ועדת המשנה לחינוך בלתי פורמלי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 3, 2016-07-26 14:10

מירב בן ארי: שלום.

מירב בן ארי: יש כאן הרבה פנים מוכרות.

מירב בן ארי: אני מאוד מודה לכם על שהגעתם.

מירב בן ארי: כמובן מי שרוצה לדבר, בבקשה להירשם אצל מנהלת הוועדה.

מירב בן ארי: אנחנו פותחים את ועדת המשנה של ועדת החינוך, התרבות והספורט לחינוך בלתי פורמלי.

מירב בן ארי: היום ה-26 ביולי 2016, כ' בתמוז התשע"ו.

מירב בן ארי: זאת הישיבה השלישית.

מירב בן ארי: הייתה לנו ישיבה אחת של פתיחה, ישיבה שנייה שעסקה במכינות ועכשיו אנחנו דנים בנושא השין-שינים.

מירב בן ארי: בכל ישיבה אני אעשה איזשהו פולו-אפ על הישיבה הקודמת ונדבר עליה.

מירב בן ארי: מאוד חשוב לי שיהיה כאן

מירב בן ארי: איזשהו סיעור מוחות כי בכל דבר אנחנו מעלים נושאים.

מירב בן ארי: כמה מלים לגבי הישיבה האחרונה לגבי המכינות והתוצאות.

מירב בן ארי: דבר ראשון, מכינות אופק או תכניות אופק כמו שקרא להן סגן השר, תדעו שבנושא הזה אנחנו בכל הכוח.

מירב בן ארי: פניתי גם לאוצר לתקצב את הכסף שחסר לאופק, גם למשרד הביטחון לקחת חלק בנושא של אופק, לשים כסף בדיוק כמו במכינות.

מירב בן ארי: הפניתי שאילתה לשר הביטחון וגם כתבתי מכתב מפורט עם הדרישות.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שהכיוון חיובי, גם במשרד הביטחון וגם באוצר.

מירב בן ארי: אני הבטחתי לדני רוזנר, שתכף ידבר, שאני אישית אלווה את המכינות לתקצוב ולהגדלה של הנושא.

מירב בן ארי: זה כבר נושא שלקחתי על עצמי לקדם והוא מתקדם טוב.

מירב בן ארי: דבר שני.

מירב בן ארי: היה איזשהו שיח בנושא של המועמדים למכינות והאם בעצם המכינות מכינות את הטובים להיות טובים יותר או שבאמת יש פלטפורמה גם לחבר'ה אחרים.

מירב בן ארי: היה כאן איזשהו שיח שאפשר לומר שאני חושבת שזו הייתה ועדה ש-98 אחוזים מהנוכחים הסכימו שיש בעיה.

מירב בן ארי: העברתי את הסיכום לשר וגם הוא מבין את המשמעות.

מירב בן ארי: עוד לפני דיברנו עם השר בנט, אמרתי לו מכינות, מיד הוא אמר לי שיש בעיה.

מירב בן ארי: אבל מאוד חשוב לא לשפוך את התינוק עם המים.

מירב בן ארי: המכינות הן כלי מצוין, המכינות הן כלי שבאמת בשנים האחרונות עשה שינוי כיוון.

מירב בן ארי: עדיין אנחנו ניתן לו עוד יותר את הדחיפה, גם אני בגיבוי של השר וגם הצוות של משרד החינוך ומשרד הביטחון באו לכאן ואמרו לפרוטוקול שיש בעיה.

מירב בן ארי: היה איזשהו שיח בחודש האחרון.

מירב בן ארי: הוועדה תומכת, מעריכה את פועלן של המכינות, יודעת עד כמה המכינות באמת משנות חיים של אנשים מעבר לתרומתן לצבא, וכמובן הוועדה אבל אם נוכל לקדם באמצעות מכינות אוכלוסיות שיותר זקוקות להכנה, לשם כך פועלת הוועדה הזאת וגם זה נושא שקידמנו בוועדה.

מירב בן ארי: אם כן, זה איזשהו פולו-אפ לישיבה הקודמת.

מירב בן ארי: היום בוועדה אנחנו נעסוק בשנת השירות.

מירב בן ארי: היו קצת שאלות בשבועיים האחרונים.

מירב בן ארי: מי שכתב לי מיילים, עניתי עליהם.

מירב בן ארי: רובכם מכירים אותי אישית וחשוב לי שתדעו שאתם מוזמנים, לפני ועדות, אם משהו מטריד אתכם, לשלוח מייל, לסמס לי או להתקשר.

מירב בן ארי: אני מאוד זמינה.

מירב בן ארי: מי שכתב לי ושאל למה להתכונן, תמיד אני מעדיפה שתבואו מוכנים.

מירב בן ארי: אני זמינה עבורכם לשאלות.

מירב בן ארי: אסיים את דבריי כי אני רוצה שדני רוזנר יתחיל לדבר וגם אירית.

מירב בן ארי: היה כאן מחקר מאוד חשוב של מרכז המחקר והמידע.

מירב בן ארי: נמצא אתנו כאן עידו ממרכז המחקר.

מירב בן ארי: ב-21 ביולי 2015 מרכז המחקר והמידע של הכנסת הוציא מחקר מצוין.

מירב בן ארי: מי שאין לו, מוזמן להיכנס לאתר מרכז המחקר ולקרוא.

מירב בן ארי: כל מי שעוסק בשנת שירות, אני ממליצה לו לקרוא אותו.

מירב בן ארי: אני קראתי אותו לעומק פעמיים - כמו שאתם יודעים, במליאת הכנסת יש לילות ארוכים – וזה מרתק.

מירב בן ארי: יש כאן ממש סיכום על כל הנושא.

מירב בן ארי: הנושא רחב ולא ניכנס לכולו.

מירב בן ארי: אני כן רוצה לשמוע, וכאן תהיה לנו הזדמנות לשמוע ממשרד החינוך, על מסקנות הוועדה לגבי נושא השין-שינים.

מירב בן ארי: מילה אחת על שנת השירות.

מירב בן ארי: כמובן, כמו המכינות, גם שנת השירות מהווה כלי מצוין ואפילו הייתי אומרת שבשנת השירות יש יותר עשייה למען החברה ולמען קהילה.

מירב בן ארי: שני הכלים הם כלים טובים, אבל אין ספק שבשנת השירות אותו בוגר הרבה יותר מעורה, הרבה יותר תורם לקהילה.

מירב בן ארי: ראיתי הרבה שין-שינים, היו לי שין-שינים עת ניהלתי את המרכז שלי ותרומתם אדירה.

מירב בן ארי: זאת תרומה חברתית.

מירב בן ארי: אני בראייה שלי, כל ילד במדינת ישראל שרוצה לעשות שנת שירות, כמובן אם איזה שהם מבחני מיון בסיסיים אבל כן לפתוח – ותכף דני יתייחס ויאמר כמה מועמדים יש על מקום אחד כי ביקשתי ממנו לדבר גם על זה – ואין ספק שזאת פעילות חברתית ערכית חינוכית נפלאה ואנחנו כמובן, בטח האנשים שיושבים כאן, מעודדים אותה.

מירב בן ארי: הייתה ועדה בין-משרדית – משרד הביטחון, משרד החינוך, משרד האוצר – שהגישה את מסקנותיה לשר בפברואר 2015.

<קריאה: ונציגי הגופים המשלחים.

מירב בן ארי: נכון, ונציגי הגופים המשלחים.

מירב בן ארי: היא הגישה את המסקנות.

מירב בן ארי: המסקנות לא פורסמו עד היום לציבור ותכף נשמע מה עשתה הוועדה וקצת על המסקנות שלה.

מירב בן ארי: כמובן אתם תתייחסו לזה, גם הגופים המשלחים וגם מובן נציגי המשרדים.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר לכם משהו על ועדות.

מירב בן ארי: המטרה של ועדות היא בסוף לפרסם את המסקנות כי מה הועילו חכמים בתקנתם עם עשו ועדה ושמרו את הכול ולא פרסמו?

מירב בן ארי: אנחנו מדברים על פברואר 2015 ואנחנו כבר יותר משנה אחרי.

מירב בן ארי: אני יודעת שלפעמים יש שיקולים שמחייבים משרדים לשים כסף, אבל עדיין אלו המלצות.

מירב בן ארי: יבוא המשרד ויגיד שהוא אתנו, אבל לפחות ההמלצות יהיו בידיו ואז נוכל לדעת גם אם הוא מסרב.

מירב בן ארי: לכן אני רוצה התייחסות למסקנות הוועדה.

מירב בן ארי: אני רוצה כמובן התייחסות לנושא של הדח"שים.

מירב בן ארי: משרד הביטחון כאן?

<חביבה סלומון: כן.

מירב בן ארי: אני רוצה התייחסות שלכם לדח"שים, גם מדני וגם מחביבה.

מירב בן ארי: כמובן הנושא שאחרי כן את תתייחסי אליו, הנושא של מיצוי שנת השירות בצבא ואפילו אחרי הצבא.

מירב בן ארי: גם דני תכף ידבר על זה.

מירב בן ארי: איפה השין-שינים היום.

מירב בן ארי: גם באוצר, גם בחינוך, גם במשרדים כמו המשרד לביטחון פנים, יש היום עניין להתעסק במניעה.

מירב בן ארי: זאת אומרת, לחסוך את הכסף העתידי שהמדינה תשלם אם היא לא תשקיע עכשיו.

מירב בן ארי: לכן הנושא הזה, גם הוא נושא שנתייחס אליו.

מירב בן ארי: נתחיל עם דני רוזנר ממשרד החינוך, בבקשה.

מירב בן ארי: אחרי כן אירית תתייחס.

מירב בן ארי: אחריה משרד הביטחון ואחרי כן כמובן שאר הגופים.

מירב בן ארי: אם יש לכם שאלות הבהרה, תשאלו.

מירב בן ארי: בבקשה, דני, מנהל מינהל חברה ונוער במשרד החינוך.

<דני רוזנר: שלום לכולם.

<דני רוזנר: קודם כל, כמו בפתיחת הדיון הקודם על המכינות אומר שהחדר הזה מלא אנרגיה טובה וגם מלא אנשים טובים שבאמת את ימיהם ולילותיהם מקדישים לעשייה חינוכית ערכית.

<דני רוזנר: אנחנו מרגישים כאן מאוד מאוד בבית ואני מאוד שמח ומברך על הדיון הזה.

<דני רוזנר: באופן כללי, ואמרתי את זה גם בפעם הקודמת, הסוגיה של שנת ה-י"ג, מכינות קדם צבאיות, שנות שירות, חבר'ה שבעצם אחרי 12 שנות לימוד, צעירים בישראל שאומרים: שנייה, אני עוד לא רץ למרוץ החיים ואם אני יכול, אז אני חייב לתת עוד מעצמי לטובת החברה הישראלית, על כל ההיבטים של וגם סולידריות חברתית ושל חוסן בחרתי – אנחנו רואים בשנה הזאת ממש שנה מחוללת שינוי וגם בתוצרים שלה מבחינת הבוגרים לבוגרים שמשפיעים ומשנים את פני החברה הישראלית.

<דני רוזנר: שנת השירות היא בוודאי כזו ושורשיה נטועים הרבה שנים אחורה, עוד בתנועות הנוער, ומהמקום הזה אפשר גם להסתכל אחורה ולראות איפה נמצאים בוגרי שנות השירות ולראות את העשייה שלהם.

<דני רוזנר: הביקוש – על זה תוכל אחר כך לדבר חביבה ממשרד הביטחון ו מן הסתם היא תשלים בנתונים יותר מדויקים – הוא הרבה יותר גבוה מההיצע.

<דני רוזנר: זאת אומרת, בשלב המיון של ה-י"ב שרוצים לצאת לשנת שירות, יש הרבה יותר פניות לדחיית שירות מאשר אלה שמצליחים לצאת בפועל.

<דני רוזנר: בוודאי אלו שניגשים לתקנת שנת השירות שזה לא כל השין-שינים.

מירב בן ארי: כמה שין-שינים יש היום במדינה?

<דני רוזנר: השנה היו כאלפיים, בשנה הבאה המספר יגדל לכ-2,300 פחות או יותר כאשר אחד הדברים שעשינו, למרות שבעצם הדוח - - -

<קריאה: נתמכים בתקנה.

מירב בן ארי: כן, בדיוק, כי יש שין-שינים שהם לא נתמכים בתקנה.

<דני רוזנר: תכף אני אדבר על מנגנון ההסדרה שלמרות שהדוח לא פורסם ולא אומץ, אבל כן כבר מול משרד הביטחון יש מנגנון הסדרה אחד שעשינו.

<דני רוזנר: בעצם הסיטואציה הייתה שמשרד הביטחון בתיאום מול צה"ל משחרר דחיות שירות על פי ראות עיניו וזה חוזר למשרד החינוך לתקצוב.

<דני רוזנר: עד השנה היינו מתקצב יחיד ולאור השנים התקנה מאוד מאוד נשחקה

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול שאלה כדי להבהיר.

מירב בן ארי: יש כאלפיים, בעתיד 2,300, נתמכים על ידי התקנה.

מירב בן ארי: כמה יש בכלל שין-שינים?

<דני רוזנר: חביבה תדע לתת מספרים.

מירב בן ארי: כולם עוברים דרכה אבל לא כולם עוברים אצלך.

<דני רוזנר: סדר גודל של עוד 800 או 900 שמקבלים דחייה ואינם ניגשים לתקנה מבחינת תקצוב.

<דני רוזנר: הדבר הזה בעצם יצר שחיקה בתקנה.

<דני רוזנר: היום אנחנו מול האגף הביטחוני חברתי במשרד הביטחון בשלב בו אנחנו יודעים כמה כסף יש בתקנה, מבצעים מולם את הגדרת המכסה על מנת שלא נפגוש שחיקה.

<דני רוזנר: אני כן יכול להגיד שהצהרות, ולאחרונה גם היה מפגש עם ראש אכ"א בנושא הזה וביקשנו ממנו להפסיק עם ההצהרה הזאת.

<דני רוזנר: זאת אומרת, בכנס ראשי רשויות הוא עומד ומצהיר שנת שירות לכל ילד.

<דני רוזנר: אנחנו בוודאי בעד, אבל מבחינה תקציבית זה לא ניתן ובקצה אתה מוצא מאות, אם לא אלפי, ילדים מתוסכלים שחלקם התמיינו לשלושה וארבעה מקומות ולא התקבלו ובסופו של דבר מתגייסים.

<דני רוזנר: זה בהיבט התקציבי.

<דני רוזנר: היום פחות או יותר באמצע שנה אנחנו מול האגף הביטחוני מגדירים את מכסת הדח"שים.

<דני רוזנר: זאת תקופה שמדברים בה הרבה על היבטים של ROI, החזר על השקעה.

<דני רוזנר: אנחנו טוענים שההחזר על ההשקעה בשנת השירות, במכינות ובפלטפורמת י"ג דומות, הוא גבוה מאוד למרות שלמדינה זה עולה לא מעט כסף.

<דני רוזנר: אם נסתכל רגע בצורה השוואתית, בת שירות לאומי מתוקצבת בכ-29 אלף שקלים, חניך במכינה קדם צבאי מתוקצב בכ-26 אלף שקלים ובשנת השירות – התיקון שהיווה את אחת ההחלטות הראשונות שקיבל השר בנט – התקנה נשחקה לאזור ה-12 אלף שקלים.

מירב בן ארי: עם השינוי של שר האוצר ושר החינוך, מה יקרה?

<דני רוזנר: זה יעלה אותם לאותם סדרי גודל כמו במכינה.

<דני רוזנר: שוב, צריך לראות בסוף כמה השין-שינים ניגשים לתקנה ולפי זה זה נקבע בסוף תהליך, אבל אלה יהיו סדרי הגודל.

<דני רוזנר: בעצם הגופים המשלחים היו גם באי ודאות מאוד גדולה מה הולך להיות מבחינה תקציבית.

<דני רוזנר: ההיבט הזה של החזר ההשקעה ובסוף אנחנו מדברים כאן, אם אנחנו מדברים על מכינות אופק, מכינות קדם צבאיות ושנות שירות עם קרוב למאתיים מיליון שקלים, אם לא למעלה מזה, אז המדינה יכולה לשאול את עצמה האם זה משתלם.

<דני רוזנר: אנחנו בביטחון מאוד מאוד גבוה שזה משתלם.

<דני רוזנר: קחו את תכניות הצוערים שהיום המדינה משקיעה כדי לתקן פערים אצל חבר'ה חדורי שליחות שמעוניינים להמשיך לתרום לחברה לאורך השנים, קחו נוער בפריפריה והיכולת לבצע קפיצת מדרגה גם כלכלית מבחינת כושר השתכרות וכולי באמצעות השנה הזאת, קחו את כל ההיבטים של השירות הצבאי, ויש מחקרים שמראים שהתוצאות שלהם גבוהות מאוד.

<דני רוזנר: יש כאן ROI מאוד מאוד גבוה.

<דני רוזנר: אנחנו כבר בתהליך שאנחנו רוצים לצאת במחקר כזה.

מירב בן ארי: ספר לנו את הסיפור הזה עם המחקר.

מירב בן ארי: עד איזה גיל בודקים את השין-שינים?

מירב בן ארי: מה אתה בודק?

<דני רוזנר: אנחנו עוד לא בודקים כלום.

<דני רוזנר: קריאת הכיוון שלנו ובמובן הזה הרשות למדידה והערכה במשרד החינוך מעוניינת שנצא לדבר כזה, היא לחפש את אותם חברה פחות או יותר בגילי שלושים ולעשות מחקר ROI על חוויית שנת השירות או שנת המכינה שלהם.

<דני רוזנר: אנחנו מאמינים שהתוצאות שם יהיו גבוהות מאוד, בטח ביחס לקבוצה השוואתית שלא עשתה שנה כזאת.

<דני רוזנר: זה כיוון שאנחנו רוצים ללכת אליו.

<דני רוזנר: אני אתייחס להמלצות הוועדה.

<דני רוזנר: קודם כל, בסוף תהליך שכלל באמת את כולם, כולל משרד האוצר, כולל גופים משלחים, כולל משרד החינוך וכולי, הדוח לא נחתם בשל החלטה של משרד הביטחון שלא לחתום על הדוח.

<דני רוזנר: מרגע שאחד השותפים לא רצה לחתום, יתר השותפים גם לא יכלו לחתום ושם זה נתקע.

<דני רוזנר: אני אומר מה היו עיקר ההמלצות.

מירב בן ארי: כל השאר חתמו?

<דני רוזנר: לא.

<דני רוזנר: נותרה חתימתו ומרגע שהוא לא חתם, הדוח לא נחתם והוקפא.

<דני רוזנר: עיקר ההמלצות מבחינת הדוח היו: האחד, להעמיד את זה על סדרי גודל תקציביים שיאפשרו תקצוב דומה לשירות הלאומי ולמכינות הקדם צבאיות כאשר אנחנו בוחנים את זה פר ראש פחות או יותר.

<דני רוזנר: אנחנו יודעים שזו תקנת תמיכה, אנחנו גם יודעים שבדרך כלל תקנות תמיכה נועדו לכך שהמדינה מאתרת מקומות בהם קורים דברים טובים והיא מעוניינת לתגבר אותם.

<דני רוזנר: ברוב המקומות היא לא מגיעה לסדרי גודל שהיא המממן העיקרי אלא היא עשרה אחוזים, היא עשרים אחוזים, היא 25 אחוזים.

<דני רוזנר: יושבים כאן גם נציגי תנועות וגם נציגי ארגונים והם מכירים את זה מתקציביהם.

<דני רוזנר: בסוף המדינה היא לא המממן המרכזי בפעילות השוטפת שלהם אלא היא שותפה, היא עוזרת, היא דוחפת, אבל היא לא ליבת התקציב.

<דני רוזנר: כאן ההחלטה הזאת בעצם מביאה לכך שהיא כן תהיה ליבת התקציב.

<דני רוזנר: לצד זה הוועדה הגדירה תהליך גידול.

<דני רוזנר: זאת אומרת, לא היינו רוצים שזה שמדובר בכסף גדול, זה יהיה המקל בגלגלים של המפעל המבורך הזה וכן היינו רוצים לראות אותו ממשיך לצמוח משנה לשנה.

<דני רוזנר: ההגדרה הייתה לא יפחת מארבעה אחוזים וסדרי הגודל אליהם אנחנו שואפים הם עשרה אחוזים עם איזשהו מנגנון מווסת בין הגופים.

<דני רוזנר: יש גופים גדולים מאוד וקטנים מאוד.

<דני רוזנר: כל הדבר הזה הוסדר.

<דני רוזנר: הוגדרה שנת מעבר מבחינה תקציבית בה הנטל, הקפיצה, יהיה שליש-שליש-שליש.

<דני רוזנר: שליש אוצר, שליש חינוך ושליש ביטחון.

מירב בן ארי: היום זה חצי-חצי, אוצר וחינוך?

<קריאה: לא.

<דני רוזנר: עד השנה זה היה חינוך בלבד.

<דני רוזנר: השנה לראשונה הייתה השתתפות של משרד הביטחון.

<אירית ברוק: ב-2015.

<דני רוזנר: מה קורה ב-2016 אנחנו לא יודעים מבחינת משרד הביטחון.

מירב בן ארי: רגע.

מירב בן ארי: 2015, החלוקה הייתה חינוך ואוצר.

<דני רוזנר: 2015 הייתה שנת מעבר.

<דני רוזנר: עד אז היה חינוך בלבד.

<דני רוזנר: בסיס התקציב עמד על כ-18 מיליון שקלים.

<דני רוזנר: זה היה בדיוק מעבר בין ממשלות והייתה החלטה של השר הקודם, השר פירון, להגדיל ל-26 מיליון שקלים אבל זאת החלטה שעוד לא עוגנה.

<דני רוזנר: כאשר השר בנט נכנס, קודם כל הוא עיגן את ההחלטה הזאת על ה-26 מיליון שקלים.

<דני רוזנר: בנוסף הוא הוסיף עשרה מיליון שקלים.

<דני רוזנר: כנגד הסכום הזה האוצר הוסיף עשרה מיליון והתקנה התייצבה על 46 מיליון שקלים.

<דני רוזנר: על הסכום הזה ב-2015, ביעד היה עשרה מיליון של משרד הביטחון.

<דני רוזנר: ביכולת לממש, כיוון שזה היה שלב מאוחר יחסית בשנה, מבחינת הדוחות הכספיים של הגופים, מומשו שישה מיליון שקלים מכספי משרד הביטחון.

<דני רוזנר: כל זה 2015.

<אירית ברוק: נסגר על 52 מיליון שקלים.

<דני רוזנר: ב-2016 הבסיס התקציבי של משרד החינוך הוא 46 מיליון שקלים.

<דני רוזנר: משרד הביטחון, חביבה נמצאת כאן והיא תתייחס.

<דני רוזנר: אני אומר שכל הדלתא הזאת, אותה קפיצה מ-18 מיליון ל-46 מיליון, הוועדה המליצה שזה יהיה שליש-שליש-שליש.

<דני רוזנר: שליש ביטחון, שליש אוצר, שליש חינוך, את שנת המעבר ומרגע שתוגדר שנת המעבר, כל תקציב שנת השירות יהיה בחמישים-חמישים במודל דומה למודל שאנחנו מפעילים בצורה מאוד מוצלחת עם משרד הביטחון לגבי המכינות.

<דני רוזנר: צריך להגיד שותפות בין משרדים, זה גם אירוע מורכב מבחינה ניהולית ועדיין אנחנו מאמינם שזה מודל נכון.

מירב בן ארי: אני חייבת לשאול אותך, ואחר כך גם חביבה תתייחס לזה.

מירב בן ארי: מה ההבדל בין חניך שנמצא במכינה קדם צבאית ואתה יודע שבסוף המכינה הוא יתגייס ובשנת שירות הוא עוד יכול ללכת לשירות.

<אילן גזית: מי שלא מתגייס, לא מתוקצב בשנת השירות.

מירב בן ארי: ובמכינה?

<קריאה: אותו הדבר.

מירב בן ארי: מי שעושה מכינה, הולך לצבא, זאת מכינה קדם צבאית, למה בעצם יש הבדל?

<קריאה: זה אותו הדבר.

<דני רוזנר: ההבדל הוא בתשתית.

<דני רוזנר: התשתית בחוק המכינות הגדירה את התשתית בחוק ותקנת שנת השירות, זאת תקנה שנמצאת במשרד החינוך.

<דני רוזנר: הזה ההבדל.

<אירית ברוק: חוק המכינות הוא מאוד מאוד שונה בנוף של החינוך הבלתי פורמלי.

<אירית ברוק: זה חוק שהוא מוגדר היטב, מה העלות לכל ראש וכולי.

מירב בן ארי: אני יודעת.

מירב בן ארי: עדיין הוא חוק מאוד קצר.

<אירית ברוק: כן, אבל זה לא חוק רגיל.

מירב בן ארי: אין בו תכנים אלא יש בו פרוצדורות.

<אירית ברוק: נכון.

מירב בן ארי: זה החוק כמו שהוא עכשיו.

<דני רוזנר: לצד כל זה, לצד הגידול התקציבי ומנגנון הצמיחה, הגופים באו ואמרו יותר פיקוח.

<דני רוזנר: זה בא גם מהשטח, מהשדה.

מירב בן ארי: הגופים המשלחים?

<דני רוזנר: כן.

<דני רוזנר: הם אמרו שאם הם עושים פעולה כל כך יקרה וכל כך רצינית, הם רוצים לדעת שכל ילד שהלך, עשה את הכי טוב שאפשר.

<דני רוזנר: זה גם מעט ילדים.

<דני רוזנר: אנחנו יודעים בהיבטים של היצע וביקוש שמי שהלך, זה היה בינגו ונדרש מאתנו להגדיל.

מירב בן ארי: מי בעצם מלווה מחקרית את השין-שינים?

מירב בן ארי: מי בודק?

<דני רוזנר: בעיקר הגופים המשלחים בודקים את עצמם.

מירב בן ארי: בודקים למשל כמה התחילו וכמה סיימו?

מירב בן ארי: כמה התגייסו?

<קריאה: לא.

<קריאה: זה לא אנחנו.

מירב בן ארי: הגופים עושים את זה?

<דני רוזנר: גם הצבא באמצעות מדור מחקר בדק אותם.

מירב בן ארי: אבל משרד החינוך?

<אירית ברוק: שאלת מחקרית.

<אירית ברוק: מבחינת פיקוח, בוודאי משרד החינוך.

מירב בן ארי: אבל משרד החינוך עד היום לא בדק מה קורה לשין-שינים?

מירב בן ארי: למשל גיוס, נשירה.

<אירית ברוק: בודקים.

<אירית ברוק: אני רק אומר שהייתה עוד המלצה אחת של הוועדה והיא שאחת לשלוש שנים, בגלל שזאת תקנת תמיכה וטבען של תקנות תמיכה להישחק אפילו כשיש מנגנוני תיאום יפים, יהיה איזשהו קונסוליום בין משרד האוצר, משרד הביטחון ומשרד החינוך כדי לראות.

מירב בן ארי: למה בעצם הוועדה לא המליצה לשים את השין-שינים בחוק כמו המכינות?

<אירית ברוק: קודם כל, אחד הדברים המעניינים שהוועדה הזו עשתה הוא שהיא יישרה קו מבחינת כל השותפים על המפעל הזה.

<אירית ברוק: מה זה שנת שירות.

<אירית ברוק: אמרת שהמסמך של מרכז המחקר של הכנסת הוא טוב, אז הוא נסמך הרבה על זה.

מירב בן ארי: את המסמך הזה אפשר לראות.

מירב בן ארי: את המלצות הוועדה אי אפשר לראות.

<אירית ברוק: המסמך הזה עושה סדר בכל הרקע שזה חשוב כי זה נותן באופן שלם שמקובל על כולם את רוחב היריעה של מה זה מפעל שנת שירות שהוא מפעל מפואר.

<אירית ברוק: בעבר קראו לו שנת שירות שלישית.

<אירית ברוק: המפעל מדגיש את זה שבניגוד לדברים אחרים, בשנת שירות כולם הולכים אחר כך לצבא.

<אירית ברוק: זאת אומרת, עושים תרומה נוספת למדינה ואחר כך כולם מתגייסים.

<אירית ברוק: יש כאלה שמתבלבלים עם שירות לאומי ודברים אחרים.

<אירית ברוק: לא.

<אירית ברוק: זאת שנה שהיא שנת תרומה והיא בנוסף.

<אירית ברוק: מה שקודם אמרו על הפיקוח, משרד החינוך כמובן מקיים על זה פיקוח, פיקוח רגיל, אבל מבחינת כוח האדם שעומד לרשות המשרד, הוא לא מספיק להיכנס לפיקוח עומק כזה שהגופים ביקשו להגיע אליו, שהוא פיקוח הרבה יותר מסיבי ועמוק מכפי שקיים היום.

<אילן גזית: זאת גם אחת מהמלצות הוועדה.

<אירית ברוק: כן.

<אירית ברוק: זאת אחת מהמלצות הוועדה.

מירב בן ארי: זאת אומרת , רוצים לבוא ולבדוק את השין-שינים שלהם אבל אין את זה דרך המשרד אלא כל גוף צריך לבדוק לעצמו.

<אירית ברוק: לא.

<אירית ברוק: מה פתאום?

<דני רוזנר: יש הבדל בין פיקוח לבין מחקר.

מירב בן ארי: לא פיקוח.

מירב בן ארי: מהות.

מירב בן ארי: מהותית.

<דני רוזנר: מחקר מלווה, אנחנו היום עם קריאת כיוון לעשות את זה דווקא על הבוגרים.

<דני רוזנר: מבחינת מה קורה בשנה עצמה - - -

מירב בן ארי: אחרי השנה עצמה.

מירב בן ארי: השנה עצמה, זה פיקוח.

<אירית ברוק: נכון.

מירב בן ארי: כמה התחילו וכולי.

<דני רוזנר: גם לצה"ל, בדרך כלל בהובלת האגף הביטחוני חברתי, היו מחקרים שהלכו אחורה ובדקו בשלב השירות הצבאי את בוגרי שנת השירות.

מירב בן ארי: ראיתי מחקר אחד שהסתיים במיצוי של שין-שינים בצבא אבל אולי חביבה תתייחס לזה כי האחרון שראיתי הוא מ-2008.

<דני רוזנר: אני אתן מספרים לגבי השין-שינים השנה שנתמכים.

מירב בן ארי: כל השין-שינים שמתחילים בספטמבר, כבר סגורים.

<דני רוזנר: בספטמבר הקרוב?

<דני רוזנר: ודאי.

מירב בן ארי: מתי אתם מתחילים מיון?

<נפתלי דרעי: המיון הוא בתחילת אוקטובר עד דצמבר.

<נפתלי דרעי: בדצמבר-ינואר חייבים לרשום אותם באגף.

<נפתלי דרעי: להגיש את הרשימות ואז מתקיימת בדיקה.

מירב בן ארי: זאת אומרת, שין-שין יודע כבר חצי שנה, ואפילו יותר, לפני שהוא מתחיל.

<נפתלי דרעי: הוא יודע שהוא הולך לשנת שירות.

<נפתלי דרעי: הוא לא יודע אם הוא מתקבל או לא התקבל כי יש תהליך.

<נפתלי דרעי: בערך בינואר הוא יודע אם הוא התקבל או לא התקבל ועדיין יש המשך תהליך, הכשרות וכולי.

<נפתלי דרעי: הוא מתחיל בספט

<נפתלי דרעי: מבר בהנחה שהכול בסדר.

<נפתלי דרעי: תמיד התנועות יגישו מכסה יותר גדולה בהנחה שאם חלק יפרשו בדרך, עדיין הם יישארו במכסה שלהן והן לא ירדו מתחת למכסה.

<נפתלי דרעי: לצורך העניין, אם יש להם חמישים חבר'ה, הם יגישו שישים-שבעים כי במהלך השנה, גם לא כל מי שמתחיל שנת שירות, מסיים אותה.

<נפתלי דרעי: יש נשר, הוא אחוז קטן.

מירב בן ארי: מה אחוז הנשר?

<נפתלי דרעי: לדעתי בין חמישה לעשרה אחוזים.

<קריאה: זה שונה מארגון לארגון.

<נפתלי דרעי: אנחנו יודעים מתי זה בא במהלך השנה כאשר יש משברים וכולי.

מירב בן ארי: דני, רצית לתת לנו מספרים.

<דני רוזנר: כן.

<דני רוזנר: נתונים על השין-שינים הנתמכים בתקנה.

<דני רוזנר: נשים וגברים – 1,259 בנות ו-847 בנים.

<דני רוזנר: מבחינת בתי הספר המזינים, שזה מעניין כי זאת תמונת נגטיב למכינות – 1,976 מבתי הספר הממלכתיים, בוגרים של בתי הספר הממלכתיים, 129 מבתי הספר הממלכתיים דתיים ואחד מבית ספר חרדי.

מירב בן ארי: ממש שונה מהמכינות.

מירב בן ארי: כמה מהחרדי?

<דני רוזנר: אחד.

מירב בן ארי: מי זה הגיבור הזה?

מירב בן ארי: מי זה הצדיק הזה?

מירב בן ארי: הייתם צריכים להביא אותו בעיקר עכשיו עת אנחנו עוסקים בענייני ליבה.

<קריאה: הוא חזר בשאלה והתגייס לצבא.

מירב בן ארי: הגיוני.

מירב בן ארי: 129 מחמ"ד.

<דני רוזנר: מבחינת המחוזות.

<דני רוזנר: המחוז הגדול ביותר – 645 מהחינוך ההתיישבותי.

<דני רוזנר: מחוז מרכז – 386.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו.

מירב בן ארי: תמיד כשאתה מביא נתונים, גם בפעם הקודמת עוד רדפתי אחריך שבוע-שבועיים אחרי כן לגבי הגרפים, תביא לנו גם משהו שנוכל להקרין כדי שכולם יראו וגם שלא צריך לרדוף אחריך כדי שיהיו לנו הנתונים.

<דני רוזנר: מחוז תל אביב – 343, מחוז חיפה – 243, מחוז דרום – 131, ירושלים – 113.

<דני רוזנר: זה לא כולל מנח"י.

מירב בן ארי: עוד שאלה אחרונה.

מירב בן ארי: הגיוס של שנת השירות, כל הארגונים המשלחים הם באובר דוס.

מירב בן ארי: זאת אומרת, יש להם המון.

מירב בן ארי: השאלה היא האם זה כמו שדיברנו במכינה עת היה כאן דיבור מאוד רציני על חבר מביא חבר, האם בשנת שירות חבר מביא חבר ומי מראיין את השין-שינים החדשים כי גם על כך דיברנו בנושא המכינות ובעצם איך ילד היום יודע שהוא יכול לעשות שנת שירות.

<דני רוזנר: אני אשלים את הנתונים וזה יהווה חלק מהתשובה.

<דני רוזנר: אני אומר משהו על סוציו אקונומי ומה מקורות ההזנה של השין-שינים.

<דני רוזנר: בהתפלגות לפי חמישה חמישונים.

<דני רוזנר: חיברנו כל שני מדדים, כל שני עשירונים לחמישה חמישונים.

<דני רוזנר: זה ממש בסדר עולה.

<דני רוזנר: בנמוך מאוד – 18 שין-שינים, אחד מעליו – 172, אחד מעליו – 398, אחד מעליו – 617 ובחמישון הכי גבוה – 877.

<דני רוזנר: זאת אומרת, בסוף, בסוציו אקונומי, הם באים מהחמישון הגבוה מאוד.

<יוסי מלכה: אוכלוסייה מחוזקת.

מירב בן ארי: רוב השין-שינים מגיעים מהאוכלוסייה החזקה.

מירב בן ארי: כמה אחוזים מהשין-שינים באים?

<דני רוזנר: 877, זה 40-45 אחוזים.

<דני רוזנר: מבחינת הגורמים המזינים.

<דני רוזנר: 1,470 הם שין-שינים של תנועות הנוער והם מהווים שבעים אחוזים בשנת השירות.

<דני רוזנר: עוד 421 מהארגונים ועוד 215 מכל מיני אחרים שהם לא תנועה ולא ארגון אבל הם משלחים לשנת שירות ויש עוד כאלה שהם בתהליכי הכרה דוגמת איילים.

<דני רוזנר: שוב, אין לו מנגנון הזנה, הוא מאתר שין-שינים והוא כן מוכר כגורם משלח.

<דני רוזנר: זה מבחינת הנתונים.

<דני רוזנר: זה עונה גם על השאלה שלך לגבי מי שממיין אותם.

<דני רוזנר: יש כאן קומה נוספת חשובה מאוד חינוכית לתהליך הגשמה של תנועות הנוער בראש ובראשונה, של ארגוני הנוער, שחבר'ה שנמצאים במקום מסוים וממשיכים את התהליך הזה במסגרת שנת השירות.

<דני רוזנר: צריך לזכור שכל אחד כזה שחוזר – במקרה אצלי במושב היו ארבעה שין-שינים של הצופים – הוא מחזיק את התשתית החינוכית.

<דני רוזנר: זאת אומרת, הם מנהלים את הפעילות, מובילים את החינוך, הם עושים את כל שנת הפעילות.

<דני רוזנר: זאת אומרת, יש להם מכפילי כוח מבחינת לוויינים, חניכים, גדולים מאוד.

מירב בן ארי: שרואים בהם דמות.

מירב בן ארי: אחרי כן התנועות וארגוני הנוער יתייחסו לזה.

מירב בן ארי: היום זה מתחיל בכיתה י"א?

<דני רוזנר: מי שבתוך תנועה או ארגון.

מירב בן ארי: והשלושים אחוזים שהם לא?

<דני רוזנר: מאתרים.

<דני רוזנר: בתי ספר, פנימיות, כפרי נוער, נמצא כאן יוסי שיוכל לתאר.

<דני רוזנר: הם מייצרים לעצמם תשתיות חשיפה.

<דני רוזנר: אני אתן דוגמה אחת אבל זה צריך לקרות בעוד תשתיות.

<דני רוזנר: למשל במסגרת של החלטת הממשלה על הדרך החדשה לשילוב מיטבי של יוצאי אתיופיה, קיבלנו החלטה שבתכניות ההכנה לצבא שקורות בכיתה י'-י"ב, אחד היעדים יהיה חשיפה לשנות שירות ומכינות כי בעצם בתהליך ההמשך אנחנו רוצים לראות גידול במספר השין-שינים ואלה שבמכינות מקרב ישראלים יוצאי אתיופיה שיוצאים לשנה כזאת.

<דני רוזנר: מה שתיארתי בישיבה הקודמת של הוועדה לגבי מנגנון המלגות, חל גם בשנת השירות.

מירב בן ארי: זאת הערה חשובה.

מירב בן ארי: אתם מכירים את הנושא הזה?

מירב בן ארי: יוסי, אתה מכיר את זה?

<יוסי מלכה: ודאי.

<יוסי מלכה: היה כנס שעשה המינהל.

מירב בן ארי: אני רק מוודאת.

מירב בן ארי: זה מאוד מאוד חשוב בעיני כי אחד הדברים והשאלות שעלו בשבועיים האלה, בהכנה לדיון הזה, היא השאלה אם ילד שהובא ממשפחה – אפילו שהוא נמצא בתנועת נוער, ואני לא הולכת למקרה הקיצוני – ילד שנמצא בתנועת נוער או בארגון נוער, ואז הוא בא מבית הוא חלש יותר, האם הוא יוכל להחזיק שנת שירות, כלכלית?

<אירית ברוק: חשוב להגיד שבוועדת שנת שירות, התקבלו הסכמות בחבילה אחת.

<אירית ברוק: כל גוף לקח את הוויתורים שלו, כולל הגופים הממשלתיים, על מנת להגיע לאיזושהי חבילה אחת מוסכמת.

<אירית ברוק: אנחנו משתדלים ליישם את ההמלצות שאנחנו יכולים באמצעות שינוי תקנת התמיכה שאנחנו עובדים עליה עכשיו ואחד הסעיפים שאנחנו מעוניינים לשנות בתקנת התמיכה זה למשל להקים קרן מלגות.

מירב בן ארי: עד היום בעצם אין קרן מלגות.

<אירית ברוק: רוצים להקדיש סעיף שהוא סעיף ייעודי לשין-שינים שזקוקים לסיוע על רקע סוציו אקונומי.

מירב בן ארי: את תתייחסי לזה אחר כך וגם תנועות הנוער, איך בעצם אפשר להחזיק שין-שין שבא מבית חלש יותר ומאוד רוצה לעשות שנת שירות.

מירב בן ארי: עד היום אין מלגות קיום או דמי קיום.

<אירית ברוק: יש דמי קיום רגילים.

<אירית ברוק: לא הייתה דיפרנציאציה לשין-שינים עניים.

<יוסי מלכה: אין של המדינה, אבל הארגונים מגייסים כסף מפילנתרופיה.

<יוסי מלכה: אנחנו נותנים לחבר'ה מאות אלפי שקלים בשביל להחזיק אותם מעבר למה שאנחנו נותנים להם, מהאש"ל.

מירב בן ארי: מהתחבורה והאש"ל.

<יוסי מלכה: התחבורה טופל.

מירב בן ארי: אני יודעת.

<יוסי מלכה: אבל יש קבוצה, לפחות זאת שאנחנו מטפלים בה, שלא יכולה לשרוד עם 600 או 700 השקלים החודשיים שנותנים לה על פי כללי התקנה.

<יוסי מלכה: אנחנו נדרשים לתת לקראת חגים.

<יוסי מלכה: אנחנו מגייסים כסף לביגוד והנעלה, כדי לעזור בבית, כדי לקנות סיגריות אם הוא צריך ועבור עוד כל מיני דברים ונותנים להם.

מירב בן ארי: דווקא בצבא אחוז המעשנים הרבה יותר גבוה.

מירב בן ארי: בקיצור, בצבא זה הכי גרוע.

מירב בן ארי: דרך אגב, זה גם רעיון, כהמלצה של הוועדה, להוסיף כמה מיליונים לטובת דמי קיום לשין-שינים – כמובן על פי מבחני תמיכה – כמו אצל הצעירים יוצאי אתיופיה.

<אירית ברוק: אנחנו נמצאים בשלב מתקדם.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: אנחנו נתמוך.

מירב בן ארי: כל דבר שאפשר לקדם, אנחנו נעשה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חביבה, יש כאן כמה שאלות שעלו ואנחנו נשמח אם תתייחסי.

מירב בן ארי: הסקר האחרון מ-2008 הוא שלכם, נכון?

<חביבה סלומון: לא שלנו.

<נפתלי דרעי: מהצבא יוצאים מדי פעם נתונים על אחוזי מיצוי.

<חביבה סלומון: משרד הביטחון רואה חשיבות מאוד מאוד גדולה במפעל הזה ובעינינו הוא מפעל ראוי וחשוב.

<חביבה סלומון: אני חושבת שכל מי שנמצא כאן פועל למען משימה ראויה זו.

<חביבה סלומון: לגבי שנת השירות.

<חביבה סלומון: ביקשת לדעת מה קרה מ-2007 בהיבט של הדח"שים.

<חביבה סלומון: מ-2007 ועד היום – יש לי כאן טבלה עם כל הרשימה והיא כוללת, היא ללא מסלול הנח"ל כאשר במסלול הנח"ל יוצאים גם לשנת שירות והם מתוקצבים ולכן הם כאן.

מירב בן ארי: אבל מסלול הנח"ל לא עובר דרככם.

<אירית ברוק: עובר.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: בגלל תנועות הנוער.

<חביבה סלומון: יוצאים לשנת שירות, מתוקצבים במסגרת התקנה באמצעות משרד החינוך.

<חביבה סלומון: ב-2009 היו 2,400 מתנדבי שנת שירות.

<חביבה סלומון: ב-2015 אנחנו עומדים על 3,375 מתנדבי שנת שירות.

מירב בן ארי: כולל כולם.

<חביבה סלומון: כולל.

<חביבה סלומון: מסלול הנח"ל, חיילי הנח"ל.

<חביבה סלומון: בלעדיהם המספר הוא 2,557 אבל אנחנו מתייחסים לכל הסל הזה כי התקציב מתייחס גם למי שיוצא למסלול הנח"ל.

<חביבה סלומון: אלה עשרה אחוזים מדי שנה וזה המון.

<חביבה סלומון: לגבי התקצוב.

<חביבה סלומון: אני אומרת כאן מה שאומר מדי שנה ראש אכ"א.

<חביבה סלומון: הוא אומר שמבחינתו דח"שים, כמה שיותר מתנדבי שנת שירות, פחות מכינות קדם צבאיות וזאת מסיבה אחת פשוטה.

<חביבה סלומון: יודעים היום בצבא, ממחקרים שהם עשו והנתונים שהם העבירו לנו, שאחוז הגיוס לפיקוד הוא פי שתיים מכלל צה"ל וגם אחוז הקצונה הוא פי שלוש.

<חביבה סלומון: מה שמדהים זה שהנתון הזה הוא נתון זהה למכינות הקדם צבאיות.

<חביבה סלומון: במכינות הקדם צבאיות אתה משקיע בהם הרבה יותר ונותן הרבה יותר ובשנת שירות יש לך 315 קומונות כשבכל קומונה יש לך חמישה-שישה ושם לא מקבלים את כל מה שמקבלים במסגרת המכינה.

מירב בן ארי: זאת אומרת, הצעיר שעושה שנת שירות הוא תורם הרבה יותר למדינת ישראל כי הוא מעורב הרבה יותר חברתית והוא נמצא בפריפריה חברתית גיאוגרפית, ועדיין המדינה נותנת לו הרבה פחות מאשר היא נותנת לאותו תלמיד שיוצא למכינה.

<חביבה סלומון: לא מדויק.

<קריאה: גם העלות שלו יותר נמוכה.

<קריאה: הוא לא מקבל לימודים.

<קריאה: צעיר שיוצא ומתנדב כל היום והוא נמצא בבית ספר.

<קריאה: במכינה הוא מקבל לימודים.

<קריאה: זה דבר שונה.

<חביבה סלומון: אין מה להשוות.

<חביבה סלומון: אלה שני דברים שונים לגמרי.

<חביבה סלומון: כאן אנחנו מדברים על מתנדב שנת שירות שתורם לקהילה ארבעים שעות ויותר, בהגדרה אלה ארבעים שעות אבל במציאות הם עובדים מהבוקר עד 12:00 בלילה ונותנים הרבה מזמנם ומתגייסים לצה"ל.

מירב בן ארי: כמה מהשין-שינים מתגייסים היום?

<חביבה סלומון: אני אומר לך.

<חביבה סלומון: יש לך 68 אחוזים מתנדבי שנת שירות שנתוני הקב"א שלהם גבוהים ברובם, 58 אחוזים מהם יוצאים לגיוס בתפקידים קרביים כאשר מכלל צה"ל אלה הם 42 אחוזים.

<חביבה סלומון: 35 אחוזים יוצאים לקורסי פיקוד זוטר כאשר מכלל צה"ל אלה 14 אחוזים.

<חביבה סלומון: 15 אחוזים יוצאים לקורס קצינים כאשר מכלל צה"ל יוצאים שבעה אחוזים.

<חביבה סלומון: יש כאן פערים מאוד מאוד גדולים.

<חביבה סלומון: מתוך כלל המתגייסים עשרים אלף הם מתנועות הנוער וזה המון.

<חביבה סלומון: בנוגע לדח"שים, אנחנו עושים הכול כדי להגדיל את מספר הדח"שים אבל אתה לא יכול להגדיל מעבר לעשרה אחוזים, גם כי יש את המגבלות של צה"ל וגם יש את העניין של התקציב.

<חביבה סלומון: כל הגדלה כזו שאתה מגדיל בשנה את מספר הדח"שים, זה פוגע בסוף בתקציב פר חניך.

<חביבה סלומון: דני דיבר על פילוח של מתנדבי שנת שירות.

<חביבה סלומון: אני אעביר לך אחר כך חוברת.

<חביבה סלומון: דיברנו על זה בפעם הקודמת.

<חביבה סלומון: מה שאנחנו עשינו כאן, לקחנו אשכול סוציו אקונומי ואני רוצה להתייחס רק לאשכול אחד, שלוש, ארבע וחמש כאשר אחד ושלוש הם פחות רלוונטיים כי אלה אוכלוסייה ערבית ובדואית ואשכול ארבע וחמש, אלה עיירות פיתוח עם מעמד כלכלי נמוך, מעמד סוציו אקונומי נמוך.

<חביבה סלומון: אנחנו פשוט עברנו רשות-רשות.

<חביבה סלומון: כשדאת מסתכלת, את לוקחת את אשכול שלוש ובאשכול שלוש יש לך 29 שין-שינים בלבד, מתוך המספר של 3,000 ויותר.

<חביבה סלומון: באשכול ארבע יש 345 שין-שינים.

<חביבה סלומון: זה מעט מאוד.

<חביבה סלומון: מה שאנחנו רוצים, ואני הולכת השנה להכניס את זה לתכנית עבודה, הרעיון שלנו הוא קודם כל להקצות מכסות גיוס שהן ייחודיות לאוכלוסיות אלה.

<חביבה סלומון: להקצות במיוחד כי היום כל ארגון מקבל את המכסה שלו ועושה את המיונים וקולט את השין-שינים ואנחנו לא מתערבים בתהליך המיון.

<חביבה סלומון: הדבר הנוסף שאנחנו רוצים לעשות זאת חשיפה ושיווק אגרסיבי.

<חביבה סלומון: אמרתי את זה גם בדיון הקודם אבל האסימון לא כל כך נפל כי לא ממש הבינו את החשיבות של חיילי הנח"ל בפרק המשימה והיות שפרק המשימה, המשימות הן משימות שאנחנו מאשרים אותן ברשויות, חלק מהמשימות שלנו הן לקחת את החיילים ולומר להם: אתם עושים חשיפה כמה שיותר.

<חביבה סלומון: החיילים האלה נמצאים בפריפריה חברתית גיאוגרפית וחושפים את זה, ואני רוצה לראות במדדים, אנחנו התחלנו עם זה השנה, בשנה הבאה, כשהם יבואו אלי לאישור תיק, אני ארצה לראות כמה מתנדבי שנת שירות יוצאים מהפריפריה החברתית גיאוגרפית.

<חביבה סלומון: זה נכון, את נגעת גם בקטע של התקציב וקשה להם.

<חביבה סלומון: חניך כזה שמגיע מהפריפריה החברתית, לא תמיד יש למשפחה תקציב, המשפחה לא תמיד מבינה את החשיבות ומה פתאום אתה הולך לשנת שירות, תתגייס לצבא, צא מהצבא וצא לחיים האזרחיים.

<חביבה סלומון: כמו שאמרתי, גם פרק המשימה.

<חביבה סלומון: אנחנו גם רוצים להסתייע במיוחד באותם ארגונים שפועלים במקומות האלה וכמובן גם בתנועות.

מירב בן ארי: תכף נשמע את התייחסות התנועות וארגוני הנוער בפריפריה.

<חביבה סלומון: בגדול, בפילוח שעשינו – אחר כך תוכלי לראות את זה – יש 1,852 מתנדבי שנת שירות מהעיר.

<חביבה סלומון: מהמושבים וישובים קהילתיים – 844 ומהקיבוצים – 535 מתנדבי שנת שירות.

מירב בן ארי: אם יהיו לי עוד שאלות, אני אשאל.

מירב בן ארי: נפתלי דרעי, בבקשה.

<נפתלי דרעי: מזכ"ל מועצת תנועות הנוער.

מירב בן ארי: תתייחס גם לדברים ששמענו.

<נפתלי דרעי: ראשית, לפני שאנחנו מתחילים, בשנה שעברה היה מאמץ גדול, בעקבות הוועדה, להגדיל תקציב וזאת ההזדמנות בפומבי להודות לך, מירב, על כל הפעולה שלך.

<נפתלי דרעי: כל הזמן אמרת לי שבסוף זה יהיה ובסוף זה קרה וכל התקציב הגיע, כולל התקציב של משרד הביטחון.

<נפתלי דרעי: אני מאמין שגם השנה יגיע כל התקציב, כולל התקציב של משרד הביטחון וזה הישג גדול מאוד.

<נפתלי דרעי: זאת אומרת, אנחנו קרובים אליו ולכן לא רואים את גודל ההישג, אבל בראייה של עוד כמה שנים, כשנסתכל אחורה, אם נדע לשמור עליו, זה באמת הישג שיצעיד אותנו קדימה וזאת הזדמנות להגיד לך תודה - ושזה גם ייכנס לפרוטוקול – בשם תנועות הנוער ואני חושב שאני אומר את זה גם בשם כל הגופים המשלחים.

<נפתלי דרעי: לגבי הנתונים ששמענו.

<נפתלי דרעי: דני, אמרת שהמסקנות לא אומצו.

<נפתלי דרעי: בכל המפגשים שהיו לנו עם שר החינוך בנושא השין-שינים הוא חזר ואמר שהוא, שר החינוך, מאמץ את המסקנות.

<דני רוזנר: לא נחתמו.

<נפתלי דרעי: לא נחתמו, זה משהו אחר, אבל בפועל, דה פקטו, הוא פועל לפי יישום המסקנות וגם המשרד פועל כך.

<נפתלי דרעי: אני יודע שגם בהיערכות לשנה החדשה, עת ישבנו עם משרד הביטחון ומשרד החינוך, פעלנו לאור המסקנות ואלה היו העוגנים אליהם התייחסנו.

<חביבה סלומון: זה יושם כבר ב-2015.

<נפתלי דרעי: לגבי האמירה על הגדלה של מספרי הדח"שים.

<נפתלי דרעי: אנחנו כמובן בעד ההגדלה.

<נפתלי דרעי: בתנועות הנוער, זה בממוצע אחד משלושה, אחד מארבעה, מאלה שניגשים ורוצים לעשות שנת שירות שיכולים להתקבל בגלל מכסות שיש לנו.

<נפתלי דרעי: מגבלת המכסות.

<נפתלי דרעי: זה מאכזב הרבה.

<נפתלי דרעי: צריך להבין שבתנועות הנוער אתה לא הולך בכיתה י"א לגייס אותו בבית ספר לשנת שירות.

מירב בן ארי: הוא כבר שנים בתנועה.

<נפתלי דרעי: זה חניך שמכיתה ד' מסתכל על השין-שין ורוצה להיות כמוהו.

<נפתלי דרעי: כשהוא מגיע לכיתה י"ב ואומרים לו שהוא לא יכול ללכת לשנת שירות כי אין לנו מכסה, האכזבה היא גדולה מאוד, מה גם שזה חלק מהגשמה וכולי.

<נפתלי דרעי: יש לזה משמעויות כבדות.

<נפתלי דרעי: לכן ההגדלה של מספר הדח"שים מבחינתנו היא רצויה ומבורכת אבל אני מציע שכל מי שמדבר על הגדלת מספר הדח"שים, שיזכור שהוא צריך גם לשים את הצ'ק בצד הגדלת המספר.

<נפתלי דרעי: אסור לנו לכרסם בהישג של שנה שעברה עת הבאנו את תקציב השין-שין למספר שהוא נמצא היום וכל הגדלה של דח"ש בלי הוספת כסף, יוריד לשין-שין ויפגע בשין-שינים המשרתים, ואת זה צריך להבין.

<נפתלי דרעי: אני שמח שמשרד הביטחון רוצה להקצות מכסות לפריפריה אבל איפה הכסף?

<חביבה סלומון: אמרתי.

<נפתלי דרעי: כל שנה רבים עם משרד הביטחון על הכסף.

<נפתלי דרעי: תביאו גם את הכסף.

<נפתלי דרעי: זה שראש אכ"א רוצה את כולם דח"שים, בסדר גמור, אבל שיגיד מאיפה הוא מביא את הכסף לזה.

<נפתלי דרעי: להיות גיבור בעצות זה טוב, אבל צריך גם להבין שיש לזה משמעות.

<נפתלי דרעי: בינתיים אנחנו לא רואים.

<נפתלי דרעי: אם מדברים על הגדלה של מספר החניכים בפריפריה, אני לא מדבר על החשיבות של זה ועל התרומה וכולי, זאת הביצה והתרנגולת.

<נפתלי דרעי: למה אין הרבה?

<נפתלי דרעי: כי באמת להוציא חניך מהפריפריה – יוסי יכול להעיד כמה זה עולה.

<נפתלי דרעי: גם בתנועות נותנים להם מלגות, לקנות ציוד, אפילו לקנות תיק כדי שהוא ייראה כמו החברים שלו, בנראות, ולא ירגיש שהוא פחות חשוב מהם.

<נפתלי דרעי: צריך להבין שלהגדיל בפריפריה, אין בעיה אבל צריך להבין שצריך יותר כסף לזה.

<נפתלי דרעי: אנחנו כבר הראינו שכאשר בתקנת תנועות הנוער שרי החינוך הקודמים קיבלו החלטה להגדיל את מספר החניכים של תנועות הנוער בפריפריה וייעדו לזה תקציב, זה קרה.

<נפתלי דרעי: אין בעיה להגיע גם עם החניכים, החברים, התלמידים והילדים בפריפריה להישגים ולהיקפים גדולים אם המדינה יודעת לשים לזה את התקציב בצד העניין, מעבר לתרומות שמגייסים וכולי שהן חשובות.

<נפתלי דרעי: הרוב צריך להגיע מתקציב המדינה בנושא הזה כי אי אפשר להסתמך רק על תרומות.

<נפתלי דרעי: הצעד שנעשה עם האוכלוסייה האתיופית בעקבות החלטת הממשלה ועכשיו התיקון שהולך להיות בתקנה עם החבר'ה ממצב סוציו אקונומי, זה טוב וזה חשוב אבל שזה לא יכרסם בסוף גם בשין-שינים האחרים.

<נפתלי דרעי: צריך לקחת בחשבון שכרגע אנחנו יודעים מה ההיקפים אבל אם נגדל, צריך לתת לזה גם את התוספת התקציבית הנדרשת לעניין הזה.

<יוסי מלכה: את זה לא הבנתי.

<נפתלי דרעי: אני אומר שכרגע אם מדברים על 300 מאשכול שלוש-ארבע, פלוס אשכול אחד ושניים, 350 לצורך העניין, ומחר נהיה אלף, אז אלף מתוך אלפיים זה כבר חמישים אחוזים שאתה צריך לתת להם אקסטרה תקציב וזה לא רק התקציב הרגיל של 26.

<נפתלי דרעי: צריך כאן אקסטרה גם לחבר'ה שבאים מהפריפריה ולהקצות להם כסף.

<נפתלי דרעי: צריכה להיות דלתה לחניך שבא מהפריפריה שנותנים לו מעבר לתקצוב שמקבל כל שין-שין והדלתה הזאת, ברגע שמספר השין-שינים האלה יגדל, גם הדלתה גדלה.

<רויטל לן כהן: כי צריך להביא אותו לבסיס שאחרים מתחילים ממנו.

<נפתלי דרעי: אנחנו ידענו לעשות את זה בעבר גם עם אוכלוסייה מקרב העולים מאתיופיה עת פעלנו בשכונות רוויות עולים ובפרויקטים אחרים.

<נפתלי דרעי: אני חושב שכבר הוכח שהילדים בפריפריה, יש להם את אותו פוטנציאל כמו כל ילד בכל מקום בארץ.

<נפתלי דרעי: השאלה אם אתה יודע להעמיד את המשאבים כדי להביא אותו למקום שצריך שהוא יהיה בו.

<נפתלי דרעי: זה הכול.

<נפתלי דרעי: המשאבים הם קטנים.

<נפתלי דרעי: בשבוע האחרון פורסם כמה עולה למדינה ילד שיצא לתרבות רעה – מאות אלפי שקלים.

<נפתלי דרעי: אלה סדרי גודל אחרים לגמרי.

<נפתלי דרעי: אנחנו לא מדברים בכלל בסדרי הגודל האלה ואת פתחת ואמרת שבסופו של דבר החניכים שילכו למסלולים האלה, המדינה תחסוך לעצמה הרבה כסף בעתיד בהיותם אזרחים מועילים ותורמים.

<רויטל לן כהן: זאת לא רק האזרחות שלהם אלא זה גם המודלינג שהם עושים לילדים האחרים שגם אם הם לא ילכו לשנת שירות, הם פשוט לא יידרדרו למטה.

<נפתלי דרעי: אין ספק.

<נפתלי דרעי: אנחנו מדברים על אותו דבר.

<נפתלי דרעי: אם כן, זה בעניין של הגדלת מספר הדח"שים והתקציב לכך.

<נפתלי דרעי: אירית הזכירה את הרקע ההיסטורי של שנת השירות.

<נפתלי דרעי: בזמנו זה נקרא שין-שין-שין, שנת שירות שלישית.

<נפתלי דרעי: למה?

<נפתלי דרעי: כי בצבא שירתו שנתיים.

<נפתלי דרעי: היה שירות של שנתיים שירות צבאי, פעם היה דבר כזה, והשנה הזאת נחשבה לשנת שירות לטובת המדינה שהיא שנה שלישית.

<נפתלי דרעי: היום היא שנת שירות רביעית ועבור קצין זאת שנת שירות חמישית.

<נפתלי דרעי: צריך להבין שהיום שנת השירות נמצאת במקום אחר לגמרי מהרקע ההיסטורי בו התחילה.

<נפתלי דרעי: כשאתה לוקח שין-שין למשל בתנועת נוער, שהוא צמח מאז היותו חניך, מכיתה ד', וזה חלק מפרק ההגשמה, ואחר כך הוא הולך לנח"ל ולתנועת בוגרים, זה בכלל מסלול אחר לגמרי מאשר שנת שירות בארגונים אחרים שמגייסים אותו בכיתה י"א כשלא היה לו רקע בארגון.

<נפתלי דרעי: אני חושב שצריך לתת לכולם את האפשרות לעשות את ההתנדבות הזאת בשנת י"ג כי בסוף הנתונים, גם של הצבא ואם יעשו את המחקר ברמ"ה, אני מסכים אתך שהנחת העבודה של המחקר הזה תהיה שההישגים שלהם והתרומה לחברה הרבה יותר גדולים.

<נפתלי דרעי: בבסיס יש הבדל בדברים האלה וצריך לראות בסופו של דברר שכאשר לוקחים את שנת השירות הזאת למקומות ויעדים חדשים, לא פוגעים בסופו של דבר בשנת השירות בתנועת הנוער כי בתנועת הנוער הם הולכים לשנת שירות ודרך אגב, רובם משרתים בפריפריה בסופו של דבר.

<נפתלי דרעי: אנחנו ראינו את הפילוח מהיכן הם מגיעים, היכן הם גרים, אבל בסופו של דבר העבודה שלהם היא בעיקר בפריפריה ובתנועות הנוער הם עושים גם עבודה לתוך התנועה וגם עבודה בבתי הספר ולטובת הקהילה וכולי.

<נפתלי דרעי: אנחנו רוצים לשמר את מספר השעות שנדרש מהם לעשות למען הקהילה ולמען ההתנדבות ולא להתחיל לכרסם בזה.

<נפתלי דרעי: שמעתי כבר על כל מיני רעיונות לאפשר להוציא אותם ללימודים כאלה או ללימודים כאלה.

<נפתלי דרעי: צריך לראות שבסוף לא הופכים את שנת ההתנדבות הזאת למשהו אחר.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אנחנו מאוד בקונספט שלכם.

<נפתלי דרעי: בסדר גמור.

<נפתלי דרעי: אילן הוא יושב ראש ועדת שנת השירות שמאגדת את הגופים המשלחים.

מירב בן ארי: בתנועות הנוער.

<נפתלי דרעי: גם הארגונים.

<נפתלי דרעי: כל הגופים המשלחים.

<אילן גזית: אני רוצה להוסיף כמה דברים.

<אילן גזית: אני גם מזכ"ל המחנות העולים.

<אילן גזית: חביבה נתנה איזשהו היבט היסטורי, מה היה ב-2009.

<אילן גזית: ראינו שמ-2009 היה גידול של כמעט חמישים אחוזים במספר השין-שינים.

<אילן גזית: אם היינו הולכים עשור אחורה, זה יכול להגיע גם למאות אחוזים.

<אילן גזית: יש כאן שינוי דרמטי במקום של שנת השירות בחברה הישראלית וצריך גם להתאים את הרגולציה ואת המערכות לשינוי הזה.

<אילן גזית: השינוי התקציבי קרה והרבה בעזרתך ואני מצטרף לדברים של נפתלי בעניין הזה.

<אילן גזית: אבל הוועדה המליצה על עוד דברים.

<אילן גזית: היא המליצה גם על פיקוח שבעצם יש היום באופן מאוד מינימלי.

<אילן גזית: עם ההגדלה, האחריות שלנו כגופים ושל המערכות המלוות והמפקחות היא הרבה יותר גדולה.

<אילן גזית: כאן ההמלצה הזאת עוד לא מומשה.

מירב בן ארי: אתה גוף מפקח?

<אילן גזית: לא.

<אילן גזית: אני גוף משלח ואני שותף עם שאר הגופים המשלחים בוועדת שנת שירות שלנו, של הגופים המשלחים.

<אילן גזית: אני יושב ראש הוועדה הזאת.

<אילן גזית: הגופים המפקחים, אלה משרד הביטחון ומשרד החינוך.

<אילן גזית: בעצם אירית גם אמרה קודם, או אמרה בשפה רפה, אני רוצה להגיד את הדברים מנקודת המבט שלי, שהיכולת שלה כרגולטור עם הכלים שיש לה לפקח על מה שקורה בשנת השירות, היא מאוד נמוכה.

<חביבה סלומון: דרך אגב, של שני המשרדים.

<אילן גזית: של שני המשרדים.

<אילן גזית: הנה, מוסיפה גם חביבה.

מירב בן ארי: סניף מכבי צעיר בנתניה ששולח את השין-שינים שלו לפרויקטים בנתניה, האם מישהו ממכבי צעיר הארצי מגיע ובודק?

<אילן גזית: כן.

<אילן גזית: בוודאי.

מירב בן ארי: אז הארגון בודק את עצמו.

<חביבה סלומון: יש 315 מוקדים ברחבי הארץ, גם אצל אירית שבקושי יש שם בן אדם ורבע שיכול לעשות משהו וגם אצלי יש לי עובד אחד שאמור להגיע והוא עושה את זה ומגיע אבל אני לא יכולה לומר לך שהוא מגיע לכל המקומות.

<חביבה סלומון: אם הוא מצליח להגיע לארבעים אחוזים מהקומונות, זה טוב.

<אירית ברוק: אנחנו נמצאים ברגע מבלבל כאשר גופים מפוקחים באים ומבקשים פיקוח.

<יוסי מלכה: רגע מכונן.

<אילן גזית: אני רוצה לחדד את זה.

<אילן גזית: הייתה הסכמה בוועדה של שלושת המשרדים ושל הגופים שאמורים להיות מפוקחים שיש צורך להגביר את הבקרה.

<אילן גזית: בואו נקרא לזה בקרה כי אני חושב שזה יותר נכון בהקשר הזה.

<אילן גזית: אני חושב שגם במשרד החינוך יש כלי מאוד טוב לעניין הזה והוא רמ"ה שיכולים בקלות ובעלויות - - -

מירב בן ארי: זה הרבה מעבר לרמ"ה.

מירב בן ארי: זה פיקוח שצריך להיות מתוך המשרדים עם אנשים שזה התפקיד שלהם.

מירב בן ארי: הקשר של הרכזת של מכבי צעיר הארצית עם הרכזת בנתניה, אם קורה משהו, הן גם יכולות ביניהן כי המבקר מבקר את עצמו.

<קריאה: יש הבדל בין ליווי לבין בקרה.

<קריאה: אלה שני דברים שונים.

<קריאה: הארגונים המשלחים עושים ליווי של הקומונה, של השין-שינים ומטפלים בצרכים שלהם.

מירב בן ארי: ומי מבקר אותם מבחינת ביקורת?

<חביבה סלומון: העובד שלי מגיע ועל כל ביקור כזה בקומונה אני מקבלת דוח.

מירב בן ארי: כן, אלא שהתנאים שלך מוגבלים.

<חביבה סלומון: נכון.

<חביבה סלומון: פעם בשנה.

<אילן גזית: המסקנה השנייה שעוד לא עוגנה מספיק ולא מומשה היא לייצר את הגידול האורגני, להתאים את הגידול לתקציב, מה שקודם דני אמר בין ארגעה לעשרה אחוזים.

<אילן גזית: זה בעצם צריך גם להיות ממומש במסגרת התקנה.

<אילן גזית: צריך להיות שינוי בתקנה שבעצם מעגן את זה ולמעשה כאן עברה כבר שנה וחצי מאז סיום עבודת הוועדה וזה לא קורה.

מירב בן ארי: זה משהו שאני אטפל בו, במסקנות הוועדה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את ענבר.

<ענבר הרוש גיטי: אני מנכ"לית "אחרי".

<ענבר הרוש גיטי: אני רוצה להצטרף לתודות.

<ענבר הרוש גיטי: בשנה שעברה השינוי – אני אשים לרגע את סוגיית התקצוב בצד כי צריך לעבור אותה – שאנחנו חווינו לגבי התקצוב של שנת שירות היה יוצא מן הכלל, הוא מאפשר לנו השנה לפתוח הרבה יותר עשייה, לקבל יותר חניכים, לעשות הרבה יותר ואנחנו מאוד גאים בזה.

<ענבר הרוש גיטי: אנחנו ב"אחרי", מדי שנה , חמישים אחוזים מה-י"ב שלנו חותמים על דח"ש, או לשנת שירות או למכינה קדם צבאית.

<ענבר הרוש גיטי: כידוע, אנחנו עובדים אך ורק בפריפריה החברתית והגיאוגרפית.

<ענבר הרוש גיטי: אז האופן שבו אנחנו מתנהלים בתוך ארגון גרעין שנת שירות ובאופן אופן גם המכינות הוא שאנחנו מנסים לייצר תמהיל שיש בו חבר'ה שהם יותר מוחלשים, חבר'ה שהם יותר מחוזקים וחבר'ה שהם ממש תותחים שלצורך העניין היו מצליחים גם בלעדינו.

<ענבר הרוש גיטי: במובן הזה אני חושב שהכלי של שנת שירות וגם של מכינות, אבל בוודאי של שנת שירות, הוא כלי יוצא מן הכלל בהקשר ליצירת מפגש בין מרכז לבין פריפריה, כלי של חיזוק ושל מוביליות חברתית.

<ענבר הרוש גיטי: אם המדינה והארגונים שהם ארגונים משלחים ידעו לקחת את המשימה הזאת על עצמם, הם יכולים להשפיע בסדרי גודל על דור המנהיגות של העתיד ובהחלט על הנושא של הפריפריה, כי הסיפור של הערבוב כאן, המשימות השונות, היכולת להביא את עצמך לידי ביטוי במשימות שהן אחרות מאלו שנמדדת בהן עד היום, הסיפור של המפגש עם האנשים האחרים, הוא מאוד.

מירב בן ארי: מאחר ואני מכירה את העמותה ואותך היטב, אני רוצה לשאול אותך משהו מאוד ספציפי.

מירב בן ארי: איך את, וגם יוסי אחר כך יתייחס לזה, מחזיקה את אותם חבר'ה שמראש הם באו אליך לצורך העניין כי הם מוחלשים?

מירב בן ארי: איך את מחזיקה אותם במשך שנת שירות?

<ענבר הרוש גיטי: זאת שאלה של תפיסה חינוכית.

<ענבר הרוש גיטי: אני חושבת שהם יותר טובים מכולם.

<ענבר הרוש גיטי: כך אני חושבת.

<ענבר הרוש גיטי: אני באמת מאמינה בזה.

<ענבר הרוש גיטי: אני חושבת שזה שהם הגיעו למקום הה - - -

מירב בן ארי: את יודעת שאת לא צריכה לשכנע אותי.

<ענבר הרוש גיטי: זה שהם הגיעו לסיטואציה הזאת, זה אומר שהיכולות הפנימיות שלהם הן הרבה יותר משמעותיות מאשר כל אחד אחר.

<ענבר הרוש גיטי: הם היו צריכים לעשות הרבה יותר בעצמם.

<ענבר הרוש גיטי: אז במובן הזה, אין שאלה.

<ענבר הרוש גיטי: ברור שהם יכולים להחזיק את שנת השירות.

<ענבר הרוש גיטי: זה שקיימת כאן מעטפת ארגונית מאוד חזקה שזה הסיפור שלה, ברור, יש מלגות, יש הרבה מאוד עזרה, יש פסיכולוג מוצמד, יש בזה הרבה מאוד עבודה אבל אני חושבת שזאת שאלה של ההחלטה של הארגון יותר מאשר זאת שאלה של היכולת לעשות את זה.

<ענבר הרוש גיטי: אגב, זה לא עולה לי שונה, לא עולה לי שונה החניך היותר מחוזק ביחס לחניך הפחות מחוזק אלא זה עולה אותו דבר בגלל התפיסה של העניין הזה.

<ענבר הרוש גיטי: אני אומרת שבמובן הזה, אם עכשיו האחוזים מתפלגים – לא יודעת כמה, עשרים-שמונים, או 15-85 אחוזים – המשימה צריכה להיות - - -

מירב בן ארי: עשיתם איזשהו סקר של אחראי על השין-שינים שלכם.

<ענבר הרוש גיטי: ברור.

<ענבר הרוש גיטי: השין-שינים שלנו, בגדול הם עומדים בכל הפרמטרים שאתם ציינתם ואפילו קצת יותר מזה.

<ענבר הרוש גיטי: בגלל "שאחרי" בקטע של צבא אז יש יותר לחימה, יש 12 אחוזים בנות לוחמות שזה פי 12 מהאוכלוסייה הכללית, מבחינת התרומה לקהילה אחר כך, הסיפור של אזרחים פעילים, הם מתנדבים פי שניים ושלושה יותר מאשר צעירים אחרים במצב שלהם אבל במצב נורמטיבי.

מירב בן ארי: מה אחוז הנשר?

<ענבר הרוש גיטי: פחות מחמישה אחוזים, אבל זאת מלחמה על כל חניך ואת זה צריך להגיד.

<ענבר הרוש גיטי: יש חניכים שבכוח, זאת מלחמה אבל אלה פחות מחמישה אחוזים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: יוסי.

מירב בן ארי: תציג את עצמך לפרוטוקול.

<יוסי מלכה: נאמרו כאן המון דברים על ההשפעה של שנת שירות.

<יוסי מלכה: אני אומר לכם את זה באופן אישי כמי שעבר שנת שירות ועשה אותה בקריית שמונה, זאת בהחלט שנה מכוננת.

מירב בן ארי: מטעם מי עשית את שנת השירות?

<יוסי מלכה: פעם ראשונה שלא הייתי צריך שום ארגון משלח.

<יוסי מלכה: זה היה מאבק גדול שהעיר שלי עשתה ובסופו של דבר שישה חבר'ה בני המחזור שלי נשארו בקריית שמונה לשנת שירות.

<יוסי מלכה: אני בוגר העיר ונשארתי בקריית שמונה לשנת שירות.

<יוסי מלכה: מאז היו עוד שין-שינים מקריית שמונה שנשארו במקום.

<יוסי מלכה: אני זוכר את זה כשנה מאוד, מאוד, מאוד משמעותית ומאוד תורמת באופן אישי.

<יוסי מלכה: היום כמי שעוסק או משלח 160-170 שין-שינים מהפריפריה של ישראל, אין ספק שכמו עולם המכינות - - -

מירב בן ארי: כמה יש לך?

<יוסי מלכה: אנחנו בתשע"ו שילחנו 160 שין-שינים ולקראת תשע"ז, בעזרת השם, נשלח 180 שין-שונים.

<יוסי מלכה: אני יודע לומר שלמרות שמדובר בשני מודלים שונים, מכינה היא לא שנת שירות, שנת שירות היא לא מכינה, האימפקט על הצעיר הוא עצום והסטטיסטיקה מדברת בעד עצמה.

<יוסי מלכה: יש לנו מחקרים בוגרים שמלמדים כפי שסיפרה ענבר על אחוזי קצונה ופיקוד מאוד גבוהים.

<יוסי מלכה: אגב, לפעמים אפילו יותר מאשר במכינה הקדם צבאית וגם את זה צריך לומר.

<יוסי מלכה: אגב, חלק מהמחקרים מלמדים שבוגרי שנת שירות מגיעים לתפקידי פיקוד אפילו יותר מאשר בוגרי המכינות הקדם צבאיות.

<יוסי מלכה: יש מחלוקת והמכינות טוענות שהמחקרים לא נכונים.

<יוסי מלכה: אני לא נכנס לזה אבל בהחלט על דבר אין ויכוח.

מירב בן ארי: גם כך יצרתי שבר במכינות אחרי הדיון הקודם.

מירב בן ארי: חשבו שאני נגד המכינות.

מירב בן ארי: לא משנה, אתה יודע שלא מרתיעים אותי, אבל עכשיו אתה אומר את מה שאתה אומר.

מירב בן ארי: זאת הייתה סתם הערת אגב.

מירב בן ארי: הכול בסדר.

<חביבה סלומון: יוסי, תדייק.

מירב בן ארי: אין תחרות.

מירב בן ארי: כולם טובים.

<יוסי מלכה: אחרי הדיון על המכינות, החלטתי שאני מגיע רגוע לדיון הזה ואני אשתדל להיות רגוע.

<יוסי מלכה: מה שאת אומרת, דברים אלוהים חיים.

<יוסי מלכה: השפעתם בצבא היא ללא ספק השפעה חיובית.

<יוסי מלכה: הצבא מרוויח מהם בגדול אבל גם ביום שאחרי, כפי שאמרה ענבר, בדקנו את זה, וראינו שהבוגרים שלנו נשארים מחויבים לעשייה חברתית בקהילה וגם בהיבט האישי הם עושים דרך הרבה יותר משמעותית וקפיצת מדרגה בדרך לאקדמיה או הכשרה מקצועית משמעותית.

<יוסי מלכה: אגב, האוצר בדק ROI ביחס לשירות הלאומי.

<יוסי מלכה: לא שנת שירות אלא שירות לאומי שמאוד דומה לשנת שירות.

<יוסי מלכה: גם כאן אלה ארבעים שעות בשבוע וגם כאן ארבעים שעות בשבוע.

<יוסי מלכה: הוא מצא שיש החזר השקעה של המדינה בין 250 ל-500 אלף שקלים.

<יוסי מלכה: מה ההבדלים?

<יוסי מלכה: ההבדלים הם בפרופיל של מי שעושה.

<יוסי מלכה: על צעירה ערבייה שעושה שירות לאומי, ההחזר הוא 250 אלף שקלים ועל צעיר עם מוגבלויות שעושה שירות לאומי, ההחזר על ההשקעה הוא סדר גודל של חצי מיליון שקלים.

<יוסי מלכה: זאת אומרת, לאוצר כבר יש ביד לצורך העניין מחקר בדוק שיש פה החזר על השקעה.

<יוסי מלכה: שווה לקראת המחקר של רמ"ה גם ללמוד את המחקר הזה שאומץ בחום על ידי משרד האוצר.

מירב בן ארי: שאול, אתה מכיר את המחקר הזה?

מירב בן ארי: אולי תרשום לך כי זה מחקר מעניין.

<יוסי מלכה: אני אעביר לך אותו.

<שאול קירשנבום: אנחנו מאוד מאמינים בשנת שירות.

מירב בן ארי: אני יודעת אבל המחקר הזה הוא חשוב.

<יוסי מלכה: אני אעביר לך.

<יוסי מלכה: הקושי, ושוב, אני רוצה לומר את זה ברמה של הבנה מסביב לשולחן כי אני לא רואה כאן ויכוחים.

<יוסי מלכה: דני היה מנכ"ל "אחרי" והקים את מכינת אחרי המשותפת למרכז מעשה, אירית וחביבה הן שותפות ונותנים לנו רוח גבית יוצאת מן הכלל בהיבט של הגיוון, של מי שמגיע לשנת שירות, אבל עדיין הנתונים מלמדים שאחוז קטן ממי שעושה שנת שירות, אחוז קטן מדי, מגיע מהפריפריה.

<יוסי מלכה: בביבה דיברה על עשרים אחוזים עד סולם חמש של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, עשרים אחוזים בלבד, כלומר, הרוב המכריע מגיע מהשכבות המבוססות.

<יוסי מלכה: צריך גם לומר שבחלק מהגופים המשלחים המיון הוא מיון בלתי אפשרי.

<יוסי מלכה: אני אומר שהסיכוי שצעירים מהפריפריה יעברו את תהליכי המיון של חלק מהגופים, אני לא אציין שמות כי זה מיותר, הוא כמעט בלתי אפשרי.

<יוסי מלכה: שלא לדבר על כך שאחוז הצעירים שמגיע מהפריפריה עם ניסיון הדרכתי, תנועות הנוער – מה לעשות, זאת המשימה שלהם, משימת ההתנדבות היא בראש ובראשונה להדריך – הצעירים שבאים מהפריפריה עם יכולות כאלה, המספר שלהם קטן ולכן היכולת שלהם להשתלב בשבעים אחוזים מהגופים המשלחים שהם המסה הגדולה בשין-שינים, הוא אחוז מאוד מאוד קטן.

<יוסי מלכה: התיקון צריך שייעשה בשלושה מישורים.

<יוסי מלכה: קודם כל, אני פונה לעצמנו.

<יוסי מלכה: אני לא רוצה לבוא בטענות למדינה, נפתלי.

<יוסי מלכה: זה בשלב הבא.

<נפתלי דרעי: לא באתי בטענות.

<יוסי מלכה: בבקשות.

<יוסי מלכה: אנחנו צריכים להחליט שהמשימה החברתית היא לגוון את מי שפוקד את שערי שנת השירות והיא קודם כל משימה שלנו כי גם אנחנו תושבים כאן בארץ הזאת וגם לנו חשוב צדק חברתי ושוויון הזדמנויות.

<יוסי מלכה: אני אומר שלפני שאנחנו באים בדרישות למינהל חברה ונוער ולמשרד הביטחון, אנחנו צריכים לעשות את המאמץ להגדיל משמעותית בשלב זה, עד שהנתונים יתאזנו קצת, את מספר הצעירים שמגיע מהפריפריה בגלל שגם אתה כמוני מבין את ההשלכות שיש על הפרט.

<יוסי מלכה: אין ויכוח על טיב שנת השירות.

<יוסי מלכה: נפתלי, אני לא בא בטענות.

<יוסי מלכה: אני פונה אליך כשותף ולא בטענה.

<יוסי מלכה: כשותפים למשימה אני חושב שאנחנו צריכים לעשות מאמץ נוסף.

<יוסי מלכה: המאמץ צריך להיות גם בביקוש וגם בהיצע.

<יוסי מלכה: צעירים בפריפריה פחות נוטים להגיע לשנת שירות וגם את זה צריך להגיד.

<יוסי מלכה: אגב, המהלך הנפלא שעושים עם צעירים יוצאי העדה האתיופית הוא מהלך מצוין אלא שהצעירים, רובם המכריע, רוצה להגיע יותר למכינות וגם את זה צריך להגיד.

<יוסי מלכה: הצעירים נוטים יותר למכינות ופחות לשין-שינים.

<רז ברוד: אני לא מסכים עם יוסי.

<יוסי מלכה: בסדר.

<יוסי מלכה: זאת החוויה שלי.

מירב בן ארי: יש לו קצת ניסיון.

<יוסי מלכה: צריך לעשות מאמצים גדולים ברמת התכניות החינוכיות בפריפריה כדי לחשוף את עולם שנת השירות.

<יוסי מלכה: לדעתי אם נעשה את זה ביחד במאמץ לאומי משותף של הארגונים ומשרדי הממשלה, ושוב, יש כאן פרטנרים, זה יכול להיות נהדר.

<יוסי מלכה: ברמת הדוח והגידול.

<יוסי מלכה: אין ויכוח שלא צריך לשחוק את ההסכמות שהיו בדוח.

<יוסי מלכה: יחד עם זאת, עם מדובר שם על גידול של בין חמישה לעשרה אחוזים בהיקף השין-שינים, אז חשוב שברמת מדיניות לאומית ההקצאה תהיה דיפרנציאלית.

<יוסי מלכה: תראו, משרד האוצר עכשיו פרסם על הקצאה דיפרנציאלית של כספים בבתי הספר התיכוניים, אז בואו נקצה דיפרנציאלית.

<יוסי מלכה: נחליט שיותר דח"שים יופנו לצעירים מהפריפריה.

<יוסי מלכה: לא יקרה שום דבר אם נעשה את זה.

מירב בן ארי: גם חביבה התייחסה לכך.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: הסוכנות היהודית.

<דנה זקס: אני רוצה לספר שלפני כארבע שנים הקמנו תכנית שנקראת שין-שינוי מתוך תפיסה ששנת השירות היא שנה שמעצבת זהות של אדם והרבה פעמים דווקא העובדה שמגיעים צעירים באמת מאוד מחויבים – אני יכולה לומר כזקנה ששלושה מילדיה כבר יצאו לשנת שירות – יש תופעה של ילדי מרכז הארץ שמגיעים משכבות סוציו אקונומיות גבוהות שהולכים לעזור לפריפריה.

<דנה זקס: ההבנה שלנו הייתה שזאת שנה שמאוד מעצבת את זהותו של האדם אבל עצם שנת השירות לא מבטיחה שאדם יישאר אקטיביסט חברתי לאורך השנים וכי יש חשיבות מאוד גדולה ללוות את העשייה שלו בתהליך של לימוד והתבוננות פנימה עם מה הוא נפגש, מה הוא מבין, וההבנה שהתהליכים החברתיים האלה של הפריפריה והמרכז, הם לא גזרת גורל והם גם לא מקרה פרטי אלא הם תהליכים חברתיים שיש להם שמות וכיוון.

<דנה זקס: לכן פתחנו תכנית שמאפשרת לשין-שינים מכל התנועות.

<דנה זקס: אנחנו משקיעים בה יחד עם קרן אביחי מיליון וחצי שקלים בשנה.

<דנה זקס: מזמינים את השין-שינים לבוא פעם בשבועיים ליום למידה.

מירב בן ארי: שין-שינים שהם בשנת השירות.

<דנה זקס: שהם בשנת השירות, במהלך שנת השירות, כדי ללוות את העשייה שלהם.

<דנה זקס: התכנית עולה מיליון וחצי שקלים.

<דנה זקס: מגיעים אלינו היום כ-650 שין-שינים בשבעה מרכזים שונים בארץ פעם בשבועיים ליום למידה.

<דנה זקס: יום הלמידה עוסק בשאלות של זהות ישראלית יהודית וזהות חברתית.

<דנה זקס: אני חושבת שההבנה הזאת ששין-שין הוא לא רק כוח עבודה למדינה אלא הוא בעצמו אובייקט שצריך לחזק אותו.

מירב בן ארי: כמה זמן התכנית קיימת?

<דנה זקס: עכשיו סיימה שנה רביעית ומתחילה שנה חמישית.

<דנה זקס: אחד הדברים היפים הוא שבכל קבוצה יושבים למשל חבר'ה מ"אחרי" יחד עם חבר'ה מהצופים, עם חבר'ה מבינה, עם חבר'ה עם צרכים מיוחדים שיוצאים לשירות אזרחי, יושבים ביחד כקבוצה ולומדים יום שלם, מה שמאפשר איזשהו מגע מאוד מאוד משמעותי.

<דנה זקס: הדבר השני שהסוכנות עושה הוא שהיא מוציאה 120 שין-שינים לחוץ לארץ ועליהם צחי ידבר.

יצחק לוי: צהרים טובים.

יצחק לוי: קודם כל, תודה על ההזדמנות.

יצחק לוי: כמו שדנה ציינה, אני מנהל תכנית של שנת שירות בתפוצות.

יצחק לוי: אנחנו מוציאים קרוב ל-120 שין-שינים.

מירב בן ארי: מאיפה הם באים?

יצחק לוי: ההזנה שלנו היא מכל הארץ, מכל תנועות הנוער.

יצחק לוי: אנחנו עובדים בשיתוף עם ארגוני הנוער, תנועות הנוער וכמובן בתי ספר ובעיקר פריפריה מכיוון שהתכנית שלנו עובדת דרך פלטפורמה שנקראת שותפות 2000, שותפות ביחד, שבעצם מחברת קהילות מהפריפריה עם קהילות מעבר לים.

יצחק לוי: חלק מהתכנית הזאת, אנחנו גם מחויבים לקהילות להביא מהפריפריה כמו מאופקים, משדרות, מאילת.

יצחק לוי: אני חושב שאם נסתכל על הרשימות שיש לכם, ועברתי עליהן, באמת באחוזים גבוהים הסוכנות היהודית נמצאת בפריפריה.

מירב בן ארי: המימון הוא שלך?

יצחק לוי: המימון הוא לחלוטין מתרומות, או דרך הקהילות או דרך הסוכנות היהודית.

<קריאה: הם לא בתקנה.

יצחק לוי: אנחנו לא בתקנה ולא נמצאים בתקצוב כלשהו.

<חביבה סלומון: אבל זה מבחירה שלכם.

יצחק לוי: לא.

יצחק לוי: דווקא לא מבחירה.

יצחק לוי: בואי נתקן את זה לפרוטוקול.

יצחק לוי: ממש לא מבחירה.

יצחק לוי: להפך, נשמח לבחירה אחרת.

יצחק לוי: התכנית הזאת קיימת כבר 18 שנים, היא הולכת וגדלה והביקוש גם הוא הולך וגדל.

יצחק לוי: אני חושב שאנחנו בעבודה משותפת יחד עם משרד הביטחון.

מירב בן ארי: אתם עשיתם סקר כזה על השין-שינים שלכם?

יצחק לוי: כן.

יצחק לוי: עשינו סקר על המיצוי.

יצחק לוי: אני מניח שהנתונים הם כמו לגבי כל שנת שירות אחרת – 17.5 אחוזים בקרב נשים.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: מה בעצם עושה השין-שין?

מירב בן ארי: הוא מתנדב בקהילה היהודית בחוץ לארץ?

יצחק לוי: השין-שין בתפוצות עובד בקהילה היהודית בחוץ לארץ.

יצחק לוי: יש בעצם שתי מטרות לתכנית הזאת כאשר המטרה האחת והעיקרית היא לחבר את הצעירים בתפוצות לישראל דבר שמתיישב מאוד עם התכנית של הממשלה לגבי כל החיבור בין ישראל לתפוצות, וכמובן ה-ROI שהוא חוזר לארץ ומביא את השיח חזרה לתוך החברה הישראלית.

יצחק לוי: אנחנו ממשיכים ללוות אותו גם בתקופת הצבא.

יצחק לוי: אני חושב שבנושא של הפריפריה, היום אנחנו משקיעים הרבה מאוד כסף בנושא של עתודות כדי לפעול בתוך הפריפריה ולהבטיח שמתוך הפריפריה יצאו שליחים מתאימים לתוך הקהילות מעבר לים.

יצחק לוי: אגב, אנגלית זה אחד המחסומים אבל גם כאן

יצחק לוי: אנחנו מטפלים בנושא הזה כחלק מהעבודה עם העתודות.

יצחק לוי: בגדול הכוונה היא בהחלט, כמו שאנחנו רואים את הפעילות כאן בחברה הישראלית כפעילות חשובה, אנחנו רואים את הפעילות גם מעבר לים בחיבור לזהות היהודית, לארץ ישראל וכל המלחמה כמובן ב-BDS שכולנו ערים ומודאגים ממנה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: גיא אליהו.

מירב בן ארי: תציג את עצמך.

<גיא אליהו: אני מנהל אגף חברה, נוער וצעירים בעיריית פתח תקווה וגם נציג אגודה מקצועית למנהלי מחלקות.

<גיא אליהו: אני אתייחס לנושא מנקודת מבט של הרשות.

<גיא אליהו: אני חושב שדיברו על שותפים שונים, על משרדים כאלה ואחרים ששותפים לפעילות השין-שינים ולא התייחסו לרשויות שאני חושב שהן שותף מאוד מאוד משמעותי גם מבחינת הליווי היום יומי והפיקוח על השין-שינים וגם מבחינת ימי חשיפה שהרשויות עושות כדי לעודד שנת שירות.

מירב בן ארי: ימי חשיפה בבתי הספר?

<גיא אליהו: בבתי הספר, אותם אנחנו עושים.

<גיא אליהו: גם מבחינת שותף כלכלי לכל דבר ותכף אני אומר למה אני מתכוון, וכאן, אם יבינו את נקודת המבט של הרשויות, אפשר יהיה לרתום אותנו ליותר.

מירב בן ארי: מאיזו בחינה לרתום את הרשויות?

<גיא אליהו: אני אומר.

<גיא אליהו: אם אנחנו מדברים למשל על גרעיני נח"ל, גרעין נח"ל שמגיע לרשות, אנחנו יודעים שהוא נמצא ארבע פעמים בשבוע שנותן לרשות, פועל בתוך הקהילה במסגרות הרשות ויום בשבוע בתנועה.

<גיא אליהו: אני טועה?

<גיא אליהו: לא.

<גיא אליהו: פונות אלינו תנועות ונוצר מעין משא ומתן, סחר, כאשר אם רוצים להכניס שין-שינים לפעילות ברשות, הרשות מבקשת לרוב להעמיד דירה על חשבונה לפעילות של שין-שינים בעיר.

<גיא אליהו: אז הרשות בעד והיא תומכת בזה כי יש עניין ששין-שינים ייכנסו לפעילות ברשות ותנועות מסוימות אומרות שפעם בשבוע הם יהיו לטובת הרשות, או פעמיים בשבוע, ובשאר הימים הם יהיו לטובת הארגונים, להקים סניף או להקים שבט.

<גיא אליהו: מבחינת הרשות אנחנו מסתכלים ואומרים, בסדר, התרומה של השין-שינים מבחינת שנת השירות - - -

<דנה זקס: זאת תרומה לכם.

<גיא אליהו: נכון, אבל רגע.

<גיא אליהו: אני רוצה לראות איך אנחנו תומכים.

<גיא אליהו: המטרה שלי היא שהרשויות יבואו ויעזרו לכם גם כלכלית ויאמרו שנותנים לכם דירה, בואו תפעלו כאן.

<גיא אליהו: אני רוצה לעזור ולא להכשיל.

<גיא אליהו: אני אומר את נקודת המבט של הרשות.

<גיא אליהו: הרשות אומרת שהשין-שין קודם כל צריך לבוא ולפעול למען הקהילה.

<גיא אליהו: הוא עושה שנת שירות בהתנדבות למען הקהילה ולמען החברה כי זאת המשמעות של שנת שירות, פעילות חברתית.

<גיא אליהו: ברגע שהרשות אומרת שנכנסים כאן שין-שינים שעיקר הפעולות שלהם היא להקים שבט או להקים סניף, ואנחנו כבר נותנים תמיכה.

<גיא אליהו: אנחנו נותנים תמיכה לתנועה, נותנים תמיכה לארגון וזה פחות משרת אותנו.

<גיא אליהו: אם תרדו לסוף דעתי, תבינו שאני רוצה לחזק.

<גיא אליהו: ידעתי שכאשר אומר את הדברים, תהיה התקוממות.

מירב בן ארי: אין כאן התקוממות.

מירב בן ארי: השין-שין, אני גם ראיתי את זה אצלנו, בבוקר הוא בבית הספר של הרשות ואחר הצהרים הוא מתנדב במועדונית של הרשות.

מירב בן ארי: אולי פעם בשבוע הוא בסניף.

<גיא אליהו: לא.

<גיא אליהו: בדיוק הפוך.

<גיא אליהו: אני לא רוצה לתת דוגמאות אבל כרגע אנחנו חווים את זה בכמה רשויות ואני בעצמי חווה את זה עם מספר תנועות שפנו אלינו.

<גיא אליהו: לפני שבוע קיבלתי טלפון מתנועה שאמרה שהיא רוצה להכניס שין-שינים לפתח תקווה.

<גיא אליהו: אמרתי להם שזה מבורך, קדימה, מה אני צריך לעשות?

<גיא אליהו: רק להעמיד דירה.

<גיא אליהו: בסדר, אני אעמיד לכם דירה.

<גיא אליהו: מה המשמעות?

<גיא אליהו: מה אני מקבל?

<גיא אליהו: פעם בשבוע תוכלו לעשות אתם מה שאתם רוצים, ארבע פעמים בשבוע הם כדי להקים את הסניף של התנועה.

<גיא אליהו: מבחינתי זה הופך את זה לפחות כדאי.

<גיא אליהו: כדי לרתום אותנו, כדי שאנחנו נהיה איזה מקור שיכול לתרום ולתת מענה ולהעמיד דירה שזאת תרומה משמעותית, צריך לעשות כאן סדר וליישר קו.

<גיא אליהו: אם יש גרעין שאומרים שארבע פעמים בשבוע הוא נמצא לטובת הרשות ועוד פעם בשבוע לטובת התנועה, כאן שין-שין צריך לעשות משהו אחיד.

<גיא אליהו: פעמיים בשבוע לרשות, שלוש פעמים בשבוע.

<גיא אליהו: משהו אחיד ולא ליצור מצב שיכניסו אותנו לתהליך של כדאי לנו או לא כדאי לנו ולנהל משא ומתן אם שווה לנו לתמוך או לא.

<גיא אליהו: אנחנו רוצים לתמוך אבל זה צריך להיות אחיד.

מירב בן ארי: מאוד חשוב מה שאתה אומר.

<רויטל לן כהן: אני מתחברת לדברים שנאמרו כאן.

<רויטל לן כהן: אני מקואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

<רויטל לן כהן: קודם כל, אני חייבת להגיד שבחיים שלי – אני כבר עשר שנים כאן – לא הייתי בוועדת חינוך כל כך רגועה.

מירב בן ארי: רגועה ועניינית.

<רויטל לן כהן: אמנם אני עושה את רוב הבלגן.

מירב בן ארי: אין החתום מעיד על עיסתו.

<רויטל לן כהן: מעיד.

<רויטל לן כהן: אני רוצה לומר שאנחנו כבר פנינו למשרד החינוך אין ספור פעמים.

<רויטל לן כהן: אני יכולה לספור על יותר מיד אחת את מספר השרים, המנכ"לים והאנשים במשרד החינוך אתם דיברתי על העניין הזה.

<רויטל לן כהן: אני רוצה לדבר על שני דברים ביחס לילדים עם צרכים מיוחדים.

<רויטל לן כהן: הדבר הראשון, הילדים המשולבים.

<רויטל לן כהן: אחד הדברים מכמירי הלב הוא שאנחנו מטפחים את השילוב של הילדים בבתי הספר היסודיים וככל שהם עולים בגיל לכיוון החטיבות והתיכונים, אנחנו נשארים עם ילדים בודדים.

<רויטל לן כהן: אחת הסיבות העיקריות לכך שילדים נושרים מהשילוב ועוברים למסגרות החינוך המיוחד היא כי היכולת לשלב ילד בחטיבת ביניים ובתיכון תלויה בין היתר במי משלב אותו.

<רויטל לן כהן: כל עוד יש את הסייעת שמגיעה מהפול של העירייה, ולצערי מדובר הרבה פעמים בנשים אולי מאוד נחמדות אבל שנשארות להן שנתיים-שלוש עד הפנסיה והולכות.

מירב בן ארי: רגע.

מירב בן ארי: כיוון שאני מכירה אותך, אני אומר לך שאני בעיקרון סיימתי את זמן הדיון ויש לי כאן עוד אנשים שאני רוצה לשמוע.

מירב בן ארי: יש לך בדיוק דקה וחצי ואת יודעת להגיד את המטרות בזמן הזה.

<רויטל לן כהן: הם לא יכולים להשתלב באופן הזה.

<רויטל לן כהן: אף צעיר או צעירה בחטיבת ביניים ובתיכון לא רוצה להיות חבר של מישהו שמישהי כמו אימא שלו מלווה אותו, ויתרה מזאת, הרבה מהחבר'ה האלה שרוצים להיבחן בבגרויות או להיות בחלק האקדמי, הם לא יכולים לעשות את זה כי האיש או האישה שמלווים אותם, לא יכולים לתמוך בהם בחלק האקדמי בתיכון.

<רויטל לן כהן: לכן פנינו כמה פעמים למשרד החינוך וביקשנו.

<רויטל לן כהן: אם היו לנו חבר'ה שעושים שנות שירות שהיו משלבים את הצעירים האלה בחטיבות ובתיכונים, הם היו יכולים גם לחבר אותם חברתית לקהילה, הם היו יכולים לתמוך בהם גם בחלק האקדמי שלהם ולא הייתה לנו את הנשירה הזאת בשילוב של נוער עם צרכים מיוחדים בחטיבה ובתיכון.

<רויטל לן כהן: מאחר וכבר התייאשתי מלפנות לשם, אני מעלה את זה כאן.

<רויטל לן כהן: אנחנו זקוקים לחבר'ה צעירים שנמצאים בשנות השירות שלהם שישלבו ילדים ונוער עם צרכים מיוחדים במסגרות החינוך.

<רויטל לן כהן: זה נכון בכל קנה מידה וכאן אני יודעת שאני לא צריכה להסביר למה.

<רויטל לן כהן: לא רק בתוך בתי הספר.

<רויטל לן כהן: אני מסתכלת למשל על הבן שלי.

<רויטל לן כהן: הבן שלי עולה לכיתה ח', הוא כבר לא יוכל להשתלב יותר בתנועות הנוער כמו שהוא עשה כשהוא היה בכיתה ד'.

<רויטל לן כהן: לא יכול.

<רויטל לן כהן: אם לא יהיה מישהו שהוא שנת שירות שמלווה את הקבוצה בתוך תנועת הנוער או מלווה אותו בפעילות אחר הצהרים, הוא לא יכול להשתלב.

<רויטל לן כהן: הוא עדיין צריך מישהו שיהיה שם.

<רויטל לן כהן: אי אפשר לעשות את זה והוא באמת נשר.

<רויטל לן כהן: השנה הוא סיים כיתה ז' והוא כבר לא היה בתנועת הנוער.

<רויטל לן כהן: נורא חבל.

<רויטל לן כהן: ממש.

<רויטל לן כהן: אני אומרת את זה כמי שהייתה בתנועת נוער וזה עצוב נורא.

<רויטל לן כהן: הדבר הנוסף הוא שהרבה חבר'ה שלנו לא יכולים להיות שין-שינים אחר כך.

<רויטל לן כהן: זאת אומרת, גם אם הם היו בתנועת הנוער והגיעו עד י"ב, הם לא יכולים להצטרף ולהיות שין-שינים כי הצבא לא מגייס אותם.

<נפתלי דרעי: יש לי חדשות בשבילך.

<רויטל לן כהן: אני אשמח.

<נפתלי דרעי: ראשית, בתנועות הנוער יש חבר'ה עם מוגבלויות שעושים שנת שירות.

<נפתלי דרעי: הם לא מתוקצבים מתקנת שנת שירות ובזה את צודקת, אבל יש לנו בתקנת תנועות הנוער סעיף שנקרא מתנדבים שמתקצב אותם והם יכולים לצאת ולעשות שנת שירות.

<רויטל לן כהן: אני רוצה שזה יהיה מהתקנה התקציבית.

<אירית ברוק: זה מהתקנה התקציבית.

<אירית ברוק: חמשיה מיליון שקלים מיועדים לזה.

<נפתלי דרעי: אצלנו יש חבר'ה עם מוגבלויות.

<רויטל לן כהן: כנראה החבר'ה שלנו לא יודעים את מה שאתם אומרים.

<רויטל לן כהן: אנחנו לא מגיעים ל-י"ב בתנועה ואף אחד לא משלב אותנו.

<נפתלי דרעי: אל תיקחי את המקרה הפרטי ותשליכי ממינו.

<רויטל לן כהן: אני לא מדברת על המקרה הפרטי.

<רויטל לן כהן: אני מובילה תנועה ארצית.

מירב בן ארי: אני רוצה להבין משהו אחד.

מירב בן ארי: יש חמישה מיליון שקלים בתקנה.

<נפתלי דרעי: בתקנת תנועות הנוער.

<נפתלי דרעי: לא בתקנת שנת שירות.

<אירית ברוק: גם בתקנת שנת שירות יש משהו.

<אירית ברוק: בשנים האחרונות בשילוב ובהובלה ביחד עם תנועות הנוער, עם הג'וינט ועוד מספר גופים, יש תכנית גדולה לשילוב ילדים עם מוגבלויות בתנועות הנוער.

<אירית ברוק: השנה, לקראת שנת 2017, בתיקון התקנה הנוכחי, השר בנט ביקש להקצות חמישה מיליון שקלים לטובת העניין הזה בלבד.

<רויטל לן כהן: את מדברת על צמיד?

<אירית ברוק: לא.

<נפתלי דרעי: גם.

<רויטל לן כהן: צמיד הוא לא שילוב.

<אירית ברוק: אני לא מדברת על צמיד.

<אירית ברוק: אני מדברת על שילוב בכלל תנועות הנוער.

<נפתלי דרעי: בתקנת תנועות הנוער ולא בתקנת שנת השירות.

<אירית ברוק: בתקנת שנת שירות, כבר מזה מספר שנים יש אפשרות לחניכים עם מוגבלויות עד גיל 21, התאמנו את התקנה כבר מזה זמן ויש פעילות ויש תנועות שעובדות על זה מאוד מאוד קשה.

<אירית ברוק: זה מאוד מאוד קשה והאתגר הזה עומד, אבל יש לזה מענה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את מועצת התלמידים.

<יובל פלד: שלום.

<יובל פלד: אנחנו נציגי מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<יובל פלד: ממש בקצרה, מהצד שלנו.

<יובל פלד: ברור לחלוטין שאנחנו תומכים בהגדלת התקנים של השין-שינים ובצורה פריפריאלית.

<יובל פלד: אנחנו מתכוונים לעשות סקר לבני נוער על המצב שלהם לפני היציאה לשין-שין ועל תהליך ההתמיינות, על המחשבות שלהם, על כמות החשיפה שלהם ועל הפעילויות בבתי הספר ובמוסדות החינוכיים שחושפים אותם לכל זה.

<יובל פלד: קמפיין לעידוד יציאה לשנת שירות ואירועי חשיפה לנוער מוחלש ולנוער מהפריפריה.

<יובל פלד: עם זה אנחנו רוצים לצאת.

מירב בן ארי: אני מבינה שאחרי הדיון הקודם החלטתם לעשות מעשה.

<יובל פלד: כן.

מירב בן ארי: היה כאן דיון על גזענות ואמרתי לו שיעשו מעשה, שלא רק יגנו אלא שיעשו מעשה.

מירב בן ארי: עכשיו הוא כבר הכין שיעורי בית.

<יובל פלד: עושים מעשה.

<קריאה: היושב ראש משמש דוגמה ויוצא לשליחות.

מירב בן ארי: ראיתי.

מירב בן ארי: אליאב אורח כבוד אצלי במשרד.

מירב בן ארי: קודם כל, זה יפה מאוד.

מירב בן ארי: אגב, על הקמפיין יציאה לשנת שירות, אתה מבין שיש לנו אובר מתנדבים לשנת שירות.

מירב בן ארי: מה שכן מעניין זה מה שאמרת בהתחלה, החשיפה לשנת שירות.

מירב בן ארי: תבדוק ארצי, צפון ודרום כי דיברנו כאן על הפריפריה.

<יובל פלד: אם אפשר לעשות את זה בשיתוף עם המשרדים, היינו רוצים לדבר על החשיפה יותר בעיירות המוחלשות, באזורי הפריפריה אל מול מועצות אזוריות וקיבוצים.

<יובל פלד: אפשר לתאם את זה כדי לראות את התכנים.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: כל הכבוד.

מירב בן ארי: אני שמחה שהשפעתי קצת.

<ישראלה אלכסנדרי: החברה להגנת הטבע.

<ישראלה אלכסנדרי: מעבר לברכות ולהכרה הכוללת, החברה להגנת הטבע מפעילה שמונים שין-שינים, קולטת שמונים שין-שינים בשנה בשני מסלולי הכשרה.

<ישראלה אלכסנדרי: אני חייבת להגיד שאנחנו משקיעים המון שעות, שזה כמובן כסף.

מירב בן ארי: אתם כפופים לתקנה?

<ישראלה אלכסנדרי: אנחנו כפופים לתקנה ועובדים צמוד עם מינהל חברה ונוער.

<ישראלה אלכסנדרי: אנחנו משקיעים המון.

<ישראלה אלכסנדרי: יש לנו שני סוגי הכשרות כאשר הסוג הראשון הוא הכשרת קהילה וחוגי סיירות והסוג השני הוא הכשרה של תו תקן, כלומר, חבר'ה שיוצאים מדריכי טיולים שזה גם מקצוע וגם מדריכי חוגי הסיירות בקהילה.

<ישראלה אלכסנדרי: אנחנו מתקדמים ואני מקווה שנגיע למצב שהם יהיו מוכשרים כמדריכי נוער.

<ישראלה אלכסנדרי: זאת תעודה מוכרת ועובדים על זה.

<ישראלה אלכסנדרי: מדובר בהמון, ליווי של שעות.

<ישראלה אלכסנדרי: אם דיברנו כאן על מה הם נותנים, הם מקבלים בלי סוף כאשר יש מלווה חברתית לכל קומונה, לכל חמישה-שישה חבר'ה והיא יושבת אתם פעם בשבוע כדי לקדם אותם ברמה האישית קומונרית מעבר לרמה המקצועית שכמובן יש אין סוף שעות, באמת עשרות שעות.

<ישראלה אלכסנדרי: אני רוצה לדבר לרגע על השאלה מאיפה הם מגיעים, נושא עליו דיברתם.

<ישראלה אלכסנדרי: השין-שינים שלנו פרוסים ב-15 יחידות בארץ מאילת דרך באר שבע ועד קצרין, כולל לוד, פריפריה חברתית וגיאוגרפית.

<ישראלה אלכסנדרי: באמת, כמו אצל כולם, גם אצלנו הרוב מגיעים מישובים יותר חזקים, מהסוציו אקונומי היותר חזק.

<ישראלה אלכסנדרי: צריך לזכור איפה הם מתחילים.

<ישראלה אלכסנדרי: רובם מגיעים מתנועות נוער, בערך חצי מגיעים מהתנועה שלנו, מהארגון שלנו, מחוגי הסיירות שלנו, אבל חלק מגיעים לגמרי מכל התנועות שמיוצגות כאן וזה נפלא ואנחנו מאוד שמחים.

<ישראלה אלכסנדרי: צריך לזכור שאם רוצים שיגיעו יותר חבר'ה מהפריפריה, צריך להשקיע בפריפריה בשלב של תנועות הנוער.

<ישראלה אלכסנדרי: הסיכוי שיגיע ילד להיות שין-שין בלי שהוא עבר איזה שלב מקדים, מאוד מאוד נמוך.

<ישראלה אלכסנדרי: אנחנו רואים כאן חזרה של בני משפחה, אחים של, בנים של, אלה שושלות ומצד אחד זה מאוד מרגש ומצד שני צריך לפרוץ את המעגל הזה ולהתחיל לצרף אנשים נוספים.

<ישראלה אלכסנדרי: בהתייחס לדבריו של גיא.

<ישראלה אלכסנדרי: חשוב לי לומר שאנחנו נשמח למעורבות גדולה יותר של הרשויות.

<ישראלה אלכסנדרי: לתחושתנו – יש לי שני תפקידים בחברה, אני מנהלת את יחידות הפריפריה ואני מנהלת את המעורבות הציבורית – אנחנו מרגישים שהרשויות לא תמיד אתנו.

<ישראלה אלכסנדרי: אנחנו שם בשביל הקהילה.

<ישראלה אלכסנדרי: אנחנו עושים סיורים ללא תשלום.

מירב בן ארי: זאת הזדמנות עבורם כי גיא מאוד מעורב גם בוועדה.

<ישראלה אלכסנדרי: אני חושבת שלרשויות יש תפקיד קריטי בדבר הזה, בחיבורים.

<ישראלה אלכסנדרי: לפעמים זה לא כסף אלא שווה כסף, זה זמן, זאת העובדת הסוציאלית של הרשות שיכולה לתמוך.

<ישראלה אלכסנדרי: יש אין סוף אפשרויות.

<ישראלה אלכסנדרי: אני רואה שזה קורה אצל כולם, אבל חשוב לומר שאנחנו מקבלים פניות בסדר גודל של 800 פניות בשנה.

מירב בן ארי: מנדי, את רוצה להתייחס?

<מנדי מיראטי: אני חושבת שנאמרו כאן דברים מאוד נכונים וחשובים.

<מנדי מיראטי: הדבר היחידי שאני יכולה להוסיף הוא לגבי החשיבות - - -

מירב בן ארי: מי שלא מכיר, מנדי היא מנכ"לית איגי.

<מנדי מיראטי: מנכ"לית איגי, ארגון הנוער הגאה.

<מנדי מיראטי: יש לנו היום שני גרעינים.

<מנדי מיראטי: עדיין לא נכנסנו לתקנה ואנחנו בתהליך להגיע לשם.

<מנדי מיראטי: דבר אחד שאני רוצה להוסיף לדיון הוא החשיבות שיש לאפשר שימוש בפלטפורמה הזאת המצוינת של שנת שירות לבני נוער שבדרך כלל לא נמצאים במרכז של החברה.

<מנדי מיראטי: בני הנוער הלה"טבי מרגישים בשוליים לאורך כל תקופת ההתבגרות שלהם ויש משהו באפשרות להיכנס לשנת שירות ואז להשתלב בצבא דרך הפלטפורמה הזאת או דרך נח"ל.

<מנדי מיראטי: יש משהו בזה שהם מגיעים ביחד ומקבלים את הדלת הפתוחה הזאת והם מגיעים עם ביטחון הרבה יותר טוב.

<מנדי מיראטי: זה נותן חוויה שהיא שונה לגמרי לנער שעבר שנת שירות וקיבל את הכלים ונכנס למערכת בצורה כזאת, כשהוא מרגיש שהוא מבניה הטובים של ישראל ולא להיכנס מהדלת האחורית.

<מנדי מיראטי: הצבא הרבה יותר מקבל מכפי שהוא היה, אבל עדיין התחושה של מלש"בים היא שונה לגמרי.

<מנדי מיראטי: אלה שמים וארץ.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: רז.

<רז ברוד: אני נציג התנועה הקיבוצית.

<רז ברוד: אנחנו ארגון ששולח כ-900 שין-שינים בשנה.

<רז ברוד: אנחנו לא חלק מהתקנה מבחירה ברורה.

<רז ברוד: התקציבים שלנו מגיעים מהתנועה הקיבוצית ומקרן אביחי שמממנת תכנית דומה למה שנקרא שין-שינוי.

<רז ברוד: כ-800 שין-שינים אצלנו עוברים תכנית של קרן אביחי שעוסקת ביהדות וזהות יהודית.

מירב בן ארי: מלכתחילה הוא מתחיל כמו בתנועת נוער?

<רז ברוד: הוא מתחיל מגיל צעיר ונחשף לחינוך הקיבוצי.

<רז ברוד: עיקר קהל היעד שנקבע לנו אלה בתי הספר ההתיישבותיים שרובם הגדול, למעלה מ-600 מהשין-שינים שלנו, הם מהפריפריה החברתית, חדרה צפונה, גדרה ודרומה.

<רז ברוד: לשם אנחנו מכוונים ולשם אנחנו רוצים להגיע.

<רז ברוד: השנה היו למעלה מ-900 שין-שינים.

<נפתלי דרעי: יש לכם שין-שינים שהם לא עם רקע קיבוצי?

<רז ברוד: כן.

<רז ברוד: בטח.

<רז ברוד: עשרים אחוזים מהתנועה, 128 שין-שינים, אין להם שום רקע קיבוצי, הם מהערים.

מירב בן ארי: אלה ילדי חוץ?

<רז ברוד: לא.

<רז ברוד: לא ילדי חוץ.

<רז ברוד: אנחנו לא חלק מהתקנה.

מירב בן ארי: אבל לא הייתם רוצים להיות.

<רז ברוד: לא היינו רוצים להיכנס לתקנה.

מירב בן ארי: כמה שנים אתם קיימים?

<רז ברוד: 32 שנים אנחנו רצים עם התכנית הזאת של שנת שירות.

<רז ברוד: לפני ארבעים פלוס שנים, זה התחיל כשנת שירות אחרי הצבא לקיבוצים שהם קיבוצי קצה, אזור קליה, גלגל, הסביבה הזאת, ובעצם חבר'ה שסיימו צבא הלכו לעזור באותם קיבוצים, גליל עליון והסביבה הזאת.

<רז ברוד: בעצם זה התפתח לפני 27 או 28 שנים.

מירב בן ארי: אבל הם לא מתנדבים בתוך קיבוצים.

<רז ברוד: הם מתנדבים גם בתוך הקיבוצים.

<רז ברוד: אנחנו שמנו אחרי צוק איתן את עוטף עזה כדגש מרכזי.

<רז ברוד: היום מאה אנשים שחיים בכרם שלום שעלה לכותרות לפני כמה ימים, עשרה מהם הם שין-שינים של התנועה הקיבוצית ובשנה הבאה יהיו 12 או 13 שין-שינים כי כרם שלום מבחינתנו הוא מקום שצריך לעזור לו.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: אני מסכמת את הדיון.

מירב בן ארי: ראשית, אני כמובן מודה לכולכם.

מירב בן ארי: העשרתם אחד את השני אבל גם את הוועדה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם שבדקתי בהיסטוריה של ועדת החינוך וישיבת הוועדה האחרונה שראיתי על השין-שיים הייתה בשנת 2014.

מירב בן ארי: אי אפשר שמפעל כזה ציוני עצום לא מקבל אפילו את השיח המרתק שהיה כאן בין הארגונים.

מירב בן ארי: שמענו אפילו את גיא שדיבר על הרשות ביחד עם התנועות, כמובן את משרד החינוך ואת משרד הביטחון והחיבורים כאן מאוד חשובים.

מירב בן ארי: יש כמה מסקנות שאנחנו ניקח.

מירב בן ארי: ראשית, שאול, אתה נמצא אתנו הרבה זמן בוועדת החינוך, קח את המחקר ותכיר אותו.

מירב בן ארי: אנחנו בדיוק עכשיו בדיונים של התקציב וחשוב שזה יהיה בפניך.

מירב בן ארי: אם אתם מכירים, הם חייבים להכיר.

<קריאה: אורי שיינין מכיר אותו.

<שאול קירשנבום: אין בעיה.

מירב בן ארי: דני, אם אתה רוצה להוסיף משהו, תוסיף.

<דני רוזנר: אני יכול להתייחס לכמה דברים שעלו.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: תוסיף את זה לסיכום כי אני חייבת לסיים את הישיבה.

מירב בן ארי: אני מסכמת אתך שלגבי המסקנות של הוועדה שהוגשו ב-2015 לשר ושמענו כאן שהוא מקבל את ההמלצות, אנחנו רוצים להוציא את הדוח הזה ולכן אני אפנה לשר הביטחון לבקש את החתימה שלו על הדוח כדי שיחליט להוציא או לא להוציא.

מירב בן ארי: עכשיו יש לי שם את סגן שר הביטחון שהוא מאותה מפלגה של בנט וקצת יותר קל לי, אני מודה, מאשר בסיבוב הקודם.

מירב בן ארי: מה רצית לומר?

<דני רוזנר: רציתי להתייחס לכמה דברים שעלו במהלך הדיון.

<דני רוזנר: קודם כל, אנחנו בתהליך תיקון תקנה.

<דני רוזנר: לאור זה שהכסף גדל, צריך להתאים את התקנה למימון החדש.

<דני רוזנר: בעצם יהיו שם כמה מרכיבים משמעותיים שעלו כאן

<דני רוזנר: כאשר האחד הוא הסבסוד לחבר'ה מסוציו אקונומי מרקע נמוך, השני, היבטים של מדידה והערכה.

מירב בן ארי: כשאנחנו מדברים על סבסוד, אנחנו מדברים על אותה קרן מלגות?

<דני רוזנר: זאת לא קרן מלגות.

<דני רוזנר: זה סבסוד.

<דני רוזנר: זה בעצם פר אותו חניך.

<דני רוזנר: הארגון יוכל לסייע לו יותר.

<אירית ברוק: זה בנוסף לקרן המלגות.

<דני רוזנר: דבר השני הוא היבטים של מדידה והערכה שיתאפשר לארגונים ללוות את הפעולה שלהם.

<יוסי מלכה: זה המשרד עושה?

<דני רוזנר: הארגון יוכל לבצע מדידה והערכה לתחומים שמעניינים אותו בנושא שנת השירות.

<דני רוזנר: על מחקר רמ"ה דיברנו ואני שם אותו בצד.

<דני רוזנר: בתוך התקציב תהיה יכולת לממן מחקרים.

<נפתלי דרעי: דרך אגב, אנחנו לא כל כך מסכימים עם מה שאמרת עכשיו.

<נפתלי דרעי: הסכום שאתם הולכים להקדיש לזה הוא גבוה מדי ויש לי הצעות הרבה יותר זולות.

מירב בן ארי: אתם תדברו ביניכם.

<דני רוזנר: אני אומר כקריאת כיוון.

<דני רוזנר: הסיפור של הכנסת הלמידה פנימה.

<דני רוזנר: אנחנו כן חושבים שנכון שבמהלך השבוע יוקדש גם זמן ללמידה.

<דני רוזנר: רוב הכסף הוא להגברת הליווי.

<דני רוזנר: זאת אומרת, מהו יחס החניכה פר כמה שין-שינים יש לך ואיזה היקפי משרות.

מירב בן ארי: אני רוצה להכניס גם את מה שגיא אמר לגבי הרשויות.

<דני רוזנר: תכף אני אדבר על זה.

מירב בן ארי: אני ראיתי משהו אחר ברשות שלי, אבל נאמרו כאן דברים.

<חביבה סלומון: לגבי הרשויות, גיא, אולי בפתח תקווה אנחנו שומעים על רשות כזו.

מירב בן ארי: היו כאן הנהונים, כך שהוא לא לבד.

<קריאה: בהרבה מאוד תנועות וארגונים, ברגע שמקבלים את התקציב מהתקנה, הם דואגים לממן את הדירה, ברוב הרשויות.

מירב בן ארי: לא על זה דיברנו.

מירב בן ארי: זה מעבר לזה אבל בסדר, הנקודה שלי כאן ברורה.

<דני רוזנר: עוד שלוש נקודות.

<דני רוזנר: אני חושב שמה שחביבה הציגה על הדח"שים הוא מהלך מבורך אבל הוא צריך להיות מלווה בהגברת השיווק אבל אסור לנו לייצר עוד ילדים מתוסכלים.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: זה מה שאמרתי למועצת התלמידים.

<דני רוזנר: השיווק צריך להיות מאוד ממוקד.

מירב בן ארי: גם נפתלי דיבר על זה.

<דני רוזנר: השיווק צריך להיות מאוד ממוקד על אותם אזורים.

<דני רוזנר: מהצד השני של הדברים, אסור לנו לשפוך את התינוק עם המים.

<דני רוזנר: זה אפיק הגשמה של חבר'ה מעולים, זאת תשתית הדרכתית, בעיקר בתנועות הנוער אבל גם במקומות אחרים, שמחזיקה אלפי ומאות אלפי ילדים שמשתתפים בפעילות ואם נעשה הסטה מהירה מדי, אנחנו יכולים להפיל את כל הפירמידה הזאת וגם מזה צריך להיזהר.

<דני רוזנר: הדבר האחרון, לגבי מה שאמר גיא.

<דני רוזנר: אני לא מצליח להבין את זה.

<דני רוזנר: ילד בצופים בפתח תקווה, מבחינתי הוא ילד ברשות המקומית בפתח תקווה.

<דני רוזנר: אותו דבר אם הוא ב"אחרי", אותו דבר או הוא ב-איגי, אותו דבר אם הוא בנוער העובד והלומד.

<דני רוזנר: לכן אני לא מצליח להבין למה כאשר תנועה באה ואומרת שהיא צריכה שין-שינים ודירות כדי שיחזיקו את סניף הצופים, זה פתאום לא נחשב של הרשות.

<דני רוזנר: הם ילדי הרשות לכל דבר ועניין.

<דני רוזנר: אני מאוד לא מקבל את הגישה הזאת.

מירב בן ארי: אני רוצה לבקש עוד משהו אחד.

מירב בן ארי: בישיבות הבאות, אם מביאים נתונים מספריים, בבקשה לבוא עם איזשהו דף או גרף.

מירב בן ארי: אני מבקשת לקבל גם את הנתונים שלך וגם של משרד הביטחון.

מירב בן ארי: זה גם חשוב שנפיץ לאנשים שמגיעים באופן קבוע כי היום רשמתי אבל אני רוצה שהם יהיו לפנינו.

מירב בן ארי: מילה אחרונה לסיום.

מירב בן ארי: אני אתכם בתהליך הזה של הגדלת התקצוב לשנת השירות.

מירב בן ארי: אני הבטחתי את זה ואנחנו נמשיך ללוות.

מירב בן ארי: לא תהיה יותר התמודדות שלכם לבד מול משרד הביטחון ומשרד החינוך.

מירב בן ארי: הבטחתי ואני מחויבת לשנת השירות.

מירב בן ארי: אני רוצה להוסיף לפרוטוקול את הנושא של הילדים עם הצרכים המיוחדים, גם את העניין של החמישה מיליון שקלים עליהם דובר וגם את נושא השין-שינים בתוך בתי הספר.

מירב בן ארי: אני מאוד מודה לכולכם שהגעתם.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.