ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 452, 2016-09-06 11:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו מתחילים את סדר-היום בצו לעידוד השקעות הון (קביעת תחומי אזורים מיוחדים לעניין מפעלי תיירות) (הוראת שעה), התשע"ו-2016.

משה גפני: עד היום, הצו הזה שנקבע נדמה לי ב-2007, הוארך.

משה גפני: מי אחראי על הצו פה?

<קריאה: עובד.

משה גפני: הצו הזה הוארך כל פעם בשנה נוספת - אני עוד זוכר גם בקדנציה הקודמת שלי, ואני מבין שגם בקדנציה הקודמת פה בכנסת.

משה גפני: הפעם מגיע משרד התיירות עם צו שונה מאשר היה עד עכשיו.

משה גפני: מי יציג את הצו, עם הסברים?

משה גפני: בבקשה.

<דורון אהרון: דורון אהרון, סמנכ"ל פיתוח במשרד.

משה גפני: במשרד התיירות.

<דורון אהרון: משרד התיירות, ה-משרד.

משה גפני: לא, כי בצו חתומים שר האוצר ושר הכלכלה.

<עובד קדמי: הוא התכוון ה-משרד.

<דורון אהרון: התכוונתי ה-משרד.

משה גפני: היית צריך להגיד שאתה מייצג את ה-משרד, אז היינו מבינים שזה משרד התיירות.

<דורון אהרון: מילתא דבדיחותא.

<דורון אהרון: אנחנו, בבואנו לבדוק את המפה פעם נוספת, עשינו קצת שיעורי-בית ובדקנו מה קורה למענקים שאנחנו נתנו.

<דורון אהרון: הרי המשרד, יש בו מינהלת השקעות לתיירות, נותנת 200 מיליון שקלים מענקים בכל שנה.

<דורון אהרון: בדקנו את עצמנו האם המענקים אכן מוגדרים בצורה נכונה גיאוגרפית, האם פספסנו אזורים מסוימים, האם ההבחנה של המפה מאפשרת באמת לבחון את הפוטנציאל התיירותי שיש לגבי מגיש הבקשה כפי שהוא מציע אותה.

<דורון אהרון: יצאנו לדרך עם איזשהו מסמך חיצוני ועם מסמך שלנו.

<דורון אהרון: המסקנה שלנו היא שקריטריון גיאוגרפי הוא לא קריטריון מבחין, ואנחנו ניתן דוגמאות.

<דורון אהרון: לדוגמה, מלון "בראשית", 97% תפוסה.

משה גפני: איפה?

<דורון אהרון: במצפה רמון.

<דורון אהרון: 97% תפוסה.

<דורון אהרון: כשהמלון הזה הגיע לפתחו של המשרד כולם הרימו גבה – מי יגיע למצפה רמון להתארח, איזה יכולת יש לעיר לטפל בכמות כזו של חדרים.

<דורון אהרון: ומסתבר שלא תמיד הממשלה, המשרד, העין המקצועית, היא טובה יותר מהעין היזמית.

<דורון אהרון: הרבה פעמים העין היזמית והסיכון שהיזם לוקח הוא נכון יותר וטוב יותר והוא זה ששם את הכסף, וככל שזה נהנה וזה אינו חסר אין לנו בעיה להחיל אזורים חדשים, ובפרט כשמדובר באזורים שברובם הם אזורים פריפריאליים, אזורים שנמצאים ליד איזשהו משאב טבע, ליד איזשהו מוקד משיכה תיירותי לא מנוצל, וזו הסיבה שאנחנו החלטנו לפתוח את המפה.

<דורון אהרון: קריטריון שהוא כן מבחין מבחינתנו – רחלי, את זוכרת את זה מפסיכולוגיה, קריטריון מבחין.

<דורון אהרון: אנחנו למדנו יחד.

רחל עזריה: למדנו יחד, כן.

רחל עזריה: לכן הוא גם קורא לי רחלי.

רחל עזריה: זה היה לפני 20 שנה.

<דורון אהרון: אנחנו למדנו יחד פסיכולוגיה, עניין קריטריון מבחין.

משה גפני: אז מה אם למדתם יחד?

<עובד קדמי: כל זה נשאר מחוץ לדלת.

<דורון אהרון: כן, מחוץ לפרוטוקול.

<דורון אהרון: אני אומר, הקריטריון שהוא כן קריטריון מבחין הוא קריטריון על סמך רמת המלון.

משה גפני: אתם למדתם יחד ואתה הפכת להיות סמנכ"ל במשרד התיירות, ה-משרד.

משה גפני: היא הידרדרה לכנסת.

<דורון אהרון: כפי שאני מכיר אותה, להידרדר היא לא הידרדרה.

רחל עזריה: מה קורה?

משה גפני: אתה פעם ראשונה פה בוועדה?

<דורון אהרון: לא.

<דורון אהרון: יש פגרה פשוט.

רחל עזריה: הכול באנרגיה אחרת.

משה גפני: לא, לגבי ההידרדרות שענית לי.

<עובד קדמי: היא יכולה להגיע גם להיות שרת תיירות.

<דורון אהרון: אנחנו נמליץ עליה.

משה גפני: אין בעיה, אני תומך.

משה גפני: מי שהוא שר התיירות בסוף נהיה ממלא מקום ראש הממשלה.

רחל עזריה: יחד עם שר האוצר.

משה גפני: כן.

משה גפני: הוא אחראי על הקבינט הביטחוני.

<דורון אהרון: נמשיך.

<דורון אהרון: אמרנו, הקריטריון שהוא כן קריטריון מבחין - - -

משה גפני: אני בטוח, לפי מה שקורה פה, שתיירים כדאי להם לבוא.

<דורון אהרון: הקריטריון שהוא כן קריטריון מבחין מבחינת פוטנציאל התיירות ומבחינת הצורך שלנו להתערב הוא רמת המלון.

משה גפני: כן, אבל אתם עשיתם פה צו שבעצם להוציא את תל-אביב והרצליה, כל המדינה בפנים.

<דורון אהרון: כל המדינה בפנים כי אחת מהמתודולוגיות שאנחנו פועלים לפיה היא שההתערבות נעשית רק היכן שצריך להתערב.

משה גפני: כלומר?

<דורון אהרון: היכן שאינני צריך להתערב ויש תפוסות גבוהות ויש וקטור מחירים ותפוסות גבוה - - -

רועי פולקמן: או לעשות על הכול או לא.

משה גפני: כשיש צו, נניח בעין כמונים, הצו אומר שאתה צריך לסייע להם שם, נדמה לי 20% במענקים.

<דורון אהרון: כשמותר לי לקלוט בקשות, לבחון אותן ולדרג אותן.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: עכשיו אני שואל אותך, אתה המשרד.

משה גפני: מגיעות אליך פניות מכל הארץ.

משה גפני: אתה יכול לעשות הבחנה בין היישובים השונים?

<דורון אהרון: ההבחנה בין היישובים נעשית לפי מספר קריטריונים.

<דורון אהרון: הקריטריון הראשון הוא פוטנציאל תיירות נכנסת, מה הפוטנציאל.

<דורון אהרון: הרי בסוף אנחנו יושבים בוועדה יחד עם משרד האוצר, ואחת מהדרישות המרכזיות של משרד האוצר לאורך השנים היא עניין תיירות נכנסת.

<דורון אהרון: אני רוצה להביא תיירים מחוץ-לארץ, זו גם דרישה שלנו, אני לא מתחבא מאחורי משרד האוצר.

<דורון אהרון: כשאני בא לבחון פרויקט, דבר ראשון אני שואל את עצמי האם יש פה פוטנציאל לתיירות נכנסת.

משה גפני: האם יש לך סמכות חוקית?

משה גפני: זה שאתה תעשה שיקול מקצועי, הבנתי.

משה גפני: אני שואל האם יש לך סמכות חוקית.

משה גפני: יש לי מלון, הקמתי מלון ביישוב בארץ, ואתה, משיקולים שאתה בדקת אותם, אמרת – אין לי צורך לעזור לו כי הוא בתפוסה מלאה בין כה וכה.

משה גפני: מי שמך?

משה גפני: מה זאת אומרת?

משה גפני: יש צו, שאין הבדל ביני לבין יישוב אחר.

משה גפני: למה אני לא מקבל?

<דורון אהרון: מכיוון שהמטרה של משרד התיירות היא לקדם את התיירות.

משה גפני: זה כתוב בצו?

<דורון אהרון: זה כתוב – עובד, אתה יודע אם זה כתוב בצו?

משה גפני: איפה, תראה לי.

משה גפני: איפה זה כתוב?

<עובד קדמי: בתוך האזורים, במסגרת האזורים.

<דורון אהרון: זה בתוך הנוהל.

משה גפני: אבל אנחנו אמורים לאשר צו.

משה גפני: איפה זה כתוב בצו?

<דורון אהרון: זה כתוב בתוך הנוהל.

<דורון אהרון: כתוב בתוך הנוהל שההתערבות שלנו היא היכן שיש כשל שוק.

<דורון אהרון: אני לא אתערב בתל-אביב.

<דורון אהרון: אני חושב ש-20 שנה תל-אביב לא הייתה שם.

משה גפני: אתם מבקשים בקשה מוועדת הכספים.

משה גפני: אתם מבקשים בקשה לאשר בצו את כל הארץ, להוציא את תל-אביב והרצליה.

משה גפני: הבנתי, בסדר.

משה גפני: אני שואל אתכם האם אתם יכולים – משום שהכסף ייגמר, כולם יבקשו, אין לכם כסף בלתי מוגבל.

<דורון אהרון: שאלה מצוינת.

משה גפני: ואז יבוא מישהו שאתם לא מאשרים לו, בגלל סיבות מקצועיות, והוא יגיד: מה פתאום, הצו מכניס אותי בפנים, לכם אין סמכות להוציא את בית המלון שלי שאני הקמתי באיזה יישוב בארץ, הוא נמצא בתוך הצו.

משה גפני: כחבר הוועדה או כוועדה, איפה אתה נותן לי את האפשרות לעשות את ההבחנה הזאת?

<דורון אהרון: לי יש תקציב מוגבל, ולא פעם ולא פעמיים אנחנו נתקלים במצב שבו אנחנו נאלצים לדרג את הפרויקטים ולדחות פרויקטים מלקבל מענק.

משה גפני: איפה זה כתוב?

<דורון אהרון: בתוך הנוהל של המשרד.

משה גפני: איפה זה כתוב בצו?

<דורון אהרון: הרי כל הנוהל שלי עומד מאחורי הצו הזה.

<דורון אהרון: זה לא כתוב בתוך הצו כנראה אבל זה בתוך הנוהל.

<דורון אהרון: בתוך הנוהל יש טבלת תעדוף, היא קובעת איך עלי לתעדף את הפרויקטים.

<דורון אהרון: אני עושה את זה ביום שאני מפרסם את הצו, אני לא עושה את זה בדיעבד.

<דורון אהרון: אני מראש מודיע מהם הקריטריונים לפיהם אני מתעדף את הפרויקטים, ולאורך השנים אנחנו - - -

סתיו שפיר: אפשר לראות את הנוהל הזה כאן לפנינו?

סתיו שפיר: הנוהל הזה כבר קיים?

<דורון אהרון: ודאי, הוא פורסם.

<דורון אהרון: אם את מחוברת לאינטרנט, את יכולה להיכנס לאתר.

משה גפני: היא מחוברת?

משה גפני: מה קרה לך.

משה גפני: שמעת מה הוא אמר לך?

משה גפני: היא מחברת את האינטרנט.

רועי פולקמן: הוא עובר דרכה.

<דורון אהרון: מילא, עם חברת הכנסת עזריה יש לי איזה בסיס קודם.

משה גפני: עכשיו יהיה לך בסיס, חבל לך על הזמן, אתה תביא את הנוהל.

סתיו שפיר: שאלה אליכם.

סתיו שפיר: למה ההחרגה היא של תל-אביב בכללותה, בלי שהשכונות החלשות שדורשות חיזוק בתוך תל-אביב כן ייכללו בתוך הצו?

משה גפני: סתיו, לא להעלות את העניין של תל-אביב.

משה גפני: יש כאן מישהי, אני תכף אתן לה לדבר ואחרי כן נדבר על תל-אביב.

משה גפני: קודם אני רוצה לדבר בכלל.

משה גפני: תל-אביב זה עוד נושא, זה חלק מהשאלות, אבל קודם כול הנושא העקרוני.

משה גפני: הנושא העקרוני – הם מביאים פה צו, כשהצו הזה מדבר על כל הארץ להוציא את תל-אביב והרצליה.

משה גפני: תכף נדבר על תל-אביב והרצליה, בעיקר על תל-אביב.

משה גפני: יש מכתב של חולדאי, הפצנו את זה בין חברי הוועדה, ונמצאת פה גברת צחורי שתכף תציג את הנושא הזה.

משה גפני: אבל אני רוצה לדעת, הרי הכסף הוא לא מוגבל.

משה גפני: אז נניח את תל-אביב ואת הרצליה בצד, אבל בכל הארץ איפה החלוקה הזאת?

<דורון אהרון: הכסף הוא מוגבל, ולכן הנוהל שלנו קובע מראש – טרם אני בכלל דן בבקשה – מהם הקריטריונים לפיהם אני מדרג כל פרויקט, מדרג מספרית.

<דורון אהרון: זה פעם אחת.

<דורון אהרון: פעם שנייה, אנחנו בהליך הקשחת תנאי הסף של כניסה לתוך מעגל המענקים, זאת אומרת שאתה עד היום לא נדרשת לבוא עם היתרי בנייה.

משה גפני: אגב, יהודה ושומרון בפנים?

<עובד קדמי: לא.

<עובד קדמי: החוק לא חל על יהודה ושומרון.

<דורון אהרון: יהודה ושומרון, יש להם החלטת ממשלה נפרדת.

<עובד קדמי: החוק אינו חל על יהודה ושומרון.

משה גפני: שם ותפקיד.

<עובד קדמי: עובד קדמי, היועץ המשפטי.

משה גפני: שלום.

משה גפני: אתה היועץ המשפטי של המשרד?

<עובד קדמי: של ה-משרד.

<דורון אהרון: הצלחתי להנחיל את זה.

משה גפני: מכאן ואילך, כשאנחנו אומרים משרד ולא אומרים שם לידו, אנחנו מתכוונים למשרד התיירות.

<עובד קדמי: דורון מזכיר פגישות נשכחות.

<עובד קדמי: אני אזכיר לך פגישות קרובות.

<עובד קדמי: ישבנו בכמה דיונים לא מעטים.

משה גפני: נכון.

<עובד קדמי: בכל מקרה, אדוני היושב-ראש, אני אומר ככה.

משה גפני: אז באמת אני צריך תשובה מהיועץ המשפטי, נכון.

<עובד קדמי: אני אחדד את הדברים של דורון.

<עובד קדמי: המפה הזאת, היא למעשה נותנת את כניסת הסף לאזורים שהם אזורים תיירותיים, אזורים שאנחנו רוצים לעודד בהם את ההקמה של מפעלי התיירות.

<עובד קדמי: עד היום האזורים האלה בדרך כלל נקבעו בהחלטות הממשלה ואחר כך בצווים, והם הפרידו והבחינו בין האזורים השונים.

משה גפני: טוב.

<עובד קדמי: העבודה האחרונה שלנו גילתה ומצאה שיש אזורים שעדיין יש בהם פוטנציאל ויש צורך לסייע לאותם מפעלי תיירות ולהכניס אותם לצו.

<עובד קדמי: הצו הקיים היום, תוקפו עד 2007.

<עובד קדמי: בדצמבר 2016 הבטחנו פה לוועדה שאנחנו נבחן בהקדם את המפה הזאת מחדש.

משה גפני: בדצמבר 2015.

<עובד קדמי: 2015.

<עובד קדמי: נכון, אדוני.

<עובד קדמי: אמרנו, אנחנו נבחן את זה במהלך 2016.

משה גפני: אם אנחנו נאשר את זה היום, אז מהיום זה חל?

<עובד קדמי: זה יחול מהפרסום עד 2019.

<דורון אהרון: לא.

<דורון אהרון: מבחינתנו, מהפרסום - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: המשרד, אפשר הקשבה?

משה גפני: להשלים את השאלה.

משה גפני: אתם, יש לכם תפיסה מהירה, אני לא.

משה גפני: אם אנחנו מאשרים היום את הצו, כל היישובים שכלולים בצו, זאת אומרת רוב מוחלט של המדינה, מתחילים מהיום או מה-1 בינואר 2017?

<דורון אהרון: לפי הצו מתחילים היום, רק פרקטית, מעשית, זה יהיה רק בנוהל הבא.

<דורון אהרון: הנוהל הנוכחי כבר פורסם, כבר נקלטו בקשות ותם המועד של הקליטה.

<דורון אהרון: ברגע שאתה מאשר, זה אכן מהיום, מהרגע, לעניין הצו, רק מעשית לא תוכל לגשת אלי מחר בבוקר עם מקום חדש ולומר לי אני רוצה להגיש בקשה מכיוון שאין נוהל באוויר.

משה גפני: אבל על-פי הנוהל הקודם.

<דורון אהרון: הנוהל הקודם נסגר כבר.

<עובד קדמי: לא.

<עובד קדמי: הנוהל הקודם נסגר לגבי בקשות קיימות ובקשות שיוגשו.

<דורון אהרון: קליטת בקשות קיימות.

משה גפני: אדוני היועץ המשפטי, אני יכול רגע לעשות סדר במה שלא הבנתי?

משה גפני: יש צו שעומד להסתיים.

<עובד קדמי: בדצמבר 2017.

משה גפני: בסוף דצמבר 2016.

<עובד קדמי: 2017.

<עובד קדמי: הצו הקיים, תוקפו עד סוף דצמבר 2017.

<עובד קדמי: אנחנו לקחנו לעצמנו טווח ביטחון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: זה אושר בסוף 2015, לשנתיים.

<עובד קדמי: נכון.

משה גפני: יש צו עכשיו.

משה גפני: הצו הזה הוא צו בסדר, הוא צו חוקי והנוהל הוא חוקי.

<דורון אהרון: הנוהל עובד על-פיו.

משה גפני: כן.

משה גפני: הוא היה לעינך הבוחנת כיועץ משפטי של ה-משרד, והכול בסדר.

משה גפני: עכשיו, אם אנחנו מאשרים את הצו אנחנו מרחיבים את זה גם ליישובים נוספים.

משה גפני: אני שואל אותך, יועץ משפטי.

משה גפני: למה אני לא יכול עכשיו לבוא למשרד ולהגיד, הצו מאושר והוא נכנס לתוקפו מייד, ועל-פי הנוהל הישן אני מבקש להיכנס גם כן, למה אני לא יכול?

משה גפני: תשנו את הנוהל, תשנו את הנוהל.

משה גפני: היישובים הרי לא נקבע בנוהל, היישובים נקבע בצו.

משה גפני: אני שואל את היועץ המשפטי.

<עובד קדמי: זה אפשרי.

<עובד קדמי: זה אפשרי, אבל מאחר שאנחנו לא רוצים להשאיר איזשהו פער ואיזשהו חלל בין התקופה הזאת של קיומו של הצו הקיים והנוהל הקיים לבין עד כניסתו לתוקף של הנוהל – הרי נוהל, הוא נכנס לתוקף גם כן לאחר תקופת זמן מסוימת.

משה גפני: מה מפריע לך?

משה גפני: אתה עשית מקצועית, כך אני משוכנע, אתה בא לוועדה עם צו ואתה אומר – צריך להרחיב את זה גם לעין כמונים.

משה גפני: אני בעין כמונים, אני עכשיו מבקש, למה שלא תיתן לי?

<דורון אהרון: אין בעיה.

<דורון אהרון: תיגש בנוהל שהתפרסם.

משה גפני: שהתפרסם, בנוהל של סוף 2015.

<דורון אהרון: אין שום בעיה, אתה יכול.

משה גפני: זה חל מהיום.

<דורון אהרון: זה חל מהיום.

<דורון אהרון: אוקיי.

<דורון אהרון: אני רק אמרתי שלא רציתי, שלא יבינו אותי לא נכון, זה חל מהיום.

<עובד קדמי: - - -

משה גפני: זה לא לשביעות רצונו של היועץ המשפטי של המשרד.

משה גפני: זה מה שאמרת.

<עובד קדמי: אתה מכין את הנוהל ואתה תפרסם אותו.

<דורון אהרון: בסדר.

<דורון אהרון: אני לא רוצה שיצא פה מצב שמישהו - - -

משה גפני: לא זה מה ששאלתי.

<דורון אהרון: ומחר בבוקר יגיד, אני רוצה עכשיו-עכשיו את המענק.

משה גפני: דורון, היות ואנחנו בפגרה, אז בסבלנות.

משה גפני: אני רוצה להגיש בקשה אחרי אישור הצו.

משה גפני: אני מקים בית מלון ביישוב, כשבצו הקודם הוא לא היה.

<דורון אהרון: תגיש.

משה גפני: בצו הנוכחי הוא בפנים.

משה גפני: והאישור הוא לפי בקשתכם, שהצו יחול מהיום.

משה גפני: אני עכשיו מגיש בקשה, אני עכשיו בצו, אני נמצא בפנים.

<דורון אהרון: תגיש.

משה גפני: אני רוצה להגיש על-פי הנוהל הקודם.

משה גפני: למה אתם עושים ממני צחוק?

משה גפני: היועץ המשפטי כל הזמן עושה ככה עם הראש.

<עובד קדמי: יכול להגיש את הבקשה, אבל מאחר שיש לנו מקבץ של בקשות שקיימות על-פי הנוהל הקיים, יש תקציב מסוים ובוחנים על-פי זה.

משה גפני: אז אין תקציב.

משה גפני: דברו בעברית.

משה גפני: אין כסף.

<עובד קדמי: לכן, יש תעדוף.

<עובד קדמי: מי שבא קודם והגיש את הבקשה ויעמוד בקריטריונים - - -

משה גפני: טוב.

משה גפני: תודה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: בסוף זה הכסף.

משה גפני: גברת צחורי, עיריית תל-אביב, בבקשה.

<יעל צחורי: יעל צחורי, אני יועצת למינהלת עיר עולם ותיירות בעיריית תל-אביב לנושא עידוד מלונאות.

משה גפני: אני רוצה להקדים ולומר שרון חולדאי, ראש העיר תל-אביב, שאני מאוד מכבד אותו, שלח אלי מכתב – דווקא מכתב מנומס יפה, מנוסח יפה.

משה גפני: את ניסחת לו את זה?

<יעל צחורי: לא.

משה גפני: הוא כותב שהיות ויש מפה בתל-אביב – לא תל-אביב כולה, שזה הוא מבין כנראה – אלא יש אזורים שהם נחשבים כפריפריה, שכונות ואזורים, נדמה לי 25 או 35, לא משנה, ואז הוא מבקש להכליל אותם בפנים.

משה גפני: זה מה שהוא כתב במכתב.

משה גפני: אני אאפשר לך כמובן, את תוכלי לומר מה שאת רוצה בנושא ואנחנו נשקול את הדברים האלה, אבל בעיני זה היה קצת תמוה, אני אגיד לך מדוע.

משה גפני: אני מכיר את ראש עיריית תל-אביב הרבה שנים, הוא איש רציני – באמת, אני לא אומר את זה סתם.

משה גפני: יש לי אתו ויכוחים השקפתיים בנושאים של דת ומדינה ודברים מהסוג הזה אבל מבחינת ראש עיר הוא ראש עיר מצוין.

משה גפני: הנושא הזה של הצו עומד פה על שולחן הוועדה כבר נדמה לי חודש או שלושה שבועות, נכון?

<עובד קדמי: חודש.

משה גפני: הוא לא בא לדיון משום שהייתה פה חופשה מרוכזת של עובדי הכנסת, אחרת הוא היה בא לדיון כבר לפני שבועיים שלושה, ועד היום לא הייתה שום פנייה שלכם – לא של ראש העיר ולא של העירייה.

<קריאה: אני רוצה ברשותך להעיר, וסליחה שהפרעתי לך, שהוא גם לא פנה בשום שלב לשר התיירות, לא דיבר אתו.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני שואל כללית.

משה גפני: בבקשה.

<יעל צחורי: אני בכל זאת מתייחסת למכתב שיצא עכשיו.

משה גפני: לא בכל זאת.

משה גפני: לכתחילה.

משה גפני: הכול בסדר.

<יעל צחורי: בדיוק, טוב מאוחר מאשר אף פעם לא.

<יעל צחורי: מה שאנחנו מבקשים, שמלונות עממיים, אכסניות נוער, מי שירצה לבנות, שייבנו בפריפריה חברתית, באזורים של פריפריה חברתית, ייהנו מהמענק כפי שניתן בכל המדינה פרט לתל-אביב ולהרצליה.

<יעל צחורי: אנחנו חושבים שהמענק הזה יכול להיות Game Changer, יכול לעשות שינוי מאוד מאוד משמעותי לשכונות האלה ולתרום להן גם ברמה הכלכלית וגם ברמה החברתית, והוא יכול לענות על כשל שוק שקיים היום בתל-אביב, שמקורו ביוקר הקרקע.

משה גפני: איזה כשל שוק?

<יעל צחורי: שמחירי הקרקע יקרים ולכן - - -

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: מה זה כשל שוק?

משה גפני: אין בתי מלון בתל-אביב?

<יעל צחורי: עממיים.

משה גפני: עממיים אין?

<יעל צחורי: יש חוסר במלונות עממיים.

<יעל צחורי: אנחנו מאוד מנסים לעודד מלונות עממיים.

<דורון אהרון: בכל הארץ יש חוסר במלונות עממיים.

<דורון אהרון: לא רק בתל-אביב.

רחל עזריה: בארץ אין מלונות עממיים.

<דורון אהרון: זה לא ספציפית לתל-אביב.

משה גפני: משום שתל-אביב, מבחינת המלונאות ומפת התיירות – גם היא וגם הרצליה – בעניין הזה זה ברור שזה יהיה מצחיק אם אנחנו נבוא ונגיד שאנחנו מעודדים תיירות לתל-אביב.

משה גפני: אני תל-אביבי, אני מכיר את תל-אביב גם בשנים שבהן במדינה היה פחות תיירות אבל בתל-אביב היה, בתל-אביב היה מלא.

<יעל צחורי: לכן אנחנו מאוד מבקשים לעזור במלונאות העממית.

<יעל צחורי: אנחנו חושבים שמחירי התיירות יקרים וכדי לתמוך בטיסות ה-Low Cost ולייצר מוצר משלים, זול, בר השגה ובאמת ליהנות מהיוקרה ומהטרנדיות של תל-אביב, אנחנו חושבים שמלונות עממיים כמו "אברמס הוסטל" וכמו הוסטלים אחרים מהעולם שרוצים להיכנס לתל-אביב, יכולים להיכנס לאזורים של הפריפריה החברתית.

<יעל צחורי: אנחנו יודעים שהתרומה של מלונאות לשכונות היא גדולה מאוד, גם ברמה של היקף התעסוקה מספר המועסקים למטר לעומת משרדים במלונאות הוא מאוד גבוה, הגיוון התעסוקתי הוא רחב, יש הרבה יותר מקצועות שמגיעים.

<יעל צחורי: התרומה לכלכלה המקומית, לשכונות – אם אתם רואים עכשיו מה קורה ב"אברמס הוסטל" שקם ממש ברחוב הרכבת בתל-אביב, הוא מעורר תעשייה ושוטטות ובתי קפה.

משה גפני: לא, לא הבנתי מה זה הקטע הזה.

<יעל צחורי: אנחנו מאמינים שהוסטל ומלון מייצר, תורם לכלכלה של השכונה מעבר לארנונה כי אנשים באים, הם הולכים לבתי קפה, הם הולכים לחנויות, מתפתחת תעשייה ונהיה ממשק יפה מאוד בין תושבי השכונה לבין התיירים שבאים.

<יעל צחורי: זאת אומרת, אנחנו מאמינים שתיירות ומלונאות בשכונות, יש לה ערך שהוא גם ערך תעסוקתי, גם תרומה כלכלית, גם תורם לפיתוח סביבתי, גם מייצר תנועת מטיילים, שזה בדיוק מה ששר הפנים ביקש בעניין של הטיפול בפריפריה חברתית.

<יעל צחורי: אני בטוחה ששר האוצר, כמו שהוא התבטא בתקשורת - - -

משה גפני: אם אפשר לפני זה.

משה גפני: שכנעת אותי.

<יעל צחורי: אוקיי.

משה גפני: זה ברור לגמרי שזה מעודד את השכונה ואת כל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: רק דבר אחד לא הסברת.

משה גפני: למה זה צריך להיות בתל-אביב?

משה גפני: תל-אביב, יש עירייה, יש תיירות שמגיעה.

משה גפני: כל מה שאמרת נכון, בשביל זה משרד התיירות עושה את המפה הזאת, עושה את הצו, משום שזה באמת מעודד.

משה גפני: אני סבור כמוך, מה שאמרת, אמרת בטוב טעם וזה נכון.

משה גפני: אין מחלוקת בעניין הזה.

משה גפני: השאלה רק, את צריכה להסביר לנו למה תל-אביב.

משה גפני: תל-אביב היא עיר עשירה, היא עיר שיש בה הרבה מאוד תעשייה, יש בה הרבה מאוד תיירות – אני אומר את זה לחיוב – זאת אומרת, את צריכה לשכנע אותנו.

משה גפני: הרי זה ירד, אם אנחנו ניתן את זה בתל-אביב, הכסף הוא לא מוגבל.

משה גפני: אתם מקבלים אותי למשרד התיירות?

משה גפני: בתור מה?

משה גפני: מחלק תה.

משה גפני: בסדר, בגלל שאין לי לימודי ליבה, אז לחלק תה אני אחלק.

<עובד קדמי: פעם-פעם היה אצלנו סגן שר במשרד התיירות.

<עובד קדמי: כשהקימו את המשרד היה סגן שר.

<עובד קדמי: במשרד התיירות פעם היה גם סגן שר.

משה גפני: אז אתה מציע לי להיות סגן שר במשרד התיירות.

<עובד קדמי: חס וחלילה, אני לא אמרתי.

משה גפני: למה חס וחלילה?

משה גפני: זה משרה מכובדת.

<עובד קדמי: ההיפך.

<עובד קדמי: אתה יכול להיות השר ויהיה לך סגן.

משה גפני: שר אני לא יכול להיות.

משה גפני: לא משנה, נשאיר את זה.

<עובד קדמי: אתה מכניס אותי לפינה לא נכונה.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: השאלה האחת והיחידה – שזה הנושא שלך משום שלשכנע אותנו במה ששכנעת זה בסדר גמור - אנחנו, אם אנחנו מאשרים את תל-אביב אנחנו לוקחים בעיניים פקוחות את העובדה שבמקום לתת קצת יותר למעלות אנחנו נותנים קצת יותר לתל-אביב.

משה גפני: תל-אביב היא עיר משופעת בתיירות, היא עיר עשירה, היא עיר שיש בה את כל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: אנחנו עכשיו לוקחים ממקום אחר, פחות אטרקטיבי בתיירות – אפשר לבחון את העניין הזה – את צריכה להסביר למה תל-אביב.

<יעל צחורי: אז אני אומר לך.

משה גפני: בבקשה.

<יעל צחורי: אנחנו בדרך הזאת בדיוק נצליח לייצר יתרון לפריפריה החברתית.

משה גפני: באותן שכונות.

<יעל צחורי: אותי מעניין רק השכונות, לא רצועת החוף.

<יעל צחורי: אני לא מדברת על העשירים, לא על רצועת החוף.

<יעל צחורי: אם אני אצליח לייצר לנווה שאנן יתרון תחרותי ולשכונת התקווה יתרון תחרותי מול אזורים אחרים, וכשאני פונה להוסטל ואני פונה עם משרד התיירות להוסטלים בעולם ולרשתות מלונות עממיים בלבד – לא רוצה יקרים – עממיים, ואני פונה אליהם ואני אומרת להם בואו לתל-אביב, הם אומרים לי: אני רוצה מקום של 3,500 מטר, לא פחות, חמש דקות הליכה מתחנה מרכזית או מתחנת רכבת מרכזית.

<יעל צחורי: זאת ההגדרה.

<יעל צחורי: מה יותר טוב מאשר להביא הוסטלים לנווה שאנן, לשכונת התקווה?

<יעל צחורי: פשוט זו הזדמנות בלתי רגילה.

<יעל צחורי: לכן אני אומרת שדווקא פה, אם שר האוצר מדבר על צמצום הפערים ועל תמיכה בפריפריה חברתית ועל עידוד, ועידוד השכונות בפריפריה החברתית, זה בדיוק הכלי שאנחנו צריכים.

<יעל צחורי: לכן אנחנו מדברים רק על תיירות עממית, רק הוסטלים ורק באזורי פריפריה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: דורון, בבקשה, תשיב לה.

<דורון אהרון: קודם כול, היא סיימה בשר האוצר, אז אני אתחיל בשר האוצר.

<דורון אהרון: השותפים שלנו לצו זה משרד האוצר.

<דורון אהרון: משרד האוצר מתנגד לדבר הזה, קרי הוא לא יחתום על זה.

<דורון אהרון: זאת אומרת, כל ההצעה שלנו לא תעבור.

<דורון אהרון: זה דבר ראשון.

רועי פולקמן: אני רק אתקן כיוון ששוחחתי איתם אתמול בערב על הסוגיה הזאת.

<דורון אהרון: מי זה איתם?

רועי פולקמן: עם אנשי אגף תקציבים הרלוונטיים לנושא, והם באופן עקרוני התנגדו לכל הצו הזה.

רועי פולקמן: זה אתה יודע, אז עם כל הכבוד, הדיון הוא לא - - -

<דורון אהרון: לא, זה לא נכון.

<דורון אהרון: היה דיון מקצועי של שנה.

<דורון אהרון: בוא נדייק.

רועי פולקמן: הדיון הוא שעצם הצו הזה - - -

משה גפני: אבל אי-אפשר להגיד לחבר כנסת לא נכון.

<דורון אהרון: אמרתי לא מדויק.

משה גפני: חבר כנסת אומר נכון.

רועי פולקמן: צוות תיירות התנגדו לעצם הצו, הם חושבים שהשיטה הזאת של התמרוץ היא מיותרת בנושא הזה.

<דורון אהרון: הם נגד כל המענקים.

<קריאות: - - -

משה גפני: רגע.

משה גפני: לאט-לאט.

רועי פולקמן: ולגבי העניין הזה אין פה הערכות, אין פה איזו התנגדות אידיאולוגית.

רועי פולקמן: יש פה דיון אם זה משמעותי תקציבית, כמה כסף הושקע.

<דורון אהרון: לא, זה לא הדיון.

רועי פולקמן: תגדירו סכום.

משה גפני: אתה לא יכול להיכנס באמצע הדברים.

משה גפני: תכף תקבל את רשות הדיבור.

רועי פולקמן: אתם יכולים להגדיר גם את חלוקת המענקים למשל בין המלונות העממיים, ואז להגדיר שיש סכומים מוקצים מסוימים.

רועי פולקמן: וגם דרך אגב, דרך נוספת היא לחלק את זה תקציבית אזורית, כלומר להגיד: אנחנו מוכנים להקצות עד סכום מסוים שיגיע לאזור המרכז למשל כי אנחנו רוצים גם מלונות עממיים בנהריה, אבל זה שעקרונית כדי לתמוך בתיירות עממית – ואני מכיר את זה מירושלים – בסוף המקומות שהם המגנטים לתיירות עממית בישראל זה תל-אביב וירושלים.

רועי פולקמן: עם כל הכבוד לדיבור על מקומות אחרים – עזוב מלונות, שיבנו עוד מלונות במצפה רמון ויבנו מלונות בנהריה – מקומות כאלה יקומו בעיקר באזור תל-אביב ובירושלים.

רועי פולקמן: ולכן, אם רוצים ברמה הלאומית לתמוך בזה, זה צריך לקרות בתל-אביב ובירושלים.

רועי פולקמן: תקצו לזה כסף וזהו.

<דורון אהרון: היושב-ראש גפני יסכים איתי שכתוב - - -

משה גפני: דורון, יש הבדל במינוחים בין חבר הכנסת פולקמן לביני.

משה גפני: חבר הכנסת פולקמן מסביר את מה שחושב אגף התקציבים.

משה גפני: אותי לא מעניין מה אגף התקציבים מסביר.

משה גפני: הוועדה כאן סוברנית להחליט בניגוד לעמדת הממשלה.

משה גפני: אני חבר הקואליציה.

משה גפני: יש לי מחויבות קואליציונית, אבל אם נגיע בהיגיון להחלטה כזאת אנחנו נבקש גם דיבורים עם האוצר ואולי נוכל לשנות.

רועי פולקמן: נכון, נכון.

משה גפני: אם צריך.

משה גפני: אם לא צריך, לא נשנה.

משה גפני: אני מבקש ממך, אל תגיד לי ששר האוצר מסכים או לא מסכים.

משה גפני: לא רלוונטי.

משה גפני: שר האוצר חתם על צו.

<דורון אהרון: אוקיי.

משה גפני: הצו הזה מונח לפנינו.

משה גפני: תסביר את מה שגברת צחורי אמרה, תענה לה.

<דורון אהרון: מכיוון שסוף דבריה של יעל צחורי היה בעניין שר האוצר, אני אומר שאסף וסרצוג - -

משה גפני: כן, אמרת.

<דורון אהרון: - - הרכז של אגף התקציבים, אמר - - -

משה גפני: אני צריך לדעת גם את השם שלו?

משה גפני: מה, הוא נבחר?

משה גפני: הוא היה בפריימריז?

<דורון אהרון: האומר דברים בשם אומרם, מביא גאולה לעולם.

סתיו שפיר: גפני, אני רוצה להוסיף נקודה לפני שדורון עונה.

<קריאות: - - -

סתיו שפיר: דורון, סליחה, לפני שאתה ממשיך.

סתיו שפיר: אני לא חושבת שהדיון פה הוא האם רכז מסוים מאגף תקציבים אישר או לא אישר את הסיפור הזה.

<דורון אהרון: אדוני היושב-ראש, תן לי להגיב.

משה גפני: אני אתן לך אבל יש פה אנשים.

סתיו שפיר: דורון, אני רוצה להוסיף שאלה שתוכל לענות על הכול ביחד.

משה גפני: בבקשה, חברת הכנסת סתיו שפיר.

משה גפני: תענה לכולם יחד.

סתיו שפיר: להבין את הרציונל.

סתיו שפיר: בהקשר ספציפית של תל-אביב, כשכל פעם מחדש עולה הנושא של דרום תל-אביב לכותרות, הסיפור הזה נראה קצת מופרך.

סתיו שפיר: מדובר בפריפריה סוציו-אקונומית ובכמה מהשכונות הקשות והעניות ביותר שיש במדינה בכלל.

סתיו שפיר: עצם העובדה שהן נמצאות בתוך עיר מאוד חזקה, שגם נותנת הרבה מהמשאבים העירוניים כדי לחזק אותן ועושה הרבה דברים מעבר למה שהמדינה נותנת – וכולנו יודעים את זה – זה דבר אחד.

סתיו שפיר: אבל ההחרגה הזאת – אתם רוצים לעשות פה איזשהו תעדוף לאזורים שהם רחוקים יותר מבחינה גיאוגרפית, זה יהיה נכון.

סתיו שפיר: אפשר לקבוע את הדבר הזה בתוך הנוהל, לתעדף את זה אחרת.

סתיו שפיר: אם בונים עכשיו אכסניה במצפה רמון או במעלות או בקריית שמונה, יכול להיות שצריך לתעדף את המענקים וזה יהיה מבורך לתעדף אותם כגבוהים יותר, אבל להחריג לחלוטין את כל תל-אביב בגלל שהיא תל-אביב, בלי קשר לעובדה שמדובר בעיר מהשתיים התיירותיות ביותר בישראל, ואני אוסיף על זה עוד דבר, כשאין חדרים באכסניות עממיות, אנשים הולכים ל-Airbnb.

סתיו שפיר: Airbnb זה אומר פחות דירות להשכרה.

סתיו שפיר: זאת התוצאה.

סתיו שפיר: אתם לוקחים דירות, מובילים ללקיחת דירות משוק השכירות, גם לזה יש השלכה מעבר לדברים שציינה פה גברת צחורי בצורה נכונה לחיזוק של השכונות החלשות.

סתיו שפיר: ועניין נוסף שגם האיר את תשומת לבי בסעיף ג' במסקנות של הצוות המקצועי שלכם.

סתיו שפיר: נאמר פה שבהתחשב בהתפתחות מערכי התחבורה בישראל יש עכשיו דרישה להקמת חדרי מלון בערים נוספות בארץ – חדרה, רחובות, פתח תקווה וכדומה.

סתיו שפיר: אני חייבת להודות שהשורה הזאת מאוד הפתיעה אותי.

סתיו שפיר: אם יש התפתחות חדשה בתחבורה הציבורית בישראל, אני אשמח לשמוע על כך.

<דורון אהרון: כביש 6.

<דורון אהרון: שמעת עליו?

סתיו שפיר: כביש 6? לא, סליחה.

<קריאה: גם מבחינת הרכבות.

סתיו שפיר: אם רוצים לפתור ורוצים לחזק את התיירות בישראל - - -

משה גפני: יש לך ספק לגבי התפתחות התחבורה?

רחל עזריה: בטח שיש התפתחות.

סתיו שפיר: התחבורה הציבורית?

סתיו שפיר: תיירים?

משה גפני: לא ציבורית.

רחל עזריה: גם ציבורית.

רחל עזריה: הרכבת.

<קריאה: הרכבת, כביש 6.

סתיו שפיר: גפני, תיירים מסתמכים על תחבורה ציבורית, וכמעט על תחבורה ציבורית בלבד.

משה גפני: אתמול בבוקר נסעתי לשדרות, נסעתי מראשון.

סתיו שפיר: בתחבורה ציבורית?

משה גפני: לא, נסעתי ברכב שלי.

משה גפני: הרכבות – אני מכיר, גרתי באופקים, הייתי נוסע בכבישים כשהם היו צרים – לא היה בכלל מושג של רכבת.

משה גפני: נסעו רכבות כל חמש, עשר דקות, את ראית רכבות שנוסעות במערך תחבורה שלא היה כדוגמתו.

משה גפני: את יודעת מה, אפילו אם את נוסעת למירון להשתטח על קברו של רב שמעון בר יוחאי, אם את עושה את זה את נוסעת לצומת קדרים.

סתיו שפיר: כמי שמשתמשת גם בתחבורה ציבורית ולא מסתמכת רק על רכב פרטי - -

משה גפני: הם לא כתבו על תחבורה ציבורית.

סתיו שפיר: - - אני מציעה לך לבוא ולעשות נסיעה מבני ברק לקריית שמונה בתחבורה ציבורית.

משה גפני: את צודקת.

משה גפני: מסכים.

סתיו שפיר: מרחובות להרצליה בתחבורה ציבורית.

משה גפני: מסכים.

סתיו שפיר: אני לא מדברת רק על יישובים - - -

<קריאות: - - -

<דורון אהרון: בואו נשאיר את זה לדיון אחר.

משה גפני: היום מופיע בעיתון חרדי שחבר הכנסת אייכלר קורא לחברי הכנסת החרדים לא לעשות משבר על רכבת וכו', לעשות משבר על התחבורה הציבורית, וזה נכון.

סתיו שפיר: התחבורה הציבורית בישראל - -

משה גפני: נורא ואיום.

סתיו שפיר: - - היא מהלא זמינות והיקרות שיש בעולם.

סתיו שפיר: אבל רק להוסיף על זה.

סתיו שפיר: אם רוצים לחזק, אני פשוט מנסה להבין, לא הבנו מה הסכומים שמוקצים לדרישה הזאת, מה הולך באמת להיות הסכום של המענקים, את זה לא הצלחתי להבין מהדיון – תקן אותי אם אני טועה.

סתיו שפיר: אם רוצים לחזק את התיירות בערי הפריפריה, חייבים לעשות את זה כתוכנית שהיא מקיפה בהרבה, כלומר חיזוק של קווי תחבורה, של צירים של תחבורה ציבורית, אחרת לא תהיה לך תיירות בפריפריה.

סתיו שפיר: ברור שאנשים יגיעו רק לתל-אביב ולירושלים, רק שם יש תחבורה ציבורית.

<דורון אהרון: רק שזה לא המשרד שלי.

<דורון אהרון: זה לא המשרד.

<דורון אהרון: זה משרדים אחרים.

משה גפני: זה לא המשרד.

משה גפני: זה איזה משרד שולי, משרד התחבורה, אפשר לחשוב.

<דורון אהרון: משרד התחבורה, הוא מולנו.

סתיו שפיר: אי-אפשר לנתק את הדבר הזה אחד מהשני.

סתיו שפיר: משרד האוצר מעביר כסף לאיזושהי תוכנית שמטרתה חיזוק התיירות, זה חייב להיות חלק מתוכנית מקיפה יותר.

משה גפני: אני מסכים אתך.

סתיו שפיר: אי-אפשר כל פעם לנסות טלאי על טלאי להדביק דברים כשהם לא מתאימים לאזרחים במדינת ישראל.

משה גפני: האם יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: חברת הכנסת עזריה.

רחל עזריה: קודם כול, אני רוצה לברך על המהלך הזה של הקמת בתי מלון עממיים.

רחל עזריה: יש צורך מאוד גדול בזה, אנחנו כולנו שרדנו את סוף אוגוסט, וכל מי שניסה לצאת לחופשה גילה שזה פשוט כמעט בלתי אפשרי.

רחל עזריה: מאוד מאוד יקר, ובעצם אין כמעט אלטרנטיבות עממיות.

רחל עזריה: אני כן רוצה להתייחס לדברים של הגברת צחורי.

רחל עזריה: את אמרת שבעצם מה שאנשים רוצים זה קרבה לתחנת אוטובוס, לסיפה של דברייך.

<יעל צחורי: יזמים בין-לאומיים של תיירות עממית של רשתות מאוד גדולות כתבו לי: 3,500 מטר, חמש דקות הליכה מתחנה מרכזית או תחנת רכבת מרכזית.

רחל עזריה: בדיוק.

רחל עזריה: ולכן, אני חושבת שהרעיון של החוק הזה, לאפשר לכל מיני ערים שעד היום בכלל לא היו על הרדאר של התיירות, שזה מה שהיה עד עכשיו – ערים שבעצם יכולות, ויש לנו את רכבת העמק, יש לנו הרבה מאוד הזדמנויות תחבורתיות – אני חושבת שאת פשוט הבאת לנו מידע חשוב.

רחל עזריה: אני חושבת שזה מהלך נכון ואני גם רוצה לומר לגבי תל-אביב.

רחל עזריה: עיריית תל-אביב מתייחסת לתל-אביב כעיר אחת, ומה שפעם היו קוראים תל-אביב ובנותיה – אני לא חושבת שמישהו השתמש במונח הזה 20 שנה בערך – אבל בעצם חולון, בת ים, כל ערי הלוויין, הן בעצם כן ייהנו מזה.

<דורון אהרון: בפנים.

רחל עזריה: מבחינת עיריית תל-אביב אולי זה מורכב, העניין של השכונות – מי כן, מי לא – אבל במבט התיירותי זה כן יאפשר מרחב רחב יותר.

רחל עזריה: דבר שני, אני חושבת שעבור הערים האלה זו הזדמנות מאוד מאוד גדולה ומשמעותית, שהיום חסרה.

רחל עזריה: תל-אביב, בכלל בכל נושא התיירות אנחנו יודעים שלא אומרים בואו לישראל, אומרים בואו לתל-אביב, זאת אומרת, תל-אביב יש לה מעמד מאוד מאוד חזק.

רחל עזריה: לכן, אני כן יכולה להבין את ההבחנה שאומרים תל-אביב הרצליה לעומת ערים אחרות.

רחל עזריה: כמובן שעדיף לתת לכולם, אבל אני כן יכולה להבין את זה ואני חושבת שגם תל-אביב תיהנה מזה כי זה בעצם ירחיב את ההגדרה של תל-אביב מבחינה תיירותית.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אגב, אתם מדברים על תל-אביב ועל הרצליה או מדברים על גוש דן?

<דורון אהרון: מדברים על הרצועה שבין הרצליה לתל-אביב.

משה גפני: מה זה הרצועה, אני לא מבין ברצועות.

<עובד קדמי: תל-אביב והרצליה, האזורים המוניציפליים.

משה גפני: רמת-גן בפנים או בחוץ?

<דורון אהרון: רמת-גן בחוץ.

רועי פולקמן: אז בכלל ערי המרכז בחוץ?

רחל עזריה: בת ים בחוץ?

<דורון אהרון: בת ים בפנים.

<דורון אהרון: אני אסקור את זה מקצועית ואני אסביר איך זה הגיע.

משה גפני: רק תגיד לנו איזה יישובים בחוץ, שנדע, כי עד עכשיו הבנו תל-אביב הרצליה.

משה גפני: בבקשה.

<דורון אהרון: ב-20 שנה האחרונות תל-אביב הייתה מחוץ למפה, מתוך תפיסה כלכלית ולא תקציבית - לא תקציבית – תפיסה כלכלית שאומרת שמקום שבו אין צורך לממשלה להתערב, היא לא צריכה להתערב.

<דורון אהרון: מקום שבו התפוסות גבוהות, המחירים גבוהים, אין צורך בהתערבות ממשלתית, זה יוצר רק עיוותים.

<דורון אהרון: אנחנו לא חושבים שהמצב השתנה, אנחנו לא חושבים שיש איזשהו שינוי קרדינלי באותה רצועה שעד היום לא הייתה בפנים, והיא קו החוף של הרצליה, תל-אביב, רמת-גן, גבעתיים, קו החוף ואותן ערים שמניתי בסוף.

<דורון אהרון: אנחנו לא חושבים שהמצב שם השתנה.

משה גפני: איך אמרת?

משה גפני: תל-אביב.

<דורון אהרון: אמרתי, קו החוף של תל-אביב הרצליה והעורף המזרחי יותר, שזה רמת-גן וגבעתיים.

רועי פולקמן: זה לא מה שכתוב בצו.

רועי פולקמן: בצו כתוב במפורש כל הארץ למעט שטח השיפוט העירוני של עיריות הרצליה ותל-אביב.

רועי פולקמן: לא רמת-גן.

<דורון אהרון: זה שטח השיפוט.

רועי פולקמן: אז אני אומר, זה רק שטח השיפוט תל-אביב והרצליה.

רועי פולקמן: זה הכול.

<דורון אהרון: נכון.

רועי פולקמן: לא קו החוף ושטח וכו', כי קצת התבלבלנו פה.

<דורון אהרון: לא התבלבלנו.

<דורון אהרון: זו ההגדרה.

<עובד קדמי: זה שטח השיפוט.

משה גפני: רבותי, אנחנו אנשים לא מבינים אבל מאוד יסודיים, ומה שאומר חבר הכנסת פולקמן, הוא צודק.

משה גפני: אני הסתכלתי עוד פעם.

משה גפני: מה שאתם מבקשים שאנחנו נאשר בצו זה אזורי פיתוח א' של מיתקן תיירותי ללינה וכו', למעט שטח השיפוט העירוני של עיריית הרצליה ותל-אביב יפו.

<דורון אהרון: נכון.

משה גפני: המשמעות של העניין, שאם אנחנו מדברים על גבעתיים, גבעתיים נמצאת בתוך הצו שלכם, לא מחוץ.

<עובד קדמי: נכון.

משה גפני: שלא תהיה אי-הבנה.

משה גפני: אם אתם רוצים להוציא את גבעתיים, תגידו.

<דורון אהרון: לא רוצים להוציא, אבל - - -

משה גפני: למה?

משה גפני: לא חשוב.

<עובד קדמי: אם יהיו שם מגרשים נגישים להקמת בתי מלון, גם עממיים – יבורכו.

משה גפני: אבל שתדעו – כאן זה לא ממשלה.

משה גפני: כאן זה כנסת.

<דורון אהרון: בסדר.

<דורון אהרון: אני חוזר ואומר.

<דורון אהרון: ההיגיון היה, אנחנו מבצעים התערבות ממשלתית היכן שיש כשל שוק.

<דורון אהרון: איפה שאין כשל שוק, אני לא מתערב.

משה גפני: השאלה שלנו עכשיו הייתה טכנית.

<דורון אהרון: אני אומר, בתל-אביב אין כשל שוק.

<דורון אהרון: אם אני מסתכל פה על המפה שמתייחסת לפריפריה חברתית של אזורים בתל-אביב, אם אני מסתכל על עג'מי, אם אני מסתכל על אזורים מסוימים ביפו - -

<יעל צחורי: עג'מי מחוץ למפה.

<דורון אהרון: - - אזורים מסוימים ביפו, זה מרחק נסיעה באופניים או ברגל לקו החוף.

<דורון אהרון: וגם האזורים האחרים, הם בלב הליבה של הארץ.

<דורון אהרון: מה זה אומר?

<דורון אהרון: זה אומר, יבוא המלון בעוספיה – ויש לי מלון בעוספיה – שמרחק אווירי ממנו שני קילומטר יש את יערות הכרמל שקיבל מענק, ועוספיה לא קיבל מענק.

<דורון אהרון: עוספיה יעמוד מול אחד המלונות האלה פה בתל-אביב, אנחנו לפי הקריטריונים של הנוהל - - -

סתיו שפיר: למה שלא תדרגו את זה?

<דורון אהרון: לפי הקריטריונים שאת רואה כרגע, מיידית, אנחנו מסתכלים על תיירות נכנסת – תל-אביב תדחק את עוספיה החוצה.

<דורון אהרון: את צריכה לשים לב.

<דורון אהרון: המטרה של משרד התיירות היא לא קידום הפריפריה, המטרה של משרד התיירות היא קידום התיירות.

<דורון אהרון: כשזה נהנה וזה אינו חסר, אנחנו שמחים מאוד ותמיד זה טוב לנו, אבל לא יכול להיות מצב שבו אני אעזור למי שלא צריך עזרה, ולא אעזור למלון בעוספיה שיכול להיות יערות הכרמל שתיים.

סתיו שפיר: לא, אתה ענית על משהו שלא שאלנו.

<דורון אהרון: יכול להיות.

סתיו שפיר: אנחנו דיברנו על יצירה של מדרג שבאמת יקבע שבאזורים גיאוגרפיים מרוחקים יינתן יתרון, אבל שכן ניתן הזדמנות למקומות שנמצאים בפריפריה סוציו-אקונומית.

<דורון אהרון: על זה דווקא עניתי.

<דורון אהרון: אני לא מתייחס לפריפריה, אני מתייחס לתיירות.

<דורון אהרון: אני צריך לקדם את התיירות.

<קריאות: - - -

משה גפני: אנחנו הבנו.

רועי פולקמן: שאלה אחת קצרה.

רועי פולקמן: אני מנסה לחדד את המושג כשל שוק.

רועי פולקמן: אני לא מסכים – מהיכרותי את תחום התיירות – שאין כשל שוק בתחום פתרונות האכסון העממיים.

<דורון אהרון: יש בכל הארץ.

רועי פולקמן: שוב, על מלונות אני מסכים, אין כשל שוק בתל-אביב.

<דורון אהרון: בכל הארץ יש.

רועי פולקמן: אבל על פתרון עממי.

<דורון אהרון: בכל הארץ.

רועי פולקמן: גם בתל-אביב יש כשל שוק.

<דורון אהרון: בכל הארץ, בתל-אביב הכי פחות.

רועי פולקמן: אני גם ניסיתי, אפרופו סוף אוגוסט, למצוא פתרון עם הילדים, פתרון עממי, ולא מצאנו מקום.

רועי פולקמן: חוץ מדירות ב-Airbnb, לא מצאנו פתרון ללינה עממית, לא בגוש דן - - -

<דורון אהרון: העבודה שלנו מראה חד-משמעית - - -

משה גפני: אולי תיקח אותי בתור דובר?

רועי פולקמן: אז יש כשל שוק.

משה גפני: רועי, דורון אומר דבר מאוד פשוט.

משה גפני: הוא אומר שני עקרונות.

משה גפני: העיקרון האחד, אני לא דואג לפריפריה, זה לא התפקיד, זה לא המשרד שלי.

משה גפני: אני דואג לתיירות, אני רוצה תיירות.

רועי פולקמן: בדיוק על זה אני שואל אותו.

משה גפני: אבל הוא אמר כבר.

משה גפני: השאלה שלך הייתה שאלה רצינית וחשובה, ודיברנו על העניין הזה, הוא ענה.

משה גפני: עכשיו בתור הדובר שלו אני אומר את החלק השני של הדברים שלו.

משה גפני: החלק השני, הוא אומר, יש כשל שוק בנושא העממי בכל הארץ, בתל-אביב הכי פחות.

<יעל צחורי: הכי יותר.

רועי פולקמן: זהו, שזה לא נכון.

<קריאות: - - -

<יעל צחורי: תל-אביב הכי יקרה - - -

משה גפני: יקרה זה ברור.

משה גפני: למה היא יקרה?

רועי פולקמן: לאן שתייר בארץ רוצה ללכת, אין לו תיירות עממית – לא בתל-אביב, לא בעכו ולא בשום מקום.

משה גפני: אוקיי, מיצינו את העניין.

<עובד קדמי: שתי מלים, ברשותך.

משה גפני: בבקשה, היועץ המשפטי.

<דורון אהרון: יש לנו עבודה פנימית.

סתיו שפיר: תוכל לשלוח לי אותה?

<דורון אהרון: אני אשלח לך אותה.

רועי פולקמן: יש בעיה עם התיירות העממית בישראל.

רועי פולקמן: יש בעיה עם זה, הכשל הוא בכל הארץ.

סתיו שפיר: אין לכם את זה במייל?

<דורון אהרון: העבודה הזאת לא באינטרנט.

<דורון אהרון: זו עבודה פנימית.

רועי פולקמן: אז אני ראיתי עבודות שנעשו על תל-אביב וירושלים, והראו כשל שוק בעניין הזה.

סתיו שפיר: היא לא נמצאת במייל שלכם?

משה גפני: היועץ המשפטי, ואנחנו מסיימים.

<דורון אהרון: אנחנו עובדים על זה כבר שנה.

משה גפני: דורון.

משה גפני: עכשיו היועץ המשפטי.

משה גפני: אני באתי מהכולל באופקים, באתי לכנסת לפני 27 שנים וזלזלתי ביועץ משפטי, ביועצים משפטיים, עד שהתרגלתי שצריך שתהיה דרך ארץ ליועצים משפטיים, אחרת הוא יתקע לך את המשרד.

<דורון אהרון: לא.

<דורון אהרון: היועץ המשפטי שלנו זה משהו מיוחד.

משה גפני: משהו מיוחד, אז בסדר.

<עובד קדמי: אל תשכח שאתה ויתרת על קצובת כהונתם של יועצים משפטיים.

משה גפני: אני לא ויתרתי.

משה גפני: הייתה לי מלחמה עם משרד ראש הממשלה בעניין הזה.

משה גפני: אני את החוק הגשתי.

<עובד קדמי: נכון, אמרת לאלה המכהנים.

משה גפני: אלקין היה יושב-ראש הקואליציה – אם אתה כבר מדבר על היסטוריה – הוא היה יושב-ראש הקואליציה, הוא נלחם נגדי בוועדה והפעם היחידה שהוא הפסיד זה היה בהצבעה.

משה גפני: אני העברתי את החוק קריאה ראשונה עד שראש הממשלה התערב והיה שם סיפור מעניין, כשאני אכתוב ספר בעזרת השם אני אכתוב על זה.

<עובד קדמי: הנה, גם בלי חקיקה זה הצליח.

<עובד קדמי: יש קצובה.

משה גפני: זה נוהל.

משה גפני: של כבוד.

משה גפני: באמת, אני אביא לך יועצים משפטיים - - -

<עובד קדמי: החוזים הם קצובים בזמן.

<עובד קדמי: אבל בוא לא ניכנס לזה.

משה גפני: לא, אל תשאירו דברים כאלה באוויר.

משה גפני: הלוואי ומה שהייתם אומרים נכון.

<עובד קדמי: בוא לא ניכנס לזה, זה כבר לא שייך לי.

משה גפני: יועצים משפטיים נמצאים במשרדים, נמצאים כבר 40 שנה.

<עובד קדמי: לא, לא.

<עובד קדמי: 30.

משה גפני: 30.

משה גפני: מי שביקש ממני להגיש את החוק היו שרים בממשלת ישראל כשהייתה ממשלה שהמחנה הציוני היה בראשה.

משה גפני: הם ביקשו ממני, אבל נניח לעניין הזה.

<עובד קדמי: אני רוצה לומר כמה מלים.

משה גפני: בבקשה, אבל אם אפשר בקצרה כי יש אחרי כן עוד סעיף.

משה גפני: כבר היינו צריכים לסיים ב-11:45.

<עובד קדמי: בקצרה.

<עובד קדמי: חברי הכנסת העלו באמת עניין נכון איפה צריך להקים את המלונות העממיים, ולעניין התחבורה.

<עובד קדמי: היום התחבורה לישראל היא הרבה יותר טובה והיא יותר נגישה, ולכן אנחנו מעודדים הקמתם של מלונות עממיים בפריפריה.

<עובד קדמי: קחו לדוגמה את מצפה רמון, המלון החדש שהוקם – קל, נגיש להגיע לשם.

<קריאה: איזה מלון?

<קריאה: "בראשית"?

<עובד קדמי: לא במצפה רמון.

<עובד קדמי: בירוחם.

<עובד קדמי: המלון בירוחם, ויש גם כן תוכניות בצפון ובמקומות אחרים, כך שהגישה בתחבורה ציבורית היא נוחה.

משה גפני: טוב.

משה גפני: בקצרה, אדוני היועץ המשפטי.

<עובד קדמי: אבל, כשאנחנו מדברים על מלונות עממיים, הכוונה היא גם שהמחירים - - -

סתיו שפיר: אם כמובן התיירים שומרים שבת.

סתיו שפיר: אם התיירים כמובן שומרים שבת ואם יש להם - - -

<עובד קדמי: הם מגיעים בשבת לירוחם ועושים שבת חתן.

<עובד קדמי: תשאלי שם, הם עושים שבת חתן ומאוד נהנים.

משה גפני: איך שבת הגיעה עכשיו?

<עובד קדמי: לא, היא אמרה שומרים שבת.

סתיו שפיר: ממש, התחבורה הציבורית מצוינת.

סתיו שפיר: אמרתי, בתנאי שהתיירים מגיעים ושומרים שבת.

סתיו שפיר: כולל הנוצרים מביניהם.

<עובד קדמי: אני אומר כמה מלים למה קשה לאשר - - -

סתיו שפיר: לא שזה לא נפלא לשמור שבת בירוחם.

<עובד קדמי: חברת הכנסת שפיר, זה עלה במספר ועדות.

משה גפני: רק את המסקנה כי אני כבר הבנתי, אז כולם הבינו.

<עובד קדמי: היו מספר ועדות, גם ועדות שהיו בשנת 2002, ועדות קודמות, ועדה של 2006, חלק מהאנשים פה היו חברים בה.

<עובד קדמי: יש כמה סיבות לכך שאנחנו את תל-אביב לא מכניסים.

<עובד קדמי: גם כאשר יש משברים ביטחוניים, משברים גיאופוליטיים, תל-אביב הראשונה שיוצאת מהם.

<עובד קדמי: זה אחד.

<עובד קדמי: שתיים, התפוסה באזור תל-אביב היא גבוהה ביותר בארץ.

<עובד קדמי: שלישית, המחירים שגובים בתל-אביב הם מחירים טובים והם גבוהים, גם אם הם יהיו מלונות של שלושה כוכבים.

<עובד קדמי: ורביעית, קהלי היעד שתל-אביב פונה אליהם הם הרבה יותר רחבים.

<עובד קדמי: בפריפריה – כשאני אומר פריפריה אני לא מתכוון לשכונות, אני מתכוון לערים – שם קהלי היעד יותר מצומצמים.

<עובד קדמי: או שהם אוונגליסטים או שהם תיירות ישראלית עממית וכן הלאה, ולכן המחירים צריכים להיות נמוכים.

<עובד קדמי: מחירי הקרקע מחוץ לתל-אביב הם אומנם נמוכים אבל אין אינסנטיב ליזם להקים אותם - -

משה גפני: תודה רבה.

<עובד קדמי: - - ולכן אנחנו חשבנו שנכון הוא במצב הקיים להכליל את כל הארץ, למעט תל-אביב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי מקריא את הצו?

<קריאה: חצי משפט.

משה גפני: לא, אני לא נותן יותר.

משה גפני: הבנו.

<עובד קדמי: אני אקריא, אדוני.

<עובד קדמי: "צו לעידוד השקעות הון (קביעת תחומי אזורים מיוחדים לעניין מפעלי תיירות) (הוראת שעה), התשע"ו-2016 בתוקף סמכותנו לפי סעיף 40ד(ד) לחוק עידוד השקעות הון, התשי"ט-1959 (להלן – החוק), ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אנו מצווים לאמור: הגדרות 1.

<עובד קדמי: בצו זה – "אטרקציה" – כהגדרתה בסעיף 40 א' לחוק; "מיתקן תיירותי ללינה" – כהגדרתו בסעיף 18א(א) לחוק; אזור פיתוח א' של מיתקן תיירותי ללינה 2.

<עובד קדמי: אזור פיתוח א' של מיתקן תיירותי ללינה, יהיה כל הארץ כמפורט במפה א' שבתוספת הראשונה, למעט שטח השיפוט העירוני של עיריות הרצליה ותל אביב יפו, כמפורט במפה ב' שבתוספת הראשונה.

<עובד קדמי: "

משה גפני: תעצור.

משה גפני: המפה של התוספת של אזור פיתוח א' וכו' – לא מובן מזה שום דבר.

משה גפני: אנחנו לא יכולים להצביע על זה.

<עובד קדמי: ועל כן - - -

משה גפני: עם כל הכבוד, זו המפה שאתם מציגים בפנינו.

משה גפני: במפה הזאת אני לא יודע, אתם מחר תבואו ותגידו שגבעתיים בפנים, ואישרתם את הצו הזה.

משה גפני: אז אני מבקש ממך, היועץ המשפטי של משרד התיירות, המשרד, תגיד לי בדיוק מה יש במפה הזאת.

<עובד קדמי: לאור זה שהמפה – מה לעשות, מדינת ישראל - - -

משה גפני: המפה לא ברורה, אני אומר לפרוטוקול, יש פה איזה כתם שחור שגבעתיים יכולה להיות בפנים ויכולה להיות בחוץ.

משה גפני: תגיד.

<עובד קדמי: כיוונת נכון, אני מסכים אתך.

<עובד קדמי: המפה הזאת – כי מדינת ישראל, מה לעשות, היא קטנה כדי להכניס את כולה ואת האזורים – נוצר הצורך לייחד במפה נפרדת, שהיא מפה ב' המצורפת אליכם והיא בצבעים.

משה גפני: איזה צבעים?

<עובד קדמי: יש.

<עובד קדמי: העברתי לכם אותה.

משה גפני: בסדר, אבל איפה נמצאת גבעתיים פה?

משה גפני: באיזה צבע?

<עובד קדמי: בסדר.

משה גפני: מה בסדר?

<עובד קדמי: היא בחוץ.

<עובד קדמי: היא בחוץ.

<עובד קדמי: כל אזור תל-אביב, שהוא מסומן פה באדום, והרצליה.

משה גפני: אדוני היועץ המשפטי, אתה איתי?

<עובד קדמי: כן, כל הזמן.

משה גפני: זו המפה שיש לפנינו.

משה גפני: המפה שיש לפנינו, לא מסומן בה האם זה שטח השיפוט של תל אביב-יפו ושטח השיפוט של הרצליה, או פתאום ייכנסו עוד ערים, למשל בת ים תהיה בפנים בגלל שבמפה בת ים נמצאת פה באיזה מקום.

<ד"ר תמר קלהורה: סליחה, אדוני.

<ד"ר תמר קלהורה: ד"ר תמר קלהורה ממשרד המשפטים.

<ד"ר תמר קלהורה: יש את הטקסט של הצו, שהוא אומר במפורש – שטח השיפוט.

משה גפני: אומר הצו, בטקסט של הצו – מזה נבהלתי - - -

<ד"ר תמר קלהורה: לכן הם הולכים ביחד.

<עובד קדמי: לצורך הנוחיות, מפה ב' - - -

משה גפני: בואו נעזוב רגע את הנוחיות.

משה גפני: אזור פיתוח א' של מיתקן תיירותי יהיה כל הארץ, כמפורט במפה א' שבתוספת הראשונה.

משה גפני: מה זה המפה הזאת?

משה גפני: זה חלק מהצו.

משה גפני: במפה הזאת יש רק את שטח השיפוט של תל-אביב ושל הרצליה או יש עוד?

<עובד קדמי: הואיל ושטח השיפוט של הרצליה ותל-אביב במפה הגדולה הוא לא נראה כל כך ברור, הוספנו את מפה ב'.

משה גפני: אז אני מציע כדלהלן.

<ד"ר תמר קלהורה: אני מבינה את השאלה של אדוני.

משה גפני: ד"ר תמר, אני מבקש להוציא: אזור פיתוח א' של מיתקן תיירותי ללינה יהיה כל הארץ, למעט שטח השיפוט העירוני.

משה גפני: אל תעשו לנו טובות, אל תעזרו לנו.

<עובד קדמי: אתה לא רוצה את המפה?

משה גפני: לא רוצה.

משה גפני: אם אתם רוצים דווקא, אז תפרטו את המפה.

<ד"ר תמר קלהורה: את הקואורדינטות?

משה גפני: אני לא צריך את המפה.

משה גפני: אתם אמרתם כל הארץ, אני מכיר את הארץ.

<דורון אהרון: אנחנו נצרף מפה עם שטחי שיפוט.

משה גפני: אני לא צריך, אל תצרפו.

משה גפני: אתם כותבים מאוד ברור.

משה גפני: בשביל מה אתם מכניסים פה מפות שאנחנו לא יודעים מהן?

<עובד קדמי: אז לא צריך את המפה.

משה גפני: תוציאו את המפה מהצו.

<ד"ר תמר קלהורה: מה שצריך להסתכל זה בצו הקודם.

<עובד קדמי: בצו הקודם היו המון כתמים של אזורים מסוימים - -

משה גפני: נכון.

משה גפני: צודק.

<עובד קדמי: - - והיה צורך באמת להדגיש אותם.

משה גפני: פה אין צורך.

<עובד קדמי: כאן זה כל הארץ, למעט הרצליה ותל-אביב.

משה גפני: יש לכם בעיה עם העניין הזה?

<ד"ר תמר קלהורה: ברמה העקרונית אתה צודק.

משה גפני: אם הייתי מחלק תה במשרד התיירות או קפה במשרד המשפטים, הייתי כותב את זה.

משה גפני: בסדר, תוציאו את זה, אחרת אנחנו צריכים לדחות את ההצבעה מכיוון שאני לא יכול להצביע על דבר שהוא איננו ברור משפטית.

<ד"ר תמר קלהורה: אני מבינה.

<עובד קדמי: אני אקריא את זה שוב לפי התיקון שמציע היושב-ראש.

משה גפני: בבקשה.

<עובד קדמי: "2.

<עובד קדמי: אזור פיתוח א' של מיתקן תיירותי ללינה יהיה כל הארץ, למעט שטח השיפוט העירוני של עיריות הרצליה ותל אביב יפו", נקודה.

משה גפני: כן.

משה גפני: 3.

<עובד קדמי: מקובל.

<עובד קדמי: "3.

<עובד קדמי: אזורי פיתוח א' של אטרקציה אזורי פיתוח א' של אטרקציה יהיו במפה ובאזורים המפורטים בתוספת השניה.

<עובד קדמי: "

משה גפני: טוב.

משה גפני: 4.

<עובד קדמי: "4.

<עובד קדמי: תוקף ביטול תוקפו של צו זה עד יום ג' בטבת התש"פ (31 בדצמבר 2019).

משה גפני: 5.

<עובד קדמי: "5.

<עובד קדמי: צו לעידוד השקעות הון (קביעת תחומי אזורים מיוחדים לעניין מפעלי תיירות), התשס"ז-2007 – בטל.

<עובד קדמי: " זה הצו המקורי.

משה גפני: בבקשה, משרד המשפטים.

<ד"ר תמר קלהורה: השאלה שלי היחידה היא אם אנחנו בעצם לא מבטלים את התוספת הראשונה.

<ד"ר תמר קלהורה: זה עניין משפטי פורמלי, לא עניין של מהות.

משה גפני: תודה רבה.

<שיר שפר: תאריך תחילה.

משה גפני: תחילה מייד.

משה גפני: נכון?

<עובד קדמי: כן.

<עובד קדמי: מהיום, ודאי.

<שיר שפר: מיום הפרסום.

משה גפני: צריך לכתוב את זה?

משה גפני: מיום פרסומו.

<ד"ר תמר קלהורה: אם לא אומרים כלום, זה מהיום שהתפרסם ברשומות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מי בעד אישור הצו, ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד – 2

משה גפני: נמנעים – 1

משה גפני: הצו אושר.

משה גפני: שניים הצביעו בעד, אחת התנגדה, ואחד נמנע.

משה גפני: הצו אושר.

משה גפני: תודה רבה, אני מודה לכם.

<עובד קדמי: תודה רבה.

משה גפני: בעיריית תל-אביב, פעם הבאה שאתם רואים צו תרימו אלי טלפון, נתחיל לטפל בזה.

משה גפני: תודה רבה.