בבוקר.

<ישראל דוד: חשוב לראות את הדברים בראייה הממלכתית העליונה, הממשלתית.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: שני הדוברים האחרונים: אמנון שינדלר וד"ר אמיר פרי אחריו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אמנון שינדלר: אני חבר ועד מנהלי העבודה - - -

<אריה שילה: אנחנו הגשנו פתקים ואנחנו מבקשים - - -

אלי אלאלוף: מה התפקיד, בבקשה?

<אריה שילה: אנחנו נציגי הנהלת עמותת האדריכלים.

<אריה שילה: נעשה את זה בקצרה, אבל היינו מבקשים - - -

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אמנון שינדלר: אני חבר ועד בהסתדרות של מנהלי העבודה ואני רוצה להסביר לכל הוועדה שמי שאחראי על בטיחות העובדים זה מנהלי העבודה ואנחנו גם חתומים במשרד הכלכלה על זה.

<אמנון שינדלר: לא נפתח אתר אם אנחנו לא חתומים על בטיחות באתר.

אלי אלאלוף: זה אפקטיבי?

<אמנון שינדלר: התקנים של בטיחות נעשו בקום המדינה.

<אמנון שינדלר: מנהל עבודה היה עובד אז בבנייה נמוכה, על בניינים של 3 קומות, שיכונים.

<אמנון שינדלר: אולי אז מנהל עבודה יכול היה למור על בטיחות ולדאוג לעובדים שכולם שמים קסדות וכולם חגורים.

<אמנון שינדלר: היום אנחנו עובדים על בניינים גבוהים.

<אמנון שינדלר: היום אנחנו עובדים על חשמל חכם.

<אמנון שינדלר: אנחנו מתעסקים באלף ואחד דברים, והתקנות לא השתנו.

<אמנון שינדלר: משרד הכלכלה לא שינה את התקנות.

<אמנון שינדלר: מקום המדינה אותן תקנות.

<אמנון שינדלר: מנהל עבודה, אם אנחנו נסתכל על התפקיד שלו, הוא צריך גם לנהל את העבודה, הוא צריך להתקדם בעבודה, הוא צריך לבצע את העבודה.

<אמנון שינדלר: כמה שאנחנו נותנים חינוך לפועלים ונותנים להם הדרכה, הם מקבלים את ההדרכות האלה ללא ספק, אותו פועל לפעמים הוא לא ממושמע, הוא מוריד את הקסדה או שהוא מוריד את המעקה.

<אמנון שינדלר: מנהל עבודה על 300 עובדים לבד שהוא גם מנהל את העבודה וגם מתעסק באלף דברים, לא יכול לשמור על כל העניין של בטיחות.

<אמנון שינדלר: חייב להיות מישהו, להפריד את זה אולי או מישהו שיעזור למנהל העבודה ושיתעסק אך ורק בבטיחות.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יש הצעת חוק בדרך.

אלי אלאלוף: יש הצעת חוק בדיוק בנקודה הזאת.

<אמנון שינדלר: אבל הצעת חוק זה להביא ממונה בטיחות שהוא לא אחראי בפועל על בטיחות כי הוא רק בגדר יועץ.

אלי אלאלוף: אחראי בטיחות פול-טיים בהתאם לגודל.

אלי אלאלוף: זה נאמר על ידי חבר הכנסת חאג' יחיא לפניך.

אלי אלאלוף: אז בנקודה הזאת לפחות קלענו לדברי חכמים.

אלי אלאלוף: בבקשה, ד"ר פרי.

<אמיר פרי: צהריים טובים.

<אמיר פרי: תודה על הזכות לומר מספר מילים ואני אעשה את זה בקצרה.

<אמיר פרי: אני מייצג את לשכת המהנדסים.

<אמיר פרי: אני יושב-ראש אגודת מהנדסי הבטיחות.

<אמיר פרי: אני מבקש לומר שמדינת ישראל לא מקצה לנו את האפשרויות לייצר מספיק מהנדסי בטיחות.

<אמיר פרי: אני, בעוונותי, ב-15 שנים האחרונות הכשרתי 300 מהנדסי בטיחות.

<אמיר פרי: בהתחלה באוניברסיטת בן גוריון והיום באריאל.

<אמיר פרי: יש לנו את האישור של המל"ג, של המועצה להשכלה גבוהה, מהשנה הנוכחית ל-5 מסלולים להכשרת מהנדסי בטיחות.

<אמיר פרי: אני חושב שכהצעה לוועדה, צו שעה כרגע, לאור מספר נמוך של מפקחים, לאפשר למהנדסי הבטיחות לעשות עבודה של מפקח ולתת להם סמכויות של מפקח כדי שיוכלו לשפר את הנושא של הבטיחות בענף הבנייה.

אלי אלאלוף: לא כמהנדס בטיחות אלא כמהנדס בהכשרתו אבל לא בתפקיד, כאחראי על הבטיחות באתר.

<ורדה אדוארדס: ממי הם יקבלו את השכר?

<אמיר פרי: הם יקבלו את השכר ממי שיידרש לשלם אותו.

<ורדה אדוארדס: צריך להגדיר - - -

<אמיר פרי: צריך להגדיר כרגע מישהו שייתן מענה מידי, ורדה, למה שכרגע אין.

<אמיר פרי: לאחר שיהיה מענה מידי למה שאין, אפשר להסתכל גם על הדברים הבאים.

<אמיר פרי: אדוני היושב-ראש, אמר כאן מנהל העבודה שלמעשה הוא זה שחתום על הבטיחות בבניין, שהוא לא יכול, גם אם הוא יותר מאחד, לנהל את הבניין שפעם היה שתי קומות או שלוש והיום הוא בין 40 ו-50 ו-60 קומות.

<אמיר פרי: יהיה טוב כאשר יהיה, לעולם לא יוכל להיות בכל מקום ומקום באתר כדי לנהל הן את העבודה והן את הבטיחות.

<אמיר פרי: זה דורש שינוי מהותי בתפיסה של איך לנהל בטיחות באתר בנייה.

<אמיר פרי: אתר בנייה, על פי הגודל שלו, צריך ממונה בטיחות באתר יותר פשוט, מהנדס בטיחות באתר יותר מורכב, שיהיה נוכח שם באופן קבוע ושיהיו לו סמכויות אמתיות להפסיק את העבודה ברגע שרואים שיש תקלה או בעיה בתוך התהליך.

<אמיר פרי: לתחקר את האירועים, להעביר את הנתונים למשרד העבודה כדי שמישהו יוכל לקחת את זה לשלב הבא.

<אמיר פרי: כל עוד זה לא יקרה, תמשיך הוועדה שאני מאוד מכבד אותה להתכנס כאן כי מה שקורה כאן היום זו התופעה שקוראים לה - - - פריוריטי.

אלי אלאלוף: יש לנו הצעת חוק - - -

<אמיר פרי: - - - זה מה שקורה קורה.

<אמיר פרי: אחרי כל פעם שנשפך דם, מתכנסת הוועד, נושאים דברים - - -

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אנחנו נתכנס רק לדברים טובים, לאישור, לתיקונים וכולי.

<אמיר פרי: אני מקווה מאוד.

אלי אלאלוף: בבקשה, אחרון הדוברים.

אלי אלאלוף: אני מתנצל בפני כל מי שהוזמן ולא זכה למה שביקש.

אלי אלאלוף: יש לנו דיון המשך.

אלי אלאלוף: אני מבטיח שאשתדל.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדון שילה.

אלי אלאלוף: בזה אני מסיים.

<אריה שילה: אני אשתדל להיות קצר.

<אריה שילה: אנחנו נמצאים ברגעים קשים אחרי אסון גדול.

<אריה שילה: לא נותר אלא להביע צער, גם על אלה שנהרגו, גם על אלה שנפצעו וגם על אלה שנעדרים שאנחנו קצת אולי נוטים לשכוח אותם, אבל אנחנו מקווים לטוב בקשר אליהם.

<אריה שילה: בדיון היום דיברו על שני נושאים בגדול: אחד, הנושא של בטיחות בעבודה, הנושא השני זה הטיב של התכנון והביצוע של מבנים, כשלא קיים הטיב הזה אז קורים אסונות.

<אריה שילה: האירוע שאנחנו מדברים בו, האסון הזה, הוא אירוע מהסוג השני, הוא לא אירוע של בטיחות בעבודה.

<אריה שילה: אני נוטה לחשוב, למרות שהמשטרה עוד לא הגיעה למסקנות ואנחנו לא יודעים, אני למשל, לא יודע כמעט כלום על מה שקרה, שהמקור של האסון הזה הוא לא בנטייה לחיסכון.

<אריה שילה: אני יודע שיזמים וקבלנים רוצים לחסוך בהוצאות וזה לגיטימי, אבל לא נראה לי שזה המקרה הזה שבו, בגלל שניסו לחסוך בברזל או בבטון או בשעות עבודה של מהנדסים וכך הלאה, אז קרה האסון הזה.

<אריה שילה: זה יותר נראה כאילו שקרתה פה איזושהי טעות, אולי אפילו טעות רשלנית, אבל - - -

אלי אלאלוף: אני מזכיר את צו איסור הפרסום ולך אין חסינות, מה שלחברי הכנסת יש.

<אריה שילה: אני אומר שמתוך הכרות עם אתרים דומים, אני חושב שישראל דוד יצדיק אותי גם כן, שבאתרים דומים חיסכון כספי הוא לא הגורם לדברים מהסוגים האלה אלא קורה שטועים.

<אריה שילה: נגד טעויות יש מנגנונים שמאפשרים להתמודד איתן.

<אריה שילה: אנחנו יודעים להתמודד עם הסיכון שתהיה טעות או שתהיה רשלנות.

<אריה שילה: ישראל דוד הזכיר שני כלים מאוד חשובים: אחד זה מכוני הבקרה והשני זה פיקוח צמוד.

<אריה שילה: לי אין כמעט ספק שאם מכוני הבקרה היו פעילים גם במקרה הזה – כרגע אין מכוני בקרה – ואם הייתה חובת פיקוח צמוד, ואני לא יודע אם במקרה הזה היה פיקוח צמוד, אנחנו גם לא נדבר על זה כי יש צו איסור פרסום.

<אריה שילה: נדמה לי שאם שני הכלים האלה היו מופעלים בכל אתר בנייה, אז תאונות מהסוג הזה היו אולי לא נמנעות לחלוטין אבל היו מעטות מאוד.

<אריה שילה: הרבה פחות ממה שיש היום.

<אריה שילה: אני רוצה להזכיר שישנה סדרה של מחקרים שנעשתה על ידי הטכניון, בעיקר על ידי פרופסור יחיאל רוזנפלד, שמראה שהשקעה באיכות של בנייה, מצילה חיים, אבל באופן מפתיע גם חוסכת כסף למרות שאנחנו צריכים להשקיע באיכות הזאת, אנחנו כאילו מבזבזים כסף על האיכות, אבל בסופו של דבר אנחנו חוסכים כסף.

<אריה שילה: זאת אולי אחת הסיבות שאני חושב שבמקרים דומים לא החיסכון הכספי הוא זה שגורם לתאונה.

<אריה שילה: אני רוצה להתעכב במשפט אחד על הנושא של הפיקוח הצמוד כי זה אולי לא ברור מאליו.

<אריה שילה: יש כל כך הרבה בעלי תפקידים בענף הבנייה שנדמה לנו שאולי פיקוח צמוד זה עוד תפקיד מיותר.

<אריה שילה: אבל הוא לא מיותר מכיוון שזה התפקיד היחיד בהגדרתו שהוא מתמנה מטעם היזם, מטעם זה שיקבל את המבנה, והוא מפקח על זה שמבצע את המבנה.

<אריה שילה: זאת אומרת, יש פה באמת השגחה של בעל האינטרס על מי שלכאורה יכול לטעות, יכול לחסוך, יכול לעשות כל מיני דברים שאנחנו לא רוצים שיקרו.

<אריה שילה: הפיקוח הצמוד בפועל הוא ממש חסר בענף הבנייה.

<אריה שילה: אני רוצה להזכיר שהקבלנים, בדיונים שהיו על זה במינהל התכנון בוועדת תקנות – אני משתתף בדיונים שלה – הקבלנים התנגדו לעניין הזה מכיוון שיש לזה עלות.

<אריה שילה: לפיקוח הצמוד יש עלות, אנחנו יודעים את זה.

<אריה שילה: אבל גם הזכרנו ואני מזכיר את זה לקבלנים, שהפיקוח הזה גם חוסך הרבה כסף.

<אריה שילה: הוא לא רק חוסך בחיי אדם, הוא חוסך גם בכסף.

<אריה שילה: אני קורא לוועדה הזאת, למרות שזה לא בדיוק תחום החקיקה שלה, לפעול כדי שמהבית הזה תצא חקיקה בזכות הפיקוח הצמוד.

<אריה שילה: אנחנו כבר לא צריכים לדאוג לחקיקה בנושא מכוני הבקרה, החקיקה הזאת קיימת, צריכים להפעיל אותה, אבל אנחנו צריכים לדאוג שתהיה חקיקה בנושא של פיקוח צמוד - - -

<רון בריק: אני לא מכיר אתר אחד ללא פיקוח צמוד.

<רון בריק: אין אתר אחד ללא פיקוח צמוד.

<אריה שילה: אבל אני אכיר לך הרבה אתרים.

<אריה שילה: דרך אגב, אם בכולם יש, אז מדוע אתם מתנגדים לפיקוח צמוד?

<רון בריק: פיקוח על פיקוח על פיקוח הוא מיותר.

<אריה שילה: עכשיו אתה כבר כן מתנגד לזה.

<אריה שילה: הבנתי.

אלי אלאלוף: תודה, אדון שילה.

אלי אלאלוף: יש לי שאלה אחת לאדריכלים.

אלי אלאלוף: היות וסיפרתי לכם שכמנהל מערכת, לא כאדריכל ולא כבונה, כנכד דווקא של מוהנדס בפאס – סבא שלי היה כזה – אני רוצה להגיד שאחד הדברים שיש לי נגד אדריכלים זה שלפעמים ברצון שלהם לבנות משהו ייחודי, הם לא תמיד חושבים על מי שאמור לבצע את הפרויקט הייחודי, ההיסטורי שלהם.

אלי אלאלוף: אני גם ממליץ לכם: אל תסכימו לכל שיגעון של כל מזמין כי זה לפעמים מביא אתכם לפרויקטים מאוד לא כלכליים מצד אחד, אני חושב, ולפעמים מאוד מסוכנים לעובדים.

אלי אלאלוף: הלוואי שאני טועה.

אלי אלאלוף: לחלק מהאנשים שיגורו או שישתמשו - - -

<אריה שילה: תן לי לענות בכמה מילים - - -

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: זה ויכוח היסטורי.

אלי אלאלוף: פעם אחת אני אקיים אתך - - -

<אריה שילה: הוא לא כל כך היסטורי - - -

אלי אלאלוף: תבדקו את עצמכם - - -

<אריה שילה: שום בניין לא מסכן את האנשים בגלל צורתו או בגלל מראהו.

<אריה שילה: הבניינים מסכנים אותנו משום שקורית רשלנות.

<אריה שילה: קורית רשלנות בתכנון.

<אריה שילה: אם התכנון הוא רשלני - - -

אלי אלאלוף: כנראה, לשמחתכם, אף פעם לא נתפסתם על הנקודה הזאת.

<קריאה: - - - הבניינים העקומים בתל אביב?

אלי אלאלוף: יגידו שאני מכוון למטרה.

אלי אלאלוף: לא רוצה.

<סטפן אבו חדרה: אדוני היושב-ראש, אני חייב תיקון אחד למה שנאמר.

<סטפן אבו חדרה: אני נציג של מינהל התכנון.

אלי אלאלוף: אתה הנציג של מינהל התכנון ועכשיו באת להגיד לי את זה?

<סטפן אבו חדרה: רציתי לבקש רשות דיבור.

אלי אלאלוף: אני כל הזמן אומר איך החברים שלי לא שלחו את הנציג שלהם לפה.

אלי אלאלוף: תרשה לי, בגלל שאני מכיר טוב את החברים והיו פה רמזים פוליטיים, מפלגתיים, אז אני אגיד בצורה אחראית, ראשית, תקבל רשות דיבור.

אלי אלאלוף: שנית, יש לי הרבה מה לבקש ממינהל התכנון החדש, אבל לא עכשיו.

אלי אלאלוף: יותר מדי קצר כדי שזה יהיה רציני.

אלי אלאלוף: את הנושא הזה נעלה בדיון הבא.

אלי אלאלוף: אני רוצה באמת להודות לכם.

אלי אלאלוף: גם אני מצטרף לכל אלה שאמרו שלמדו, גם אני למדתי היום, אני לא מתבייש להגיד.

אלי אלאלוף: למדתי הרבה יותר בשנה האחרונה מכל מה שחשבתי בתחום הזה שנקרא נושא הבנייה.

אלי אלאלוף: אחד הדברים שאני באמת מסכים להם בצורה אבסולוטית זה שמדובר בשעת חירום אמתית.

אלי אלאלוף: אתרי הבנייה ילכו ויגדלו.

אלי אלאלוף: זה חלק מהמדיניות הממשלתית.

אלי אלאלוף: אבל לא יכול להיות שימשיכו ויגדלו במצב הכאוטי שנמצא ענף הבנייה.

אלי אלאלוף: מצב הבנייה באמת כאוטי.

אלי אלאלוף: אין אחראי אחד.

אלי אלאלוף: אני דיברתי, כולל עם השרים של המפלגה שלי.

אלי אלאלוף: אני אומר את זה כי הם לא פחות מחויבים מאחרים, אם זה השר כחלון, כל מה שאני אומר זה בהתייעצות אתו.

אלי אלאלוף: גם עם השר גלנט.

אלי אלאלוף: באמת אנחנו נצטרך לקבל החלטות.

אלי אלאלוף: הממשלה תצטרך לקבל החלטות במהירות הנדרשת לאור המצב הזה.

אלי אלאלוף: המצב הכאוטי של ענף הבנייה.

אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך במעקב בתקווה שהמשטרה תסיר את צו הפרסום שלה עד ל-29, ולא, אנחנו נמשיך בכל מקרה בטיפול כי האסון של השבוע הוא באמת לא – אני מקווה שהוא תופעה חריגה – אבל הלוואי שזה לא יקרה עוד, אבל יש מספיק תופעות קשות כדי שנצטרך לקבל החלטות מהירות.

אלי אלאלוף: זו גם הסיבה שאני חושב, חברי איימן, עם כל הידידות וההערכה ההדדית שאני יודע שיש בינינו, שאני לא בעד ועדת חקירה.

אלי אלאלוף: זה לא אומר שלא נלמד.

אלי אלאלוף: נלמד, נקיים דיון בצוות המצומצם כדי לבדוק מה יהיה היתרון, למרות שממבט ראשון יש לי הרגשה שזה לא הפתרון של המצב שלו.

אלי אלאלוף: הדבר הכי חשוב זה להביא את האחריות הממשלתית.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את הביקור של עשר בלילה של ראש הממשלה באתר והדברים שאמרנו לאחר מכן.

אלי אלאלוף: זו אחריות ממשלתית שמתחילה מראש הממשלה ועוברת את כל השרים ומתחשבת בליקויים האין סופיים שזיהינו בצוות המצומצם.

אלי אלאלוף: אנחנו גם מבקשים משני המשרדים שהיום אחראיים על הדוחות, בעיקר דוח זיילר, שיבואו ויתנו לנו, אם אפשר עד ל-29, מה תכנית העבודה שלהם באימוץ דוח זיילר.

אלי אלאלוף: זה דוח שאומץ, אושר על ידי הממשלה, אז תבואו, משרד השיכון, וזו אחת הבקשות שהיו לי אתמול עם השר גלנט, שיבדוק את הנושא ומה המצב כדי שדוח זיילר יעבור לפסים מעשיים.

אלי אלאלוף: שנית, שהממשלה תקבל החלטה חד-משמעית לגבי דוח אדם.

אלי אלאלוף: דוח אדם, מהלמידה האישית בעזרת החברים שלי בלשכה, אנחנו יודעים שהוא מאוד-מאוד מעשי, גם אם הוא נוגע בתחומים אחרים.

אלי אלאלוף: אחד הדברים המאוד מרכזיים שם זה הקמת של רשות לבטיחות של העובדים.

אלי אלאלוף: עם החלק הראשון אנחנו היינו רוצים להתחיל בענף הבנייה.

אלי אלאלוף: דבר נוסף, אנחנו יודעים שיש שלושה מרכיבים בכל הענף הזה וזו אחת הנקודות שהועלו בדוח אדם.

אלי אלאלוף: אחד, זה כל נושא ההכשרה והלימודים בתחום הזה.

אלי אלאלוף: אמרתם את זה, נגעתם בזה.

אלי אלאלוף: זה עולם שנעלם.

אלי אלאלוף: אין למידה.

אלי אלאלוף: יש כמה מקומות שיש כאילו למידה של מקצועות הבנייה.

אלי אלאלוף: זה מאוד חובבני, לא רציני, לא שיטתי, לא במעקב כלשהו.

אלי אלאלוף: לצערי, כל הנושא של ההכשרה המקצועית הלך לו כמעט לעולמו, הייתי אומר.

אלי אלאלוף: אני מקווה שהמשרד החדש יידע לטפל בזה אחרת ברשלנות שיש בתחום בכלל של הכשרה מקצועית.

אלי אלאלוף: אחד, זה באמת מה שאמרתי, כל הנושא של ההכשרה, הלימודים, בכל הרמות, יש צורך בראייה.

אלי אלאלוף: זה בדוח אדם.

אלי אלאלוף: מי שמעוניין ימצא.

אלי אלאלוף: המרכיב השני הוא הנושא של האכיפה.

אלי אלאלוף: האכיפה היא כמעט אפסית.

אלי אלאלוף: אם קנס על פגיעה בעובד זה 6,000 שקל, זה בדיחה.

אלי אלאלוף: עדיף להיות רשלן, עדיף להיות עבריין בגלל הדרישות הבטיחותיות הנדרשות כדי להתמודד עם זה.

אלי אלאלוף: אז גם תפסנו את הגנב, במירכאות, אבל אחר כך האכיפה היא לא אפקטיבית.

אלי אלאלוף: הקנסות הם בדיחה.

אלי אלאלוף: לצערי אני חייב להגיד שלא ידעתי שיש ועדה במשרד המשפטים שהיא תקבע מה גובה הקנס.

אלי אלאלוף: אז בחוק שהצלחנו להעביר, אלוהים ישמור, קנס למי שלא מכבד סגירת אתר בצו שקיבל ממשרד העבודה הוא 75,000 שקל.

אלי אלאלוף: אמרו: השתגעת, השתוללת.

אלי אלאלוף: זה הסכום, אבל לפחות זה - - - לעומת ה-6,000 היינו חזקים.

אלי אלאלוף: הנושא השני זה האכיפה.

אלי אלאלוף: האכיפה והחוקים הנדרשים, אני חייב להגיד, שלא היו רבים בקדנציות הקודמות.

אלי אלאלוף: אני לא מתגאה שיש לי אחד.

אלי אלאלוף: חוק אחד בשלושה-ארבעה חודשים עם החברים שלי, שום דבר לא נעשה לבד.

אלי אלאלוף: אבל זה אומר שיש פה צורך בחקיקה מהירה.

אלי אלאלוף: הדבר האחרון שאנחנו נדע שמאוד חשוב שיהיה בשנה הבאה הוא התיאום הבין משרדי.

אלי אלאלוף: אי אפשר.

אלי אלאלוף: תראו לכם כמה זמן המנופאי שהיה אתנו פה ואמר כמה זה עולה לו, אבל כמה זה עולה למערכת וחוסך התיאום הבין משרדי?

אלי אלאלוף: חוסך תיאום החקיקתי.

אלי אלאלוף: תדעו לכם שאומרים לי: אלאלוף, אתה לא רשאי לדון בכלל.

אלי אלאלוף: זה בטיחות בעבודה.

אלי אלאלוף: זה התיק שלך בכנסת.

אלי אלאלוף: אני צריך לשאר ללכת לוועדת הפנים ובנושא השלישי לוועדת הכלכלה, הנושא הרביעי בוודאי יגיע לוועדת הכספים.

אלי אלאלוף: זאת אומרת, 4 ועדות צריכות לשבת ביחד כדי להתמודד עם הברוך הזה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד, אני אלך למורה שלי שיודע מה זה חיי כנסת, לדב חנין כדי שיגיד לי מה לעשות, כי זה 4 ועדות.

אלי אלאלוף: אני יכול לקרוא עכשיו לחברים שלי בוועדות: בואו נשתף פעולה?

אלי אלאלוף: אני יודע לעשות ישיבה משותפת עם עוד ועדה אחת, אז תארו לכם עם 4.

אלי אלאלוף: הביורוקרטיה והרגולציה דורשת את זה.

אלי אלאלוף: אני לא נבהל בדרך כלל מביורוקרטיה ומרגולציה, אבל במקרה הזה, תארו לכם איזה גיהינום.

אלי אלאלוף: ישבתי עם מנכ"ל משרד הכלכלה על הנושא של המפקחים שלו.

אלי אלאלוף: אומר: תביא לי תקציב חדש ותלך לפתור לי את הבעיות אצל נציבות שירות המדינה.

אלי אלאלוף: אז אין לי טעם.

אלי אלאלוף: הלכתי וחזרתי ואמרתי - - - זה נורא התיאום הזה, הבין משרדי.

אלי אלאלוף: לכן אני גם רוצה לגמור בדבר שהוא תמים.

אלי אלאלוף: בגילי מותר לי להיות תם.

אלי אלאלוף: חברים, חסר לנו דבר מרכזי: אחריות מוסרית למה שאנחנו עושים.

אלי אלאלוף: הפסקנו להיות מאמינים ותמימים.

אלי אלאלוף: התמימות הנדרשת פה היא מצילת חיי אדם, מאפשרת לחיות טוב יותר.

אלי אלאלוף: אני חושב שהפכנו לחברה מאוד אינטרסנטית, נצלנית, שלא מתחשבת בחלשים, יהודים וערבים וזרים כאחד.

אלי אלאלוף: כדאי שנחזיר קצת מוסר לעצמנו.

אלי אלאלוף: זה לא יבייש אף אחד.

אלי אלאלוף: חוץ מזה, זה קל, מוסר קונים בלי כסף.

אלי אלאלוף: זה רק עניין של מצפון אישי.

אלי אלאלוף: זה גם עניין של מצפון מערכתי.

אלי אלאלוף: מילה אחרונה שלי על המילה "אחריות": נאמר כבר על ידי חברי וזה מורגש בכל תחומי החיים, אבל ספציפית פה, כולם בוכים ומחפשים, סליחה מדאם שאני אגיד את המילה הגסה, כיסוי תחת.

אלי אלאלוף: כולם מעוניינים לברוח מאחריות.

אלי אלאלוף: כדאי שאנשים ייקחו אחריות.

אלי אלאלוף: כשאמרו לי שאין לי זכות לקיים דיון על ענף הבנייה, אז אמרתי: נראה מי שיעצור אותי, אני לוקח אחריות.

אלי אלאלוף: ואני לא לוקח אחריות חד-פעמית.

אלי אלאלוף: אני לא מומחה לתקשורת ורץ לתקשורת.

אלי אלאלוף: אני לוקח אחריות כי אין פה בתחום הזה, לצערי, אחרות כוללת לאף אחד מהמשרדים בוודאי ולממשלה בעצמה.

אלי אלאלוף: אני אשמח לראות אתכם אתנו בדיון ב-29.

אלי אלאלוף: אנחנו נשמח להתקדם.

אלי אלאלוף: אנחנו נכין נייר.

אלי אלאלוף: אני מקווה שאז - - -

איימן עודה: יש לי הערה, בבקשה.

איימן עודה: עם המילים המרגשות והאחראיות שלך, אדוני היושב-ראש, שאני כולי הערכה אליך.

איימן עודה: אני מאמין שמה שאתה אומר, זה דבר שאתה כל-כך מאמין בו.

איימן עודה: לא כל הזמן אחד מהאופוזיציה משבח יו"ר ועדה מהקואליציה, אבל הוא מגיע לו, כן.

איימן עודה: יחד עם זאת, אני מבקש שהוועדה הזו תמליץ על הקמת ועדת חקירה ממלכתית.

איימן עודה: למה אני אומר את זה?

איימן עודה: אני יודע שיש דברים שאפשר לעשות אותם עכשיו וחייבים לעשות אותם עכשיו.

איימן עודה: אני לא אומר: או זה או זה.

איימן עודה: אני אומר: גם וגם.

איימן עודה: מה שאתה הצעת, אלה דברים שכולנו מסכימים שצריך לעשות וכולנו נתמוך בהם ונצביע עכשיו בעד.

איימן עודה: אבל הקמת ועדת חקירה ממלכתית שאני יודע שבמדינת ישראל הוקמו ועדות על דברים פחות חשובים, אס להקים את הוועדה זו גם אמירה, אדוני היושב-ראש.

איימן עודה: זו אמירה שזה דבר כל-כך חשוב לכולנו, אלא אם תגיד לי שזה פחות חשוב.

איימן עודה: אז אני חושב שגם וגם.

איימן עודה: גם מה שאמרת, אני מקבל את הכול, גם את ההצעות הקונקרטיות.

איימן עודה: אני מקבל את הכול.

איימן עודה: יחד עם זאת צריך להקים ועדת חקירה ממלכתית.

איימן עודה: אלה 30 ועכשיו צערי הרב 35 אנשים.

איימן עודה: אני לא יודע מה עם הלכודים ועכשיו אנחנו בחצי השנה.

איימן עודה: אז מה יקרה עוד?

איימן עודה: אני חושב שזה מתבקש להקים ועדת חקירה ממלכתית ואני מתעקש שאנחנו צריכים להצביע על ההצעה שלי.

אלי אלאלוף: אנחנו נגיע לדיון הבא ונהיה מוכנים יותר.

איימן עודה: אז למה לא להצביע עכשיו?

אלי אלאלוף: למה לא?

אלי אלאלוף: כי אני לא מביא את זה.

אלי אלאלוף: לא הכנתי את עצמי לזה - - -

איימן עודה: דב, מה אתה מציע?

איימן עודה: איך אנחנו צריכים - - - אני מתעקש להצביע.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: זה לא ניתן.

אלי אלאלוף: זה לא - - -

איימן עודה: למה?

אלי אלאלוף: איימן, נשב ונדבר ונראה ונלמד.

אלי אלאלוף: אמרתי, יש פה - - -

אילן גילאון: אתה יודע כמה הצבעות אני יכול להעביר עכשיו ככה?

אלי אלאלוף: בשביל זה יש יושב-ראש.

אלי אלאלוף: ההצבעות יוצאות ממנו.

אלי אלאלוף: כרגע לא נדון בזה.

אלי אלאלוף: תודה רבה לכם.