ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 253, 2016-07-26 13:20

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: זן הישיבה הרביעית היום משעה 8:30 בבוקר, אחרי שאתמול סיימנו ב-2:00 לפנות בוקר.

יעקב מרגי: אני הגעתי למחוז חפצי ב-2:30 לפנות בוקר וב-8:30 הגעתי לכאן.

יעל גרמן: אני הגעתי הביתה ב-3:00 לפנות בוקר.

יעקב מרגי: היום ה-26 ביולי 2016, כ' בתמוז התשע"ו.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

יעקב מרגי: על סדר היום אי אכיפת חוק חינוך חינם לגילאי 3 פלוס בגני הילדים הפרטיים המוכרים, ביוזמתה של חברת הכנסת יעל גרמן שפנתה אלי בנושא וכן קבוצת הורים שפנתה אלי.

יעקב מרגי: אני אתן לחברת הכנסת גרמן להציג את הנושא ולאחר מכן נרחיב את הדיון.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעל גרמן: קודם כל, אני באמת רוצה לברך ולהודות בצורה בלתי רגילה על ההיענות שלך הכול כך מהירה לקיים את הדיון החשוב הזה, במיוחד לאור מה שאתה תיארת, סדר היום המשוגע שיש לנו בימים האחרונים, בסוף המושב בכנסת.

יעל גרמן: אני גם חייבת למען הגילוי הנאות לומר שכל הנושא הובא לידיעתי בזכות בתי שהביאה את הנושא לידיעתי ומכאן לשם התברר לי שזה לא סיפור של הגן שבו הנכדים שלי נמצאים אלא מסתבר שזה סיפור כללי.

יעל גרמן: אני אנסה לקצר ככל האפשר.

יעל גרמן: אנחנו יודעים שבעקבות המחאה של שנת 2011 הונהג חוק חינוך חובה החל מגיל שלוש אלא מה שקרה - מי שהמליץ על כך, זאת הייתה ועדת טרכטנברג והממשלה אימצה את ההמלצה – זה שאי אפשר היה באמת לקלוט את כל גילי השלוש פלוס בכל גני הילדים העירוניים מפני שלא היו מספיק גני ילדים.

יעל גרמן: הרשויות התגייסו בצורה בלתי רגילה.

יעל גרמן: אני זוכרת את עצמי כאשר בהרצליה הקמנו נדמה לי שישה או שבעה גנים בצורה מהירה ביותר.

יעל גרמן: עדיין נותרה בעיה.

יעל גרמן: משרד החינוך הגה רעיון מאוד מאוד יפה במסגרתו הוא בא ואמר שאותם הורים שמגיע להם חוק חינוך חינם מגיל שלוש פלוס ולא יכולים למצוא את הפתרון שלהם בגני הילדים העירוניים, יכולים לגשת לגני ילדים פרטיים ולמעשה לקבל שם את מימוש זכותם לחוק חינוך חינם חובה.

יעל גרמן: כמובן בכפוף לכך שכל גן יקבל את האישור ויקבל מה שאנחנו קוראים סמל מוסד, שזה מעיד על כך שהוא נמצא תחת פיקוח, שיש תנאים כאלה ואחרים לרבות פדגוגיים, גם פיזיים, שהוא שומר עליהם.

יעל גרמן: והכול טוב ויפה.

יעל גרמן: ואכן משרד החינוך, אני חייבת לומר, את חלקו בדיל הזה עשה.

יעל גרמן: הוא בא והעביר את הכספים, העביר את אותם גני ילדים את הפרוצדורה ואת כל ההליך כדי לרשום אותם ולהפוך אותם לגנים שהם מוכרים בלתי רשמיים, עם סמל מוסד.

יעל גרמן: אלא מה, להערכתי מיליוני שקלים באמת הועברו לגנים מתוך מטרה ברורה שההורים מהעבר השני לא ישלמו עבור שעות החובה שזה בין 7:50 ל-1:20 אם אני לא טועה.

יעל גרמן: אלא שבבירור קל ומהיר התברר שהכספים אמנם מגיעים לגני הילדים – לאלה שעשו את התהליך – אלא שמשם הם לא מגיעים ליעד הסופי שלהם, שאלה ההורים שהיו צריכים ליהנות מהם.

יעל גרמן: חלק מהגנים באמת מחזירים את כל הכסף, שנדמה לי שזה 724 שקלים, חלק מהגנים מחזירים חלק וחלק לא מחזירים בכלל.

יעל גרמן: נוצר מצב שההורים מאוד מאוד לא נוח להם לפנות נגד גננות, במיוחד אם הילד נמצא שם עוד שנה.

יעקב מרגי: ובמיוחד כשאין להם אלטרנטיבה.

יעל גרמן: ואם אין להם אלטרנטיבה, על אחת כמה וכמה.

יעל גרמן: הם לא רוצים להסתכסך עם הגננת.

יעל גרמן: יש מקרים שפונים לגננות ולגנים והם מסרבים לומר או נותנים תשובות כאלו ואחרות.

יעל גרמן: לסיכום, אני מבקשת מספר דברים.

יעל גרמן: אני דיברתי גם עם המנכ"לית - שאני רואה שהיא לא הגיעה אבל גם אתה היית אתה בקשר וגם אני – שיהיה באתר משרד החינוך אתר בו ניתן ליצור בקישור מאוד מאוד מהיר ופשוט, ניתן יהיה להקליד את מספר תעודת הזהות של הילד ולראות אם קודם כל הילד הזה באמת מגיע לו, אם הוא עשה את ההליך, אם הגן שבו הוא נמצא מגיע לו את הכסף.

יעל גרמן: זה דבר ראשון שכל הורה לא יצטרך לעבור דרך הגננת אלא בצורה מאוד מאוד פשוטה.

יעל גרמן: לאחר מכן, אני חושבת שכל נושא האכיפה לוקה בחסר.

יעל גרמן: כספי ציבור מוזרמים לידיים פרטיות במטרה שיגיעו לציבור אבל הם לא מגיעים לציבור.

יעל גרמן: לכן אני מאוד הייתי רוצה לשמוע ממשרד החינוך מה הם עושים לאכיפה ואיזה סנקציות ניתן במסגרת החוק לנקוט ולאכוף את הכסף שיעבור הלאה להורים.

יעל גרמן: הדבר השלישי.

יעל גרמן: הייתי רוצה לדעת מה משרד החינוך מייעץ להורים מה הם יכולים לעשות.

יעל גרמן: אותם הורים שלא רוצים לעמוד ולהתעמת עם הגנים ועם הגננות, מה הם יכולים לעשות ואיך משרד החינוך יכול באמת לסייע.

יעל גרמן: הדבר הרביעי.

יעל גרמן: הגנים הפרטיים כבר הבינו שהם לא יכולים לעשות חגיגה, אז מה הם עושים?

יעל גרמן: הם באים ואומרים שאנחנו לא לוקחים עבור 7:30, 7:50 עד 1:20 אלא אנחנו לוקחים רק עבור היול"ה, בין 1:20 עד 4:00, אבל הם לוקחים 3,500 שקלים כי אין תקרה, אין פיקוח ואין איזושהי הגבלת מחיר ועל ידי כך למעשה הם עוקפים את כל הכוונה הטובה שהייתה למשרד החינוך ולמדינת ישראל.

יעקב מרגי: השבוע הייתה כתבה, במקרה הזה על גני הילדים בבאר שבע.

יעקב מרגי: ההורים קיבלו רשימת קניות, לגנות להם מגבונים, לקנות להם נייר טואלט.

יעקב מרגי: זה אמור על גני ילדים ולא על מעונות.

יעקב מרגי: ההורים הפכו להיות מחלבה, הבטן הרכה של כל המוסדות של המדינה ושל כולם.

יעקב מרגי: הכי קל לדחוף את היד קודם כל להורים וזאת בהיעדר פיקוח.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להיות שר חינוך אבל אם הייתי שר חינוך, הייתי אומר שאני קודם כל הולך לבדוק אם כל מה שמושקע, אכן מגיע ליעד.

יעקב מרגי: היה כאן דיון על בקרה ואכיפה של משרד החינוך, קיבלתם את כל הגיבוי המלא ממני כיושב ראש ועדה, היו חברי כנסת שזעקו, היו מנהלים שרצו לרכב על זה ולומר חברות בילוש.

יעקב מרגי: קיבלתם את הגיבוי לנקודות האלה, לראות מי מנצל, האם הכספים מגיעים ליעד, האם לא עוברים על החוק.

יעקב מרגי: שמענו את מה שהציגה כאן חברת הכנסת יעל גרמן, את מה שקראנו בכתבה ונשמע גם מהורים שהגיעו מקיבוץ אילון שהוא לא רחוק מכאן.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

<אמיר אהרוני: תודה רבה.

<אמיר אהרוני: אני ורונית קסטנר נציגים של הורים ושל ילדים.

<אמיר אהרוני: בהמולת העניין אסור לשכוח שמעבר לתקנים ולכספים, למינהל לא תקין ולחוסר השקיפות – שתכף אני אשקף לכם – יש כאן גם ילדים.

<אמיר אהרוני: אצלנו הילדים נפגעים יום יום.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים כרגע על קיבוץ אילון.

<אמיר אהרוני: אנחנו רוצים בעיקר לשקף מה שקורה אצלנו, וכשאני אומר אצלנו, אני מתכוון בעיקר למערכת החינוך שפועלת בקיבוצים.

<אמיר אהרוני: בעיקר למערכות החינוך שפועלות במרחב הקיבוצי.

<אמיר אהרוני: אני רוצה לומר לכם שכאשר מדברים על חוק חינוך חובה חינם, אני מקבל עווית בקצה הפה.

<אמיר אהרוני: אין לנו באמת דבר כזה.

<אמיר אהרוני: זאת פיקציה.

יעקב מרגי: למה?

<אמיר אהרוני: אני אסביר.

יעקב מרגי: שאלתי אותך למה כדי שתיגש ישר להסבר.

יעקב מרגי: ראיתי שאתה אוהב לנאום בפאתוס ולהרחיב, ואנחנו היום לא בזמן של הרחבה.

<אמיר אהרוני: אין בעיה.

<אמיר אהרוני: משרד החינוך.

<אמיר אהרוני: אני רוצה להתחבר למה שחברת הכנסת גרמן העלתה.

<אמיר אהרוני: משרד החינוך מעביר את התקציבים, על זה אין עוררין, אבל הוא מעביר את התקציבים לא למערכת חינוך סטטוטורית מפוקחת אלא הוא מעביר את התקציבים למונופול כלכלי חינוכי.

יעקב מרגי: עשה לי טובה, עזוב את הפיוטיות והתיאור הדרמטי.

יעקב מרגי: אני רוצה להיות פרקטי.

יעקב מרגי: תיגש ישר לעניין כי אני כבר עובר לדובר הבא ואתה עוד לא אמרת כלום.

<אמיר אהרוני: הנה.

<אמיר אהרוני: אני אומר.

<אמיר אהרוני: הכסף מגיע אל מערכת החינוך הקיבוצית כאשר אני בעצם לא יכול לבחור - - -

יעקב מרגי: תאר לי מה קורה בקיבוץ אילון.

יעקב מרגי: אני אנחה אותך, אין מה לעשות.

<אמיר אהרוני: אני רוצה לבחור חוק חינוך חינם.

<אמיר אהרוני: אני רוצה לבחור את המסלול הציבורי.

<אמיר אהרוני: רוצה לשלם אלף שקלים בשנה ולא 17 אלף שקלים.

<אמיר אהרוני: באה מערכת החינוך הקיבוצית ואומרת לי: לא, חביבי, זה לא עובד כך.

<אמיר אהרוני: לה יש את היכולת להפעיל עלי מנופי לחץ.

<אמיר אהרוני: אם אתה רוצה את המערכת הציבורית, אדוני היושב ראש, לנו יש יוח"א, יש לנו יום לימודים ארוך, חמישה אחוזים מכל הילדים בוחרים את יום הלימודים הארוך ו-95 אחוזים מעדיפים לשלם 17 אלף שקלים במקום אלף שקלים.

<אמיר אהרוני: זה הגיוני?

<אמיר אהרוני: לא.

<אמיר אהרוני: מדוע?

<אמיר אהרוני: מאחר והמערכת הזאת שפועלת אצלנו היא עובדת כגוף כלכלי.

<אמיר אהרוני: יש לה מנופי לחץ על ההורים.

<אמיר אהרוני: לדוגמה, הנה, בגן ילדים בחנוכה, הילד שלך במסלול הציבורי, אנחנו נדאג לזה שאת מסיבת החנוכה הוא יעשה במקום אחר וזה הגיע לבית משפט ובצו שופט הילד השתתף.

<אמיר אהרוני: מה הבעיה של ההורים?

<אמיר אהרוני: קייטנות קיץ.

<אמיר אהרוני: זה עקב אכילס של כל העניין.

יעקב מרגי: אמיר, לא הייתי ברור?

יעקב מרגי: אני רוצה להגיע לנקודה ואני לא מצליח ולא בגלל שאני עייף או בגלל שזה דיון רביעי.

יעקב מרגי: אני רוצה להבין, אתה עכשיו תושב קיבוץ אילון?

<אמיר אהרוני: כן.

יעקב מרגי: יש לך ילד בגן?

<אמיר אהרוני: כבר לא.

<אמיר אהרוני: היה.

יעקב מרגי: מה הוא נדרש לשלם?

<רונית קסטנר: 1,400 שקלים לחודש בגן חובה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: על מה?

<רונית קסטנר: זה גן רגיל שלומד מ-7:30 עד 4:00 אבל הוא עובד גם בחופשות.

<רונית קסטנר: כלומר, בחופשת סוכות, בחופשת פסח ובכל השנה.

<רונית קסטנר: הוא עובד כל השנה חוץ מהשבועיים האחרונים של אוגוסט, אז הוא נסגר לצורך התארגנות.

<רונית קסטנר: הילד מקבל ארוחת בוקר.

<רונית קסטנר: מקבלים סייעת נוספת בגן.

<קריאה: וארוחת צהרים.

<רונית קסטנר: ארוחת צהרים מקבלים כל הילדים.

יעקב מרגי: אין ארוחות חינם.

יעקב מרגי: על חודשי הקיץ – צריך לשלם, על ארוחות – צריך לשלם.

יעקב מרגי: בואי נתמחר.

יעקב מרגי: אני תושב הקיבוץ, אין לי את הפריבילגיה הזאת לשלם 1,400 שקלים.

יעקב מרגי: אם הורה לא רוצה במסלול הזה אלא רוצה במסלול כמו כל ילדי ישראל, יש לו אלטרנטיבה בקיבוץ?

<רונית קסטנר: היום כבר יש אלטרנטיבה אבל אין לו אפשרות להירשם לקייטנת קיץ בישוב והמועצה גם לא מקצה מקומות.

יעקב מרגי: זה דיון אחר.

<רונית קסטנר: אבל אז הוא מפסיד.

יעקב מרגי: אני לא פוטר את זה.

יעקב מרגי: אני רק רוצה לבודד כי זה יותר קל לי לקרוא את המציאות.

יעקב מרגי: יש עוד נקודה שאתם רוצים להעלות בסוגיית הקיבוץ?

<אמיר אהרוני: בוודאי שרוצים.

<אמיר אהרוני: מעבר לעניין הזה של התשלומים, יש ערבוב כספים בין הכספים הפרטיים לבין הכספים הציבוריים שמשרד החינוך מזרים אלינו.

<אמיר אהרוני: יש כאן חוזר של מנכ"לית המשרד שאומר במפורש שצריכה להיות הפרדה בין הכספים הציבוריים ולהראות את זה להורים, ואז הורה יושב וחושב ואומר שמתאים לו לשלם כך וכך, אבל לא עושים את זה אלא מערבבים את הכול ביחד ומגישים, הנה, זה חוזה של רישום ילדים לגן וזה חוזר של מנכ"לית משרד החינוך, קראתי את שניהם ולא נראה לי שזאת אותה מערכת חינוך.

<אמיר אהרוני: כאן במפורש כתוב הוראות סותרות לעניין הזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גברת סימה חדד, שמעת את חברת הכנסת יעל גרמן ושמעת את אמיר.

<סימה חדד מה יפית: כן.

<סימה חדד מה יפית: אני קודם כל רוצה לציין שאנחנו עוברים איזשהו תהליך מאז האירוע.

<סימה חדד מה יפית: האירוע הזה קרה לפני שנתיים.

<סימה חדד מה יפית: זה נכון.

<סימה חדד מה יפית: החלטת טרכטנברג לחינוך חינם באמת מחויבות גם של הקיבוצים.

<סימה חדד מה יפית: הם לא קיבוצים עצמאיים בפני עצמם אלא הם גנים של הרשות המקומית.

<סימה חדד מה יפית: זאת לא יחידה בפני עצמה.

<קריאה: לא נכון.

<סימה חדד מה יפית: הם יחידה בפני עצמה.

<סימה חדד מה יפית: כך הם התנהלו בעבר.

<סימה חדד מה יפית: מיום ההחלטה ועד היום, אתה צודק, אכן אנחנו עוברים אתם תהליך.

<סימה חדד מה יפית: רק בשבוע שעבר נפגשנו שוב עם התנועה הקיבוצית כדי להסדיר את הנושא.

<סימה חדד מה יפית: היום הגן הקיבוצי נותן מענה בבוקר - - -

יעקב מרגי: למה צריך להסדיר?

יעקב מרגי: מה הבעיה בקיבוצים?

יעקב מרגי: מה זיהית כבעיה בקיבוצים?

<סימה חדד מה יפית: הקיבוצים התנהלו כיחידה בפני עצמה, קלטו ילדי חוץ שהיום בחינוך חינם לא ניתן, הילדים נקלטים בישובים בהם הם גרים.

יעקב מרגי: הפעילו את זה כיחידה כלכלית?

<סימה חדד מה יפית: כן.

<סימה חדד מה יפית: נתנו שירות לילדי הקיבוץ ולילדי חוץ וזאת הייתה בהחלט יחידה כלכלית.

<סימה חדד מה יפית: היום פני הדברים הם אחרים.

יעקב מרגי: מה היום?

<סימה חדד מה יפית: היום הם מתנהלים קודם כל כמו כל גן רשמי אחר, כחלק מתוך הרשות, ואכן הורים שמבקשים שירות נוסף, ארוחות צהרים, ארוחות בוקר וכולי, הם אמורים לשלם על השירותים הנוספים כשם שהם היו משלמים אם הילדים היו בגנים פרטיים.

יעקב מרגי: יש פיקוח ובקרה?

<סימה חדד מה יפית: יש פיקוח ובקרה.

יעקב מרגי: יש חוזר ברור?

<סימה חדד מה יפית: ברור.

יעקב מרגי: מה מותר להם לגבי ארוחות ומה מותר להם לגבי שעות הדלתא?

יעקב מרגי: אני רוצה שתתייחסי גם לטענה הזאת.

<סימה חדד מה יפית: אני תכף אתייחס לסוגיה אחרת, אבל אני קודם כל רוצה לומר שהקיבוצים מאז ומעולם היו לכאורה חלק מתוך המערך ובכל זאת שילמו וגם היום הם משלמים עבור שירותים שהם נותנים לחברי הקיבוץ שלהם.

<סימה חדד מה יפית: נכון, הסיפור עם חנוכה היה סיפור שזעזע את כולנו והוא טופל נקודתית.

<סימה חדד מה יפית: היום גם אנשים בתנועה הקיבוצית – חשוב לומר – שהם פתוחים ומבינים שהם לא יחידה בפני עצמה אלא חלק מתוך מערך הגנים.

יעקב מרגי: את לוקחת אחריות על האמירה שלך?

<סימה חדד מה יפית: כן.

<אמיר אהרוני: זה לא נכון.

<סימה חדד מה יפית: כן.

<סימה חדד מה יפית: אני לא אומרת שזה לגמרי, אבל כל פנייה של הורה, להבדיל משנים עברו, מטופלת אחת לאחת.

<סימה חדד מה יפית: .

<סימה חדד מה יפית: את זה אני אומרת בוודאות ואני לוקחת אחריות על הדברים.

<סימה חדד מה יפית: שיתופי הפעולה הדוקים.

<סימה חדד מה יפית: בשבוע שעבר ישבנו עם המנכ"לית במשרד החינוך ועם התנועה הקיבוצית כדי להסדיר עוד כמה בקשות שהם רצו והם לא קיבלו.

<סימה חדד מה יפית: זה בנושא הקיבוצים.

<סימה חדד מה יפית: אכן זו הייתה סוגיה מאוד מאוד מורכבת.

<סימה חדד מה יפית: גם היום הייתה בקשה לנסות ולהפריד בין החינוך הרשמי, לאפשר להם מסלול קיבוצי נפרד אבל זה לא אושר ולא התקבל.

יעקב מרגי: מה עם סוגיית השקיפות?

<סימה חדד מה יפית: שקיפות לגבי התשלומים עצמם.

<סימה חדד מה יפית: אני חושבת שהחוזר שהוציאה המנכ"לית השבוע בעצם מבהיר מאוד גם להורים - - -

יעקב מרגי: למי הוא הופץ?

<סימה חדד מה יפית: הוא הופץ לבעלויות בעיקר.

<סימה חדד מה יפית: להורים יש לנו רק במסגרת האתרים שלנו במשרד כי אין לנו רשימות, אבל הוא הופץ בעיקר לבעלויות ולרשויות.

<סימה חדד מה יפית: יתקנו אותי החברים שלי כאן

<סימה חדד מה יפית: אם זה הופץ לעוד מקומות.

<דודי כהן: זה הופץ גם בפייסבוק של המשרד.

<סימה חדד מה יפית: לדעתי זה גם יפורסם בעיתונות.

יעקב מרגי: מר גור רוזנבלט שנמצא בחוץ לארץ - - -

<סימה חדד מה יפית: לא.

<סימה חדד מה יפית: הוא במילואים.

יעקב מרגי: במילואים.

יעקב מרגי: הוא מודע לכך שהוא צריך להתחיל לעבוד?

יעקב מרגי: תכף נשמע את היחידה שלו.

<סימה חדד מה יפית: אני האגף לחינוך קדם יסודי.

יעקב מרגי: אני מחכה לתשובה ממנו לגבי מודיעין כבר כמעט חצי שנה.

יעקב מרגי: את לא צריכה להתייחס לזה.

יעקב מרגי: זה היה הרהור בקול, פריקת תסכולים שלי.

<סימה חדד מה יפית: זה לגבי הקיבוצים.

<סימה חדד מה יפית: לגבי הנושא של הגנים הפרטיים, אכן גם אנחנו היינו עדים לבעלויות שלא מחזירות את הכספים.

<סימה חדד מה יפית: גם כאן, כל פנייה שהגיעה אלינו, אנחנו טיפלנו בה נקודתית ואחר כך אגף האכיפה יוכל לומר כמה פניות היו במהלך השנה.

יעל גרמן: איך טיפלתם?

יעל גרמן: מה עשיתם?

<סימה חדד מה יפית: תכף דודי יספר.

<סימה חדד מה יפית: הוא מנהל אגף אכיפה.

<סימה חדד מה יפית: הפניות צריכות להגיע אלינו כדי שנטפל בהן.

<סימה חדד מה יפית: הסוגיה מוכרת, היא הולכת ומצטמצמת כי גם הבעלויות מבינות.

יעקב מרגי: איך היא הולכת ומצטמצמת?

יעקב מרגי: חוק בטבע הוא שמים הולכים למקומות הנמוכים.

יעקב מרגי: תחסמי אותם, הם יחפשו מקום לצאת.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: הכול הפך להיות כלכלי והגופים האלה הם גנים פרטיים.

<סימה חדד מה יפית: נכון.

יעקב מרגי: כל מאווייהם, אני אומר לך ואני לוקח אחריות על הדברים, הם העצמת רווח.

יעקב מרגי: חינוך הילדים הוא במקום השני.

יעקב מרגי: אם לא, הם לא היו פותחים את הגנים.

יעקב מרגי: הם יכולים להתווכח אתי פילוסופית איך שהם רוצים.

יעקב מרגי: ברגע שהגננת יודעת שיש לה חופש פעולה מוחלט ואף אחד לא בודק אותה, לא מבקר אותה, ההורים הם קהל לקוחות שבוי כי הם צריכים לצאת לעבוד והם צריכים להתקיים, מנצלים את זה.

יעקב מרגי: רק יד חזקה.

יעקב מרגי: רק פיקוח ואכיפה.

יעקב מרגי: נתתי לכם את הגיבוי וקיבלתם את כל הגיבוי.

יעקב מרגי: אם לא ירגישו אתכם בשטח, זה לא יהיה.

יעקב מרגי: לצערי הרב לא סתם קצת נזפתי בגור רוזנבלט.

יעקב מרגי: היה כאן דיון על מודיעין, דיון עם זעקות עד השמים, שוד הקופה, שוד ההורים, שדידת ההורים ועוד חלק מהכסף הולך לארגון האם, הארצי, ואפילו לא חוזר לילדים.

יעקב מרגי: הוועדה הוציאה סיכום.

יעקב מרגי: אני צריך לחלוב את המידע הזה?

יעקב מרגי: אם אני מרגיש כך, אני לא יכול להסתפק באמירות יפות שאנחנו מצמצמים.

יעקב מרגי: חוזרים הם דבר טוב, כולנו הורים, כולנו אזרחים ואנחנו אזרחים ממוצעים, אבל הם לא מגיעים.

יעקב מרגי: כמה אנשים רואים אותם?

יעקב מרגי: אם הבעלויות לא ידעו שיש להן סכנה לשלילת רישיון, תלונה, וחשבון סגור.

יעקב מרגי: כן, חשבון במשק סגור ומה שמיועד לחינוך מהמדינה, חייב ללכת לחינוך, ואם הוא לא נוצל, צריך לחזור.

יעקב מרגי: כשזה ייקבע בנוהל ברור, יש תקורה, שתיקבע תקורה, זה חינוך ילדי ישראל, זה לא עוד עסק.

<דודי כהן: אני מנהל אגף אכיפה במשרד החינוך.

<דודי כהן: אני אגע קודם כל ברמה הפשוטה יותר.

<דודי כהן: מה שמשרד החינוך עושה, הוא מתקצב כיום את פעילות הגנים משעות הבוקר עד שעות הצהרים.

<דודי כהן: יצא מכתב לכל הבעלויות כבר בשנה שעברה, יצא מכתב עכשיו גם להורי התלמידים ושוב לכל הבעלויות והוא מפרט בדיוק כמה תקצוב עבור כל ילד הגן מקבל.

יעל גרמן: אפשר לדעת כמה?

<דודי כהן: בוודאי.

<דודי כהן: אני אעביר לחברת הכנסת גרמן את המסמך שיצא.

<דודי כהן: אפשר לראות אותו גם בפייסבוק.

<דודי כהן: הוא מפורסם בכל מקום.

יעל גרמן: תאמר לנו כאן כדי שזה יהיה לפרוטוקול.

יעקב מרגי: 300 ומשהו שקלים.

<דודי כהן: לא.

<דודי כהן: קרוב ל-700 שקלים לגן שפועל חמישה ימים ובסביבות ה-800 לגן שפועל שישה ימים בשבוע.

יעל גרמן: עבור כל ילד.

<דודי כהן: עבור כל ילד.

<דודי כהן: הדבר הזה אמור לממן את הפעילות של הגן משעות הבוקר עד שעות הצהרים.

יעקב מרגי: אתה אומר שזה הסכום שהמדינה מעבירה, אבל אני דיברתי על ההורים.

יעקב מרגי: כמה משלמים ההורים?

<דודי כהן: הורה ששולח את הילד שלו לגן פרטי, אם הוא רוצה לרכוש מוצרים נוספים לצורך העניין כמו צהרון, הוא ישלם יותר.

<דודי כהן: אבל לצורך העניין, אם גן שהוא גן פרטי וההורה רוצה שהילד יהיה עד שעה 1:20, הוא לא צריך לשלם כלום למעט מה שאושר בחוזר תשלומי הורים.

<דודי כהן: אנחנו באגף האכיפה קיבלנו השנה מספר תלונות וטיפלנו בהן.

<דודי כהן: לגבי הסנקציות, הכול רשום.

<דודי כהן: חברת הכנסת גרמן, יש כאן בחוזר פירוט מה המשרד יכול לבצע בנושא של בקרה ואכיפה.

יעל גרמן: ברשותך אדוני היושב ראש, אני מבקשת לשאול אותו כמה שאלות כי אני לא מבינה.

יעקב מרגי: זה טוב שמגיבים לתלונות אבל זאת לא תכנית עבודה.

יעקב מרגי: אני אומר זאת כמעט לכל מנהלי האגפים בכל תחום שמגיעים אלי.

יעקב מרגי: זאת לא תכנית עבודה.

יעקב מרגי: מחובתך, כאשר אתה מקבל תלונה, לטפל בה – ויכול להיות שאתם עושים את זה – אבל כמנהל אגף אכיפה צריכה להיות גם תכנית עבודה יזומה.

<דודי כהן: מתבצעת.

יעקב מרגי: יש שיטות לבדיקות מדגמיות שנותנות לך בסטייה כזו או אחרת ויש ביקורות פתע.

יעקב מרגי: אם גן ילדים פרטי שהתכבד וביקש להצטרף לחוק חינוך חובה חינם, צריך להיות בפול שלכם בירידה לביקורת עומק וירידה לשטח כדי שההורים ירגישו שהם לא מופקרים.

<דודי כהן: אני יכול להגיד שבאגף האכיפה השנה בדקנו – לא בנושא של תשלומי הורים אלא בנושאים אחרים בגנים – כ-280 גנים.

יעל גרמן: מתוך כמה?

<דודי כהן: יש קרוב ל-18 אלף גנים ברשמי ובמוכר שאינו רשמי.

<דודי כהן: זאת כמות גדולה וצריך לזכור שאגף האכיפה הוקם לפני כשנה וחצי-שנתיים.

יעל גרמן: שלוש שנים.

<דודי כהן: המינהל הוקם לפני שלוש שנים, אבל אנחנו קמנו לפני כשנתיים.

יעקב מרגי: יש תקרה להורה לתשלום על הדלתא משעה 1:00?

<דודי כהן: לא.

<דודי כהן: על הצהרון, אין.

יעקב מרגי: אין פיקוח.

<דודי כהן: לא שאין פיקוח.

<דודי כהן: אין קביעה.

יעקב מרגי: הרי המוח לא צריך להיות מפותח כל כך.

יעקב מרגי: אני אומר להורה שעד שעה 1:00 יש לו כיסוי של 700 שקלים, ותדע לך שהצהרון משעה 1:00 עד 4:30 – כי זה גן שנמצא בקיבוץ אילון או בהרצליה או בכל מקום אחר – 3,500 שקלים, 2,700 שקלים, 2,800 שקלים.

<דודי כהן: נכון, אבל זה שיקול כלכלי.

<דודי כהן: אני מדבר באופן כללי, כמקרו.

<דודי כהן: אם עכשיו גן לצורך העניין יגבה משעה 1:30 עד שעה 4:00 סכום של 4,000 שקלים, יהיו גופים - - -

יעקב מרגי: צהרונים של משרד החינוך מוגבלים בתקרה?

<דודי כהן: אין צהרונים.

<דודי כהן: יש ציל"ה.

יעקב מרגי: ציל"ה.

<דודי כהן: ממומן על ידי המשרד.

<סימה חדד מה יפית: הם משלמים ארבעים שקלים.

יעקב מרגי: מי משלם?

<סימה חדד מה יפית: ההורים.

<דודי כהן: זה משק כלכלי חופשי שברגע שגן ידרוש - - -

יעקב מרגי: אבל למה לא עומדת לי כאזרח ולך כמשרד ורגולטור הזכות לבוא ולומר, אתה רוצה להיכנס לסוגיה הזאת של תקצוב המדינה על גנים?

יעקב מרגי: אתה תהיה חייב לעמוד בפיקוח.

<דודי כהן: הוא בפיקוח.

יעקב מרגי: על ה-700 שקלים.

יעקב מרגי: אתה בפיקוח על ה-700 שקלים.

<דודי כהן: לא.

<דודי כהן: אני בפיקוח שעד שעה 1:20 הורה לא משלם כלום למעט מה שאושר בתשלומי הורים שזה 800-900 שקלים בשנה.

<דודי כהן: אי אפשר להתנות שירות בשירות.

<דודי כהן: זאת אומרת, אם אני כהורה רוצה לרשום את הילד שלי לגן פרטי ויש שם צהרון, הגננת לא יכולה להגיד לי שהיא לא מקבלת את הילד שלי כי אין צהרון.

<דודי כהן: אין חיה כזאת.

<רונית קסטנר: אבל אצלנו זה כך.

יעל גרמן: בכל הגנים זה כך.

<דודי כהן: אני יכול להקריא לכם.

<דודי כהן: המכתב של המנכ"לית מאוד ברור ובהיר.

<דודי כהן: זה מכתב שהיא כתבה השבוע להורים כדי לחדד את הנושא הזה.

<דודי כהן: איסור התניית שירות בשירות.

<דודי כהן: יש איסור להתנות את השתתפות בגן ברכישה של שירותים נוספים.

יעל גרמן: מה אתה עושה?

יעל גרמן: מה עשית?

<דודי כהן: מה שעשינו בגנים בהם טיפלנו, עשינו את הנושא של הסדרה.

<דודי כהן: הגענו אתם לנושא של הסדרה.

יעל גרמן: העמדת איזשהו גן לדין?

<דודי כהן: לדין, לא.

יעל גרמן: יש לך בכלל חוק שמאפשר לך להעמיד גן לדין?

<דודי כהן: יש לנו חוזר מנכ"ל.

יעל גרמן: חוזר מנכ"ל הוא בבחינת חוק?

יעקב מרגי: חוזר מנכ"ל, יש לו מעמד מיוחד.

יעקב מרגי: לא יודע להגיד אם זה חוק אבל יש לו מעמד באכיפה.

<דודי כהן: הוא לא חוק.

יעקב מרגי: תאמר לי מה עומד לרשותך לגבי גן פרטי כזה.

<דודי כהן: גן שגובה תשלומי הורים מעבר למה שמותר לו – לצורך העניין, גם אם ילד עכשיו, כמו שאמרתם, יושב בבוקר ואוכל ארוחת צהרים על חשבון הגן – ההורה יכול לבחור האם הוא רוצה לשלוח את הילד עם סנדביץ' או שהוא רוצה לרכוש את השירות הזה מהגן.

<דודי כהן: מבחינת הפיקוח והאכיפה בנושא של תשלומי הורים, אני מפנה את הוועדה לחוזר מנכ"ל לגבי תשלומי הורים.

<דודי כהן: יש מספר סעיפים כאשר אחד הוא הפסקת תקצוב לשנת לימודים, קיזוז הכספים, דרישה להשבת הכספים שנגבו ביתר מהורי התלמידים, הגשת תביעות השבה כנגד הבעלות.

<דודי כהן: יש עוד כמה דברים, אפילו עד ביטול רישיון של המוסד.

יעל גרמן: קודם כל, אני מאוד מעריכה את מה שאתם עושים.

יעל גרמן: מה כוח האדם שעומד לרשותך?

יעל גרמן: כמה מפקחים יש לך?

<דודי כהן: שניים.

יעקב מרגי: במכרז.

<דודי כהן: לכן הוצאנו מכרזי כוח אדם.

יעל גרמן: הם עושים את זה במיקור חוץ.

יעקב מרגי: היה כאן דיון.

יעקב מרגי: על כך קמה הזעקה שכביכול מפעילים חברות, חוקרים פרטיים ובלשים פרטיים, אבל זה לא על מנהלי בתי הספר אלא התברר שזה בדיוק לבדוק את הדברים האלה.

יעקב מרגי: מול תחכום, צריך תחכום.

יעל גרמן: אני רציתי לפתוח ברוח טובה ובהערכה.

יעל גרמן: מכאן אני חייבת לומר שאני ממש מאוכזבת מהתשובות כי אני מבינה כך: קודם כל, אני גם מבינה שיש כאן שני משרדים שונים שמפקחים כאשר מהשעה 7:30 עד שעה 1:20 זה בפיקוח משרד החינוך, ומהשעה 1:20 עד 4:00 זה נדמה לי בפיקוח משרד הכלכלה, אם אני לא טועה.

יעל גרמן: נכון?

יעל גרמן: אתם בכלל לא מפקחים על צהרונים.

<דודי כהן: משרד החינוך לא מפקח.

יעל גרמן: מפקח משרד הכלכלה או העירייה.

<קריאה: העירייה.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: זה או העירייה או נעמ"ת או גופים כאלה.

יעל גרמן: זאת אומרת, אתם בכלל לא מסוגלים לפקח על הצהרונים.

יעל גרמן: אין לכם סמכות לפקח על צהרונים.

יעל גרמן: זאת בעיה אחת.

יעל גרמן: אני רגע שמה בצד את כל הבעיה של הצהרונים ומה שהיושב ראש שאל.

יעל גרמן: זאת שאלה שאתם תצטרכו לתת לנו תשובה.

יעל גרמן: על כל פנים, אני אדרוש את התשובה איך מונעים שבעלות מסוימת פרטית דורשת 3,500 שקלים או 4,000 שקלים ובקיבוץ הם ילדים שבויים, הם לא יכולים ללכת לעיר או לאיזשהו מקום אחר ואז הם משלמים אמנם רק על שלוש שעות, אבל כולנו יודעים שזה לעשות חוכא ואיטלולא מהרצון לאפשר חוק חינוך חינם.

יעל גרמן: על זה אין לכם תשובה ואני חושבת שכן צריכה להיות.

<דודי כהן: התשובה היא שזה בפיקוח של משרד אחר.

יעל גרמן: אין פיקוח על מחירי הצהרונים.

יעקב מרגי: אמור להיות.

יעל גרמן: אבל אין.

יעקב מרגי: משרד הכלכלה כאן?

<קריאה: כן.

יעקב מרגי: אתם אחראים על הצהרונים.

יעקב מרגי: אתם מוציאים את המכרז לזכיינים.

<קריאה: עד גיל שלוש.

יעקב מרגי: אתם מבינים את התחושה.

יעקב מרגי: יש פרצה.

יעקב מרגי: לו יצויר שעד שעה 1:20 אתם עושים את עבודתכם כמו שצריך, בסדר.

יעקב מרגי: יש מושג האומר מכסה טפח ומגלה טפחיים.

יעקב מרגי: ברגע שאתם מפעילים את נקודת הלחץ מ-7:30 עד 1:20, אני גן פרטי ועומדת לי האפשרות לשחק עם הסחיטה, נקרא לזה כך, עם התשלום שאני דורש ואף אחד לא יכול לומר לי גם כמה.

יעקב מרגי: לכן אני לא מקבל את זה.

יעקב מרגי: ברגע שאני רוצה לשחק במגרש של המדינה, יש למדינה מה לומר.

יעקב מרגי: אני אדרוש ואני מבקש להביא את זה למנכ"לית שגנים פרטים שפנו למשרד ומקבלים תקצוב, יצטרכו להיכנס לסף של תקרות, לסף של פיקוח ודרישות.

יעקב מרגי: אם לא, הדיון הזה עקר והוא יהיה מיותר ואנחנו תמיד נמצא פתח לעקוף וימצאו פתח לעקוף אותנו.

יעקב מרגי: לו יצויר שהאגף יעבוד בצורה הכי טובה, אתה תבוא ותאמר שעד שעה 1:20 הכול עובד כמו שצריך, אבל זאת אחיזת עיניים כי האמת היא שלא מגיע לשלם 3,500 שקלים משעה 1:30 עד 4:00.

יעל גרמן: שלוש שעות.

יעקב מרגי: כאשר המדינה נותנת 700 ו-800 שקלים משעה 7:30 עד 1:00.

יעקב מרגי: יש כאן פרצה שקוראת לגנב, ככתבו וכלשונו ואני אדרוש בסיכום לכתוב נוהל ברור.

יעקב מרגי: אם אתה רוצה לשחק במגרש שלי, יש לי מה לומר.

יעל גרמן: ברשותך, אני רוצה להשלים.

יעל גרמן: מה שהיושב ראש אמר, בוודאי אני מצטרפת אליו, אבל דודי, אני רוצה לומר לך משהו.

יעל גרמן: הרי ברור לך שמה שקורה כאן, יש כאן שתי עוולות.

יעל גרמן: העוולה הראשונה היא שמשרד החינוך מעביר כספים רבים, מיליוני שקלים, לאנשים פרטיים שזה בפני עצמו איזשהו תקדים שאני לא יודעת אם ראוי היה להיכנס אליו, אבל בלית ברירה עושים זאת.

<פארס טויל: הם לא פרטיים.

יעל גרמן: בוודאי שהם פרטיים.

<פארס טויל: הם תאגידים.

יעל גרמן: תאגיד פרטי.

<קריאה: עמותות.

<פארס טויל: עמותה היא תאגיד.

יעל גרמן: עמותה או תאגיד.

יעל גרמן: גן פרטי הוא גן פרטי.

יעל גרמן: הכספים הם פרטיים והם הולכים לכיסים פרטיים.

יעל גרמן: אני לא יודעת איזה פיקוח ציבורי יש בכלל שם על ההתנהלות של הכספים.

יעל גרמן: יש כאן איזשהו ערבוב בין ציבורי לפרטי שמלכתחילה יש כאן משהו לא תקין, כי מה שקורה זה שהמדינה מזרימה את הכסף למטרה מאוד טובה, שהוא יגיע בסופו של דבר אל הזוגות הצעירים שמגיע להם חוק חינוך חינם, אבל רוצה הגן – מחזיר, חלק, את הכול, ואם לא רוצה – לא מחזיר.

יעל גרמן: מה עושה עכשיו ההורה?

יעל גרמן: איך הוא מקבל חוק חינוך חינם?

יעקב מרגי: במשרד הכלכלה לגבי מעונות היום, הרי גם שם אלה גופים כאלה.

יעקב מרגי: גם הרשתות כמו ויצ"ו, נעמ"ת, נאות מרגלית, אמונה.

יעקב מרגי: בסוף אלה עמותות.

יעקב מרגי: בסדר, אלה לא גופים כלכליים אלא עמותות כלכליות.

יעקב מרגי: הם עושים את זה על בסיס רווח.

<קריאה: הם גם לא מלכ"ר.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע לי ולנתק לי את חוט המחשבה.

יעקב מרגי: אני אומר שגם שם יש תקרות ויש סכומים.

יעקב מרגי: לא כולם זכאים, יש דרגות ולא כולם הם רווחה.

יעקב מרגי: גם אלה שלא ולא ולא, יש סכום שנקבע.

יעקב מרגי: אני מזהה את הלקונה שיש כאן.

יעקב מרגי: אני מזהה את הכשל ואת הפרצה ואני אומר לכם שבסיכום אני אקרא למשרד החינוך ליצור נוהל ברור עם קביעת תקרת גבייה לאותן שעות משעה 1:30 עד 4:30 או עד 4:00 לאותם גנים שמקבלים את התקצוב מ-7:30 עד 1:20.

<פארס טויל: מנהל אגף רישוי במשרד החינוך.

<פארס טויל: אני אחראי על כל נושא ההסדרה של הגנים הפרטיים שעוברים הליך רישוי לפי חוק הפיקוח.

<פארס טויל: אני אעלה כמה נקודות שהוזכרו לפני כן לגבי הקיבוצים.

<פארס טויל: היום קיבוץ לא יכול להגיש בכלל בקשה לפתיחת מוסד מוכר שאינו רשמי.

<פארס טויל: קיבוץ היום מבחינתנו הוא רשות חינוך והוא חייב לפתוח מוסדות רשמיים בלבד.

יעקב מרגי: והקיימים כמוכר שאינו רשמי?

<פארס טויל: עבדנו לא מעט עם הקיבוצים.

<פארס טויל: אני חושב שנשארו בודדים שיש להם מוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: אני שמח.

<פארס טויל: אנחנו הופכים את כולם למוסדות רשמיים והם בפיקוח מלא של משרד החינוך.

יעקב מרגי: לקיבוצים אבדה הזכות להיכנס לאוטונומיה בהרבה תחומים.

<פארס טויל: לגבי סוג הפיקוח ומה אנחנו עושים עם המוכר שאינו רשמי.

<פארס טויל: קודם כל, צריך לדעת שכל מוסד, לפני שהוא מקבל את הרישיון ואת ההכרה שלו, ואחרי שהוא מקבל רישיון והכרה הוא גם הופך להיות מוסד ציבורי, הוא עובר את כל הבדיקות הרלוונטיות, גם בדיקות חשבותיות כאשר אנחנו מוודאים שהוא איתן פיננסית ושהוא משלם שכר כדין.

<פארס טויל: גם בתחילת דרכו אנחנו בודקים אותו וגם כל שלוש שנים אנחנו מגיעים לכל גוף כזה ואנחנו בודקים את ההתנהלות הכספית שלו.

<פארס טויל: לגבי התשלום, היכן ומה, יש כמובן מגבלות וברור לכם, כמו שאתם מרגישים שיש כאן איזושהי פרצה, גם אנחנו מרגישים זאת, גם מהתלונות וגם מדברים אחרים.

<פארס טויל: אבל נכון להיום, חובת החינוך היא משעות מסוימות.

יעל גרמן: חובת חינם וזה לא מתקיים.

<פארס טויל: חובת החינם היא משעה 7:30 עד 1:20.

יעל גרמן: זה לא מתקיים.

יעל גרמן: משלמים על זה.

<פארס טויל: אני מחלק את זה לכמה סוגיות.

<פארס טויל: החובה הראשונה היא לוודא שמהשעה 7:30 עד 1:20 אנחנו כן נותנים חינוך חינם.

יעקב מרגי: אתם כמדינה, כן.

יעקב מרגי: אתה מזהה את הכשל שזיהינו?

<פארס טויל: קודם כל, ברור.

<פארס טויל: אנחנו מרגישים את זה.

יעקב מרגי: מה עושים?

<פארס טויל: אני אומר.

<פארס טויל: אגף האכיפה נולד לפני שנה וחצי-שנתיים, ואמרתם שלוש.

יעקב מרגי: קח את רואה החשבון הכי טוב יחד עם המשפטן הכי טוב לאגף האכיפה, לכו לגן כזה והוא ישאל אותך מה אתה רוצה, אני ממנה לא גביתי על שעה 7:30 עד 1:20 אלא אני גביתי ממנה 3,500 שקלים משעה 1:20 עד 4:00.

<דודי כהן: אבל ההורה יכול להוציא את הילד שלו בשעה 1:20 בלי לשלם כלום.

יעל גרמן: גם זה לא נכון.

יעקב מרגי: אתה יודע מה הבעיה שלי אתכם?

יעקב מרגי: לא נופל לכם האסימון.

<דודי כהן: נופל.

יעקב מרגי: אולי התבלבלתם.

יעקב מרגי: אתם המדינה.

יעקב מרגי: כשאתה עונה לי, אני הבנתי שאני חוזר שבע פעמים ולא הבנתם.

<דודי כהן: אל תחזור.

<דודי כהן: הבנו.

יעקב מרגי: לא, לא הבנתם.

יעקב מרגי: תקשיב, אתם צריכים להבין שאתם המדינה.

יעקב מרגי: יש כאן כשל.

יעקב מרגי: יש כאן שחקן שהוא מספק חינוך חובה חינם עד שעה 1:00 ובראש השני הוא משלים את המסגרת החינוכית, נקרא לזה כך, משעה 1:00 עד 4:00 שלא במסגרת חוק חינוך חינם חובה.

יעקב מרגי: בסדר?

יעקב מרגי: אני כמדינה, מאחר וזה סמוך על שלחני חלק מהיום, אני חייב כדי שלא ינצלו לרעה את אותם 700-800 שקלים, אני חייב ליצור מנגנון שקובע את התקרה לאותן שלוש שעות.

יעקב מרגי: אני לא ביקשתי ממך לקבוע תקרה לגן ילדים פרטי שלא נמצא בהסדר הזה.

יעקב מרגי: אל תקבע.

יעקב מרגי: לא עומדת לך הזכות כי אני עדיין לא הגעתי למדינות שמתקרבות לפוטין.

יעקב מרגי: עם קצת שכל והעמקה, יכול להיות שהייתי שואף לשם.

יעקב מרגי: היכן שיש שותפות שהמדינה מתקצבת ויש חשש של ניצול לרעה, אני חייב בקום ועשה לקבוע תקרה לאותן שעות.

יעקב מרגי: נקודה.

יעל גרמן: אני מבקשת לחזק את דבריך ולתת את הדוגמה המאוד מאוד ברורה.

יעל גרמן: בגן שנחשפתי להתנהלות שלו, בשנה מסוימת הם לקחו 3,500 שקלים מהשעה 7:30 עד השעה 4:00 וכאשר אתם שלחתם את החוזר, הם באו ואמרו שהם לוקחים 3,500 שקלים אבל רק משעה 1:30 עד 4:00.

יעל גרמן: ברור לך שבסופו של דבר אין חינוך חינם, שההורים האלה בגן הזה ובעוד עשרות גנים לא מקבלים חינוך חינם.

<פארס טויל: אם בסופו של דבר הגן הזה היה אומר שהוא גובה עכשיו 2,800 שקלים, זה היה מספק אותך?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אתה יודע מה יספק אותי?

יעקב מרגי: קחו אנשי מקצוע שיתמחרו בצורה הכי ראויה והכי מרווחת, מהשעה 1:00 עד 4:00 ו תקבעו את התקרה.

יעקב מרגי: מי שרוצה לשחק אתי, אני קובע את כללי המשקח.

יעל גרמן: נכון.

יעקב מרגי: מי שלא משחק אתי, אני לא קובע לו את כללי המשחק.

יעל גרמן: אני מתנצלת, אני חייבת להשלים.

יעל גרמן: אני התחלתי ולא השלמתי.

יעל גרמן: אני פשוט מחזקת את דבריו של היושב ראש.

יעל גרמן: אתם המדינה, אתם אלה שנותנים את הכסף, ברגע שנתתם כסף לגורם פרטי, ברגע שהכסף הציבורי של כולנו הלך לגורם פרטי במטרה מסוימת והמטרה לא מתממשת, משהו לא תקין.

יעל גרמן: אז בבקשה לעשות את מה שהיושב ראש אמר ולגרום לכך שהכסף הזה יגיע בסופו של דבר למטרתו.

יעל גרמן: הוא לא מגיע למטרתו היום.

<שאול קירשנבום: משרד האוצר.

<שאול קירשנבום: יש צהרונים והם לא תחת משרד החינוך.

יעקב מרגי: זה לא צהרון.

יעקב מרגי: תקרא לזה איך שאתה רוצה.

יעקב מרגי: לא יודע, דברו ביניכם.

יעקב מרגי: משרדי הממשלה, דברו ביניכם.

יעקב מרגי: זאת מדינה אחת עם ארבעה משרדים שנוגעים בנושא.

יעקב מרגי: ההורים הם בגדר פרה חולבת.

יעקב מרגי: אתם ארבעה ראשים.

יעקב מרגי: ההורים לא יתמודדו מולכם.

יעקב מרגי: אתה יודע למה אני מגיב לך בקוצר רוח?

יעקב מרגי: כי לא הצלחתם להבין אותי.

<שאול קירשנבום: אני מבין טוב.

יעקב מרגי: אל תתנו לי הסברים.

יעקב מרגי: אני מבין שזה לא תחת חוק חינוך חינם.

<שאול קירשנבום: תאמין לי, זה כואב לנו כמו שכואב לך.

יעקב מרגי: יש כשל, אל תצרפו את הגנים הפרטיים.

יעל גרמן: בדיוק.

יעקב מרגי: לכו ובנו גנים.

יעקב מרגי: אתם מבינים שאתם לא מבינים אותי?

<קריאה: מחזיקים את המקל בשני הקצוות.

יעקב מרגי: אל תפריעי לי.

יעקב מרגי: באת עכשיו ואת רוצה שאני אחזור על כל הדיון.

<אמיר אהרוני: אצלנו למשל יש גן ציבורי בו גובים את אותו תשלום.

יעקב מרגי: אני חושב שהצפנו את הבעיה.

יעקב מרגי: עם כל חוסר הרצון שלכם להתמודד עם זה - - -

<דודי כהן: ממש לא.

יעקב מרגי: כך התחושה.

יעקב מרגי: ברגע שאתם נותנים לי תשובה כזו - - -

<פארס טויל: לא נתת לנו לתת את התשובה.

יעקב מרגי: יש לך תשובה?

יעקב מרגי: תן אותה.

<פארס טויל: תן לנו להסביר מה קורה היום בשטח ומה אנחנו מנסים לעשות כדי להכשיר את זה.

<פארס טויל: אחרי 1:20, נכון להיום, לפי המצב המשפטי הקיים, זה לא משהו שבמשרד החינוך.

יעקב מרגי: ברור לנו.

<פארס טויל: אני לא יכול להגיד לגוף פרטי שאני נותן לו רישיון אם משעה 1:20 הוא יגבה 4,000 שקלים.

יעקב מרגי: אבל אני צריך לקרוא לך.

יעקב מרגי: לי מותר לקרוא לך לתקן.

<פארס טויל: אני יכול להגיד לו שמבחינתי משעה 7:30 עד 1:20, הוא לא יכול לגבות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הנה, שכנעת אותי עוד פעם שלא הסברתי את עצמי נכון.

<פארס טויל: הסברת נכון.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברת הכנסת יעל גרמן ולהורים שהציפו את הסוגיה הזאת, גם לחברי קיבוץ אילון.

יעקב מרגי: יש עוד נושאים שצריך לטפל בהם שם, בקיבוץ אילון.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לקבוע תקרת סכום גבייה על השעות, משעה 1:00 עד 4:00 לאותם גנים פרטיים שהצטרפו להסדר חוק חינוך חינם חובה במדינת ישראל, על מנת למנוע את הפרצה שקיימת היום, שהגנים הפרטיים מתרצים את הגבייה המופקעת הזו כאילו היא עבור השעות, משעה 1:30 עד 4:00.

יעקב מרגי: זאת פרצה שיש לסגור אותה על ידי קביעת תקרה ופיקוח ובקרה.

יעקב מרגי: הוועדה תעקוב אחרי הנושא הזה ומבקשת מהמשרד לקבל תשובות בנושא.

<פארס טויל: משפט.

<פארס טויל: אני חושב שמחובתנו לוודא שמשעה 7:30 עד 1:20 יש חינוך חינם.

יעל גרמן: איך תוודא את זה?

יעקב מרגי: בלי זה אתה לא יכול לוודא.

יעל גרמן: אי אפשר להעמיד את ההורים מול הגנים.

יעל גרמן: אני פונה למשרד האוצר.

יעל גרמן: הכסף של מדינת ישראל נזרק.

<קריאה: נסגור את המדינה.

<קריאה: הכול על אחריות האזרחים.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: אנחנו לא נסגור את המדינה.

יעל גרמן: זאת מדינה נהדרת אבל יש כמה דברים שצריך לנער.

יעל גרמן: יש לנו ארץ נהדרת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.