ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 70, 2016-07-25 09:40

אורי מקלב: בוקר טוב.

אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה.

אורי מקלב: היום שני, י"ט בתמוז התשע"ו, 25 ביולי 2016.

אורי מקלב: על סדר יומנו הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון מס' 10), התשע"ו-2016, חידוש הדיון לפי סעיף 89 לתקנון הכנסת.

אורי מקלב: מציע החוק, חבר הכנסת מיקי לוי, יגיע בעוד כמה דקות, אבל אנחנו נתחיל בדיון וכשהוא יגיע, הוא ישתלב בו.

אורי מקלב: אני חייב לומר משפט מקדים לדיון שלנו.

אורי מקלב: אני חושב שאם פעם ילמדו במקום כלשהו או מישהו ירצה לעשות עבודה על גלגולו של חוק, הוא יכול לקחת את החוק הזה כדוגמה לגלגול עצוב של חוק, לדיונים אין ספור מיותרים לגמרי, לבלמים שמשרדי הממשלה עצמם מציבים להצעת חוק כאשר מעלים דבר אבל לא מעלים אותו כאשר החוק התקדם.

אורי מקלב: כאשר החוק הזה הגיע לוועדת המדע והטכנולוגיה לפני כשנה, לא ראינו בהצעה הצעת חוק שממציאה את הגלגל.

אורי מקלב: ראינו הצעת חוק שמהווה זרז לתהליך שקיים, שמשרדים כבר היו צריכים להיות אחרי כן, שבציבור ובכלל זה קיים.

אורי מקלב: אפרופו הדיון הקודם, אנחנו הופכים לעולם של טכנולוגיה והוועדה הזאת קיבלה את הבקשה לדון בהצעת החוק הזאת כי היא עוסקת בנושאים כמו ממשל זמין, ישראל דיגיטלית ועוד פרויקטים ממשלתיים שבאים להדביק את הטכנולוגיה, לתת מענה לטכנולוגיה ולהתפתחות הטכנולוגית, קידמה והרצון לא להישאר בדברים של פעם.

אורי מקלב: ממילא גם הצעת החוק הזאת משתלבת בתוך העניין הזה בשילוב טבעי מאוד.

אורי מקלב: לצערנו הגשת מכרזים צריכה להיות בצורה ידנית ולא בצורה מקוונת, היינו כבר מזמן צריכים להיות אחרי כן.

אורי מקלב: הצעת החוק הזו בכל שלב שלה, חזרה לוועדת שרים כדי שחס וחלילה לא נפגע.

אורי מקלב: אנחנו מראש, כדי לא לפגוע במשרדים וכדי לא להגיע למצב שבמקומות שזה עדיין לא הגיע, בקצה, רשויות ערביות, איזה מעון יום או רשות ציבורית כזו או אחרת שהחוק חל עליה, מעון לילדים שחשבנו שמתנהל ונוכל לפגוע בהתנהלות שלו וכך אולי נזיק לו, אמרנו שנקבל את החוק כמעטפת.

אורי מקלב: לא נרד לפרטים איך מפעילים את זה אלא נחכה לתקנות שיבואו לאחר מכן ונחכה לצו.

אורי מקלב: נתנו למשרדים מספיק חודשים לקחת כל משרד ולראות היכן הבעיה שלו ואמרנו שהתקנות והצו יהיה בהתאמה לכל משרד ומשרד.

אורי מקלב: מטבע הדברים יש גופים שביקשו להחריג את עצמם בהגדרה.

אורי מקלב: אמרנו בסדר, אפילו שזה יכול היה להיכנס לצו אבל לצערנו משרד אחד לא סומך על השני, המשרדים לא סומכים האחד על השני.

אורי מקלב: אני לא יודע איזו משילות זו כאשר משרד חושש ממשרד אחר כדי שכאשר יגיע שלב הצו, הוא יעשה בניגוד לדעתו ובניגוד להגיון.

אורי מקלב: ממה נפשך, אם זה נכון, אני מניח שהוא יקבל את זה, ואם זה לא נכון, למה שיקבל את זה, למה שאנחנו נקבל את זה ולמה שנחריג אותו?

אורי מקלב: אנחנו כוועדה לא רצינו להיכנס לתוך הקרביים של החוק ולא להיכנס לתוך כל פרט וכל השלכה.

אורי מקלב: דיברנו על כך ואמרנו שיהיה מספיק זמן.

אורי מקלב: היו משרדים לגביהם החלטנו יותר.

אורי מקלב: אנחנו במצב ללא תקדים.

אורי מקלב: זאת פעם שלישית שהוועדה אמורה לאשר את החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: אישרנו את החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית, זה הגיע לאישור ועדת שרים ונתבקשנו לעשות רביזיה על הקריאה השנייה והשלישית.

אורי מקלב: הוועדה משכה את זה ועשתה עוד פעם קריאה שנייה ושלישית ואישרה.

אורי מקלב: הוועדה הייתה אמורה להניח את הצעת החוק על שולחן המליאה להצבעה סופית ונתבקשנו שוב והנה, אנחנו נמצאים על ציר הזמן הזה.

אורי מקלב: אני ישבתי עם שרת המשפטים וסיכמנו לאור בקשות, לאור לחצים שהיו לה בנושאים מסוימים, שאנחנו נפתח את הדיון ונבקש חידוש דיון לפי סעיף 89 לתקנון הכנסת.

אורי מקלב: נקבל את מה שסוכם שנקבל ולאחר מכן ונעביר לקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: בשלב הזה, לאחר דברי הביקורת ולאחר ההרגשה הלא נעימה, אני רוצה לומר שזה תקדים ואני חושב שאנחנו שוברים שיא בהצעת חוק – אני בין הוותיקים בבניין הזה וגם נמצא כאן אייל היועץ המשפטי ויש לו הרבה ניסיון בחקיקה, מאות חוקים עברו תחת ידו והוא מכיר את הכנסת ואת הצעות החוק - אני לא חושב שיש תקדים כזה.

<אייל לב ארי: לא על הצעה כזאת.

אורי מקלב: לא על הצעה כזאת, גם לא באופן כזה, לא על הציר הזה ולא אחרי שזה הגיע לוועדת שרים אחרי כל הצבעה שלנו.

אורי מקלב: זה תקדים ואתם שותפים להיסטוריה וזאת לא מחמאה.

אורי מקלב: את שותפים להיסטוריה ולתקדים גלגולה של הצעת החוק הזו.

אורי מקלב: כפי שמחייב אותי הפרוטוקול, דבר ראשון אני מחדש את הדיון לפי סעיף 89 לתקנון הכנסת.

אורי מקלב: אני מצביע בעד החידוש או נגד החידוש.

אורי מקלב: מי בעד?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: בעד ההצעה – פה אחד

אורי מקלב: חידוש הדיון התקבל.

אורי מקלב: אני מאשר את פתיחת הדיון.

אורי מקלב: אני מציע, אדוני היועץ המשפטי, אם אתה רוצה להציג את הבקשות שיש לנו כאן להחרגות בתוך החוק עצמו.

<אייל לב ארי: למיטב הבנתי הסיכום כלל מספר עניינים.

אורי מקלב: שנכנסים לגוף ההצעה?

<אייל לב ארי: שייכנסו לגוף הצעת החוק.

<אייל לב ארי: עניין התנגדות שר הפנים שהוגשה בסיום הרביזיה הקודמת, הוגשה פשוט במועדה כבר בתום הדיון.

<אייל לב ארי: לגבי הסמכה, לקבוע הוראות של שר האוצר לעניין תחולת הצעת החוק או תחולת החוק על סוגי הצווים לעניין גוף מתוקצב שהוא רשות מקומית או חברה עירונית.

<אייל לב ארי: ההסמכה תעבור משר האוצר לשר הפנים.

אורי מקלב: רק לשר הפנים או בשיתוף?

<אייל לב ארי: לא.

<אייל לב ארי: רק שר הפנים.

<אייל לב ארי: שר האוצר, בעניין גוף מתוקצב שהוא רשות מקומית או חברה עירונית, שר הפנים באישור ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת וכולי.

<אייל לב ארי: לגבי התוספת.

<אייל לב ארי: ביקשה הוועדה לאנרגיה אטומית גם להימנות יחד עם השב"כ והמוסד.

<אייל לב ארי: בעניין הזה יש הסכמה עם המלמ"ב שזה ייכנס בנוסח הבא: יחידות סמך של משרד ראש הממשלה ומשרד הביטחון כפי שיקבע הממונה על מערכת הביטחון במערכת הביטחון ועסקאות שהממונה על הביטחון יקבע שהן עסקאות מסווגות.

<אייל לב ארי: זה יכול להיות בין הסמכה למלמ"ב, בין אם נאחד באופן גורף גוף כמו שהוחרגו באופן גורף השב"כ והמוסד או לגבי גופים אחרים שהוא מנחה אותם ביטחונית שלגבי סוגי עסקאות מסוימות הוא יקבע שאלה עסקאות מסווגות והחוק לא יחול עליהן.

<אייל לב ארי: יש עוד נקודה אחת שסוכמה בינך לבין שרת המשפטים.

<אייל לב ארי: נושא משטרת ישראל למרות שהנושא שלה עלה לא אחת בדיונים של הוועדה והוועדה התייחסה לנושאים שהמשטרה העלתה.

<קריאה: המשטרה ושב"כ ביחד.

<קריאה: שני הגופים.

<אייל לב ארי: בסדר.

<אייל לב ארי: מי שדיברו כאן היו נציגי המשטרה.

<אייל לב ארי: הוועדה אמרה שאין לה עניין, כמובן שעסקאות מסווגות למשל של המשטרה, ייעשו באופן שיכול לדלוף בגלל האמצעים הדיגיטליים בהם החשבוניות יהיו אמורות לעבור.

<אייל לב ארי: אמרה לגביהם תמתינו לצו של שר האוצר כמו יתר הגופים.

<אייל לב ארי: הדבר הזה כך הסתיים.

<אייל לב ארי: משום מה עלה שוב בוועדת השרים.

אורי מקלב: מה הניסוח לגבי המשרד לביטחון פנים?

<אייל לב ארי: אני הבנתי שהכוונה הייתה עסקאות מסווגות של משטרת ישראל אבל היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים רצה לחדד עוד כמה נקודות ובין היתר גם את הנושא של הפורטל של המשטרה שעדיין לא מוכן וזה דבר שכן עלה בדיונים המוקדמים של הוועדה בהצעת החוק.

אורי מקלב: יש עוד משהו בעניין הזה?

<אייל לב ארי: אלה הנושאים.

אורי מקלב: אני רוצה להבין את דבריך ועוד לפני שיואל הדר מתייחס.

אורי מקלב: הניסוח שלך לא מחריג את המשרד לביטחון פנים, מה שהבנו מקריאת הביניים?

<אייל לב ארי: אם אני מבין נכון.

<יואל הדר: אני היועץ המשפטי של המשרד לביטחון הפנים.

אורי מקלב: ברוך הבא לדיונים אצלנו.

אורי מקלב: לא זכינו לראות אותך בכל הדיונים שהיו כאן אבל היום אתה נמצא וכבוד הוא לנו.

<יואל הדר: אני מודה לאדוני שהסכים להזמין אותנו לדיון הנוסף הזה.

אורי מקלב: הייתם מוזמנים לכל הדיונים.

<יואל הדר: לדיון הנוסף המיוחד הנוסף הזה.

אורי מקלב: זה לא בזכותכם.

אורי מקלב: זה בזכות משרדים אחרים, אבל גם אתם כאן.

אורי מקלב: יש בקשה, אז אפשר ללחוץ, ולמה לא? יש משרדים שהחרגנו, אז אפשר לנצל את ההזדמנות.

אורי מקלב: אתם הייתם כאן בדיונים וקיבלתם את רשות הדיבור.

אורי מקלב: אני חושב שגם החרגנו אתכם לגבי הזמן של התחולה או שבסוף החרגנו לכולם וגם לכם.

אורי מקלב: בזכות המשרד לביטחון פנים נתנו לכולם הארכה יותר גדולה.

אורי מקלב: יש לכם הרבה זכויות בחוק הזה.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך יותר.

אורי מקלב: אני לא רוצה לקחת מדברי מציע החוק שכפי שידוע בא מתוך שורות המשרד לביטחון פנים והדוגמאות היו הקלסרים שנמצאים במסדרונות המשטרה ולכן הוא רוצה למנוע את זה.

אורי מקלב: המשרד לביטחון פנים, הוא בעצם מחולל החוק הזה, מלווה אותנו בכל דיון ודיון כרגע להצעת החוק הזאת.

אורי מקלב: אין דיון שאנחנו לא מדברים על המשרד לביטחון פנים, על הקלסרים שהיו במסדרונות המשטרה.

<יואל הדר: אדוני, כתומכים הגדולים של החוק שהוזכרו הכי הרבה בחוק הזה, אנחנו בהחלט תומכים בחוק הזה אבל אנחנו צריכים לוודא שדברים מסוימים לא ידלפו ולא יצאו החוצה ואני חושב שאפילו הדברים מובנים.

<יואל הדר: זה לא איזשהו משהו חריג.

<יואל הדר: אנחנו לא ביקשנו בתוספת להחריג את משטרת ישראל ואת שירות בתי הסוהר.

<יואל הדר: לא ביקשנו כי אנחנו חושבים שזה נכון שהם יהיו חלק מהמערך.

<יואל הדר: יחד עם זאת, עסקאות מסווגות של משטרת ישראל ושל שירות בתי הסוהר, לגביהם אני חושב שזה ברור לכולם שלא צריכים להיות ידועים לכלל הציבור כי יש עסקאות מסוימות שהן מאוד מאוד בעייתיות כפי שקיימות לגבי הגופים האחרים שאצלם החרגתם את כל האפשרות הזאת.

<יואל הדר: אני לא בטוח שגופים יותר ביטחוניים מאתנו לצורך העניין, אם הם רוכשים איזה רכב או רוכשים עטים, זה נכנס לזה.

<יואל הדר: אבל החלטתם להחריג.

אורי מקלב: ניתן לכם להיות כמו משרד הביטחון כמשרד שלא הוחרג.

<יואל הדר: אין לי בעיה עם זה.

<יואל הדר: אני לא חושב שזה נכון כלפינו.

<יואל הדר: אני לא אומר שזה נכון.

<יואל הדר: אנחנו רק מבקשים שהעסקאות המסווגות של משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר, הם יהיו בתוך התוספת.

<יואל הדר: זאת הבקשה שלנו.

<יואל הדר: לגבי הנושא של התחולה.

אורי מקלב: שר האוצר לא יחריג אתכם?

<יואל הדר: אדוני, אני לא יודע מי יהיה שר האוצר.

<יואל הדר: אני לא יכול להיות תלוי בגורם אחר.

אורי מקלב: מפתיע אותי שמישהו חושב שהאוצר יהיה לעומתי למשרד לביטחון פנים.

<יואל הדר: אני לא יודע.

אורי מקלב: גם עסקאות מסווגות יכולות להשליך על ביטחון מדינת ישראל ועל ביטחון הציבור, הוא יגיד, לא, אני רוצה שגם הדבר הזה יהיה בצורה שיזיק למשרד.

אורי מקלב: זה גם מגיע לוועדה ויש לכם את הזכות הזאת.

אורי מקלב: תאמין לי שזה ללא תקדים.

אורי מקלב: אני מתחיל להרגיש שזה יותר מלחמת יוקרה.

<יואל הדר: לא, ממש לא.

אורי מקלב: מלחמת יוקרה בין המשרדים כאשר יש משרד שחושב שהוא צריך להיות מוחרג.

אורי מקלב: צר לי אבל זאת המסקנה היחידה שיש לי מתוך רמת הדיונים ואופן הדיונים, שכל משרד מנסה להיות מוחרג כיוון שהוא ביטחוניסט יותר ויש לו עסקאות מסווגות.

אורי מקלב: בגלל דבר כזה מטרידים את הוועדה.

אורי מקלב: לא היה תקדים לכך.

אורי מקלב: זאת בושה, ההתנהלות הזאת.

<יואל הדר: אדוני, אם זה היה כך, היינו מבקשים להחריג בכלל את המשטרה, אם זה נושא של יוקרה.

<יואל הדר: לא מדובר ביוקרה אלא מדובר בעניין מהותי.

<יואל הדר: אנחנו הצטמצמנו לנושא שלדעתנו נכון להצטמצם לגביו.

<יואל הדר: אני חושב שנכון שכאשר החוק יוצא לדרך, שיהיה כבר על פניו ולא צריך תקנות בשביל זה כי זה ברור.

אורי מקלב: מה הניסוח?

<יואל הדר: עסקאות מסווגות של משטרת ישראל ועסקאות מסווגות של שירות בתי הסוהר בסעיפים נפרדים.

אורי מקלב: זה שונה מהניסוח של משרדים אחרים?

<יואל הדר: ברור.

<יואל הדר: אנחנו צמצמנו הרבה יותר.

<אייל לב ארי: זה יותר מצומצם.

<אייל לב ארי: לגבי הפרטים המנויים, הייתה החרגה גורפת.

אורי מקלב: זה לא שונה ממשרד הביטחון?

<אייל לב ארי: משרד הביטחון נמצא תחת ההנחיות של המלמ"ב.

<אייל לב ארי: לפי הסיכום המלמ"ב יכול להחריג יחידות סמך של משרד ראש הממשלה או משרד הביטחון ואז זאת החרגה גורפת, או לגבי יחידות אחרות או גופים אחרים שהם מונחים על ידו ביטחונית, רק סוגי עסקאות ולא החרגה מלאה.

<אייל לב ארי: זאת אומרת, יש למלמ"ב את שתי האפשרויות האלה שגם קיימות לשר האוצר מבחינת בין אם החרגה גורפת של גוף מסוים ובין אם החרגה לגבי סוגי עסקאות.

<אייל לב ארי: זה לא שונה בהרבה מהכנסת.

אורי מקלב: הניסוח הזה מתאים לכם?

<יואל הדר: של המלמ"ב?

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: הניסוח שאמרת.

<יואל הדר: כן.

<יואל הדר: אני צמצמתי את עצמנו הרבה יותר מאחרים.

<יואל הדר: אם אפשר, עוד דבר.

<יואל הדר: נושא של תחולה על משטרת ישראל.

<יואל הדר: לא ביקשנו לגבי גופים אחרים.

<יואל הדר: מאחר שהמערכת שלהם היא שונה והיא עדיין נמצאת בחיתוליה, אנחנו מבקשים לגבי משטרת ישראל שהתחולה שלה לא רק שהיא תעלה באוויר יותר מאוחר אלא שהיא תעלה אבל סיום העלייה לאוויר יהיה ביוני 2017.

<יואל הדר: זאת אומרת, היא תהיה מחויבת לעלות יחד עם כולם, יחד עם התקנות, אבל הסיום של העלייה לאוויר יהיה ביוני 2017.

<יואל הדר: אנחנו לא מחריגים לחלוטין ואומרים זה המועד אלא לאפשר תוך כדי.

אורי מקלב: אני צריך הסבר.

אורי מקלב: מה התאריכים של התחולה?

<אייל לב ארי: מבחינת מה שהוועדה החליטה לעניין תקנות, יש לנו צו ראשון, עסקאות של המדינה או גופים של המדינה שהם צד להן – סוף 2016.

<אייל לב ארי: גופים מתוקצבים – סוף יוני 2017.

אורי מקלב: איפה ההחרגה שהוא רוצה עכשיו?

<אייל לב ארי: לגבי המשטרה, זה דבר שעלה בדיונים הראשונים בהצעת החוק.

<אייל לב ארי: אמרה המשטרה שהיא עכשיו בשלבי הקמה.

<אייל לב ארי: הרי זה פורטל ספקים.

<אייל לב ארי: כרגע יואל בא ואומר שבשלב הראשון הם מבקשים להחריג לחלוטין את המשטרה עד שיעלה פורטל הספקים, אמרת ביולי 2017?

<יואל הדר: לא, לא ביקשתי להחריג.

<יואל הדר: בכלל לא ביקשתי להחריג.

<יואל הדר: ביקשתי שהסיום של העלייה לאוויר של המערכת, נעמוד במלואה ביוני 2017.

<יואל הדר: לא ביקשתי להחריג מהיום הראשון.

<יואל הדר: ברגע שהמשטרה יכולה לעלות, שתתחיל לעלות.

אורי מקלב: כולם יכולים.

<יואל הדר: הסיום של העלייה לאוויר יהיה ביוני 2017.

<אייל לב ארי: אני לא יכול לבוא ולקבוע דבר כזה בחקיקה.

<אייל לב ארי: או שהחוק חל או שהוא לא חל.

<אייל לב ארי: אם כרגע הפורטל הזה לא עומד, בעצם צריך לבוא ולהחריג את כל העסקאות של המשטרה עד שהוא עולה.

<אייל לב ארי: כשהוא עולה, מה שיוחרג, זה רק המסווגות.

<יואל הדר: יוחרג לגמרי – המסווגות, אבל העלייה לאוויר של המערכת תהיה ביוני 2017 באופן סופי.

<אייל לב ארי: נכון.

<אייל לב ארי: זאת אומרת שעד יוני 2017 אין למשטרה את האמצעי הטכנולוגי להעביר - - -

<יואל הדר: באופן מלא.

<אייל לב ארי: באופן ממוחשב.

<אייל לב ארי: לא יכולים לדעת מתי יש שלב א', שלב ב', שלב ג'.

אורי מקלב: יש סמכות לשר לדחות יישום תחילה?

<אייל לב ארי: השר בצו יכול לקבוע.

<יואל הדר: אני אומר שנקבע עכשיו.

<יואל הדר: עצם זה שאני אומר לפרוטוקול - - -

אורי מקלב: אמרתם.

אורי מקלב: דיברתם על זה.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: יש עוד משרדים שהם לא מוכנים.

אורי מקלב: למה אתם מיוחסים?

אורי מקלב: אתה היית בדיונים אחרים ואתה יודע מה גורם למשרדים אחרים להכין את עצמם?

<יואל הדר: משרדי הממשלה האחרים נמצאים במערכת - - -

אורי מקלב: שמענו את הדברים ושמענו את הבקשה.

אורי מקלב: משרד הבריאות.

אורי מקלב: גם משרד הבריאות רוצה פטור בעסקאות מסווגות?

<טליה אגמון: הלשכה המשפטית, משרד הבריאות.

<טליה אגמון: הבעיות שלנו מתחלקות לשניים ובאחת הן דומות לבעיה שהציג המשרד לביטחון פנים בעניין המשטרה.

<טליה אגמון: בקשר לבתי החולים הממשלתיים שגם הם לא מחוברים ולא עובדים עדיין עם המרכבה.

<טליה אגמון: יש פרויקט שנמצא בפריסה ואני חושבת שזה הוסבר באריכות בפעם הקודמת.

<טליה אגמון: בתי החולים הממשלתיים, אלה שהם בעצם חלק מהמדינה, הם לא גוף מתוקצב אלא הם חלק מהמדינה, לא יוכלו לעמוד במועד שבו הצו אמור להיכנס והחוק אמור להיכנס לתוקף.

<טליה אגמון: זאת בעיה אחת ולכן לזה אנחנו רוצים להבטיח שתהיה לנו אפשרות לדחייה ושוב, הפריסה היא הדרגתית.

<טליה אגמון: בית חולים שמשלים את המערכת מתחיל לעבוד אתה ואין לנו שום בעיה עם זה.

<טליה אגמון: זה מייעל את העבודה של כולם אבל אנחנו לא יכולים להתחייב לתאריך של סוף 2016 לגבי בתי החולים הממשלתיים.

אורי מקלב: לאיזה תאריך אתם כן יכולים להתחייב?

<טליה אגמון: נמצא כאן אמנון מילר שהוא מנהל פרויקט מזור בבתי החולים והוא יכול לתת את התאריך.

<טליה אגמון: אנחנו מדברים על עוד מספר שנים אבל שוב, זה בהדרגה.

<טליה אגמון: יש בתי חולים שכבר מתחילים להיכנס ויש בתי חולים גדולים יותר, יש בתי חולים קטנים, שזה סוג שונה של עסקאות.

<טליה אגמון: זאת בעיה אחת.

<טליה אגמון: הבעיה השנייה שלנו היא עם הגופים המתוקצבים שאלה קופות החולים וספקים קטנים של קופות החולים.

<טליה אגמון: כאן היינו רוצים להיות מעורבים בהחלטה של שר האוצר על מי זה חל.

<טליה אגמון: זאת הבקשה שלנו שהיא דומה להסתייגות שביקש שר הפנים כאשר לגבי גופים שהם באחריותו של משרד הבריאות, שר הבריאות הוא זה שיקבע את הגופים שזה יחול עליהם או במינימום תידרש הסכמתו לכך.

אורי מקלב: ושר האוצר לא מקובל עליכם בעניין הזה.

<טליה אגמון: אנחנו מבקשים, זה נעשה הרי בחקיקה.

<טליה אגמון: לא אמרתי שום דבר לגבי שר האוצר.

<טליה אגמון: זה מקובל בחקיקה שכאשר מתערבים בעניין של משרד ספציפי מקבלים את הסכמתו של השר.

אורי מקלב: מה התאריכים שאתם יכולים לעמוד בהם?

אורי מקלב: לגבי בתי החולים, לפני הספקים הקטנים.

<אמנון מילר: כפי שהסברתי בפגישה הקודמת של הוועדה, בתי החולים הממשלתיים יהיו ערוכים כולם בתוך כארבע שנים.

<אמנון מילר: אנחנו מדברים על 24 בתי חולים ממשלתיים.

<אמנון מילר: הפריסה היא הדרגתית.

<אמנון מילר: כלומר, בית חולים ראשון שיהיה מוכן, בית חולים רמב"ם, בינואר 2017 וכן הלאה.

<אמנון מילר: הוא יהיה מוכן לכל הדרישות של החקיקה.

<אמנון מילר: עד בערך סוף שנת 2020 כל 24 בתי החולים אמורים להיות מוכנים.

אורי מקלב: עד שנת 2020?

<אמנון מילר: עד סוף שנת 2020.

אורי מקלב: כל שנה ארבעה בתי חולים?

אורי מקלב: כמה?

<אמנון מילר: זה מורכב.

<אמנון מילר: בתי חולים כלליים שהם גדולים יותר, בצורה מדורגת כל שנה כארבעה בתי חולים.

<אמנון מילר: בתי חולים קטנים, פסיכיאטרים וגריאטריים, הקצב יהיה מהיר יותר.

<אמנון מילר: זאת עבודה מקבילית.

אורי מקלב: אדוני היועץ המשפטי, התחלת להגיד משהו לגבי ההסבר לגבי סוף 2016.

אורי מקלב: מה ההבנה שלך בסעיף?

<אייל לב ארי: לגבי בתי החולים הממשלתיים, טליה תסכים אתי שהם לא גוף מתוקצב.

<טליה אגמון: הם של המדינה.

<טליה אגמון: כמו שאמרתי.

<אייל לב ארי: לכן המקום שלהם בכלל יכול להיות התוספת יש את הזמן עד סוף 2016, לקבוע את הרשימה הזאת בצו.

<אייל לב ארי: זאת כבר החלטה של הוועדה אם היא מסכימה לכלול את בתי החולים הממשלתיים באופן גורף או לא.

אורי מקלב: עסקאות של המדינה הן צד כאשר ההגדרה היא של בתי חולים ממשלתיים?

<אייל לב ארי: הם גם יכולים להיכנס לגופים של המדינה.

אורי מקלב: נכון, ואז?

<אייל לב ארי: בכל מקרה יש את תאריך היעד שצריך להביא צו ראשון, תקנות ראשונות, לעניין עסקאות שהמדינה או גופים של המדינה שהם צד להן עד סוף 2016.

<אייל לב ארי: בכל מקרה עד סוף 2016.

<אייל לב ארי: אין תחולה על בתי החולים הממשלתיים לצורך העניין שהעלו עכשיו.

<אייל לב ארי: לאחר מכן, זה עדיין יהיה בסמכות של השר לקבוע את זה בצו.

<אייל לב ארי: מה שמשרד הבריאות ביקש, בדומה למשרד הפנים, לגבי הגופים המתוקצבים ואז זה יחול על קופות החולים.

אורי מקלב: לא כל כך הבנתי.

אורי מקלב: יש הבדל בין הגופים של המדינה עצמה לבין הגופים המתוקצבים?

אורי מקלב: יש הבדל בתאריך?

<טליה אגמון: כן.

<אייל לב ארי: כן.

<אייל לב ארי: ודאי.

אורי מקלב: מה ההבדל?

<אייל לב ארי: סעיף 4 להצעה.

אורי מקלב: עד 30 ביוני 2017.

<אייל לב ארי: נכון.

אורי מקלב: בעצם המטלה שלהם יותר חזקה.

אורי מקלב: אלה אמנם משרדים ממשלתיים אבל לפי החוק בתי החולים הממשלתיים יחויבו כבר מה-31 בדצמבר.

<אייל לב ארי: יחויבו ככל שהם יימנו בתוך התוספת.

<טליה אגמון: בנוסח הנוכחי.

אורי מקלב: כבר יצאנו מנקודת הנחה שאף משרד לא מאמין למשרד האוצר.

אורי מקלב: זאת נקודת הנחה.

אורי מקלב: משרד האוצר הוא משרד תלוש והוא יחייב אותם, אף על פי שמשרד האוצר היה הראשון שהתנגד להצעת החוק הזאת אבל בסופו של דבר הוא נכנע והסכים.

אורי מקלב: הוא לא רואה את זה כאחד היעדים.

אורי מקלב: זה לא היה כתוב בתכנית העבודה של משרד האוצר.

אורי מקלב: שר האוצר גם לא הודיע על כך כשהוא הלך לבחירות והוא גם לא הודיע על כך עכשיו שזה אחד היעדים שלו.

אורי מקלב: דהיינו, זה לא משהו שיש חשש מכך שהוא הכריז שהוא הולך להפוך את כל המשרדים הממשלתיים למקוונים וכל העלויות יושתו עליהם.

אורי מקלב: לא שמעתי.

אורי מקלב: הפוך.

אורי מקלב: הוא היה הבלם המרכזי בכל הצעת החוק הזאת אבל בסופו של דבר הוא הסכים בגלל צורך השעה ובגלל המציאות.

אורי מקלב: אם אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאף משרד לא מאמין למשרד האוצר וכל אחד רוצה את העצמאות שלו וכולם גופים מסווגים ולכל אחד יש יחידות מסווגות, החשש שבתי החולים הממשלתיים שהם נסחבים ונגררים, אמנם הם גופים ממשלתיים אבל הם לא יכולים להיכלל ממש כממשלתיים אלא כגופים מתוקצבים – גם זה לא מספק.

אורי מקלב: להכניס אותם להגדרה של גופים מתוקצבים, ה-30 ביוני 2017, לא מספק אתכם עבור כלל בתי החולים.

אורי מקלב: אתם אומרים שזה בהדרגתיות.

אורי מקלב: אנחנו יכולים להחליט שהתהליך צריך להתחיל עד ה-31 בדצמבר.

אורי מקלב: אתם יכולים להתחיל?

אורי מקלב: אחד כבר יעלה?

<אמנון מילר: עדיין לא.

<אמנון מילר: הראשון יעלה בינואר 2017.

אורי מקלב: ינואר 2017 זה לא 31 בדצמבר 2016?

<אמנון מילר: זה יהיה מדורג מאוד.

אורי מקלב: במהלך ינואר.

<אמנון מילר: כן.

אורי מקלב: לא מינואר אלא במהלך ינואר.

<אמנון מילר: כן.

אורי מקלב: עם עוד טיפת מאמץ, אי אפשר 31 בדצמבר?

<אמנון מילר: לא לגבי ה-24.

אורי מקלב: הראשון לא יכול לעלות עד ה-31 בדצמבר?

<אמנון מילר: לדעתי לא.

אורי מקלב: רק במהלך ינואר?

<אמנון מילר: כן.

<אמנון מילר: יש בעיות תקציביות, פיננסיות, רגולטוריות.

אורי מקלב: לא שמעתי את מנהל יחידת הקנביס אצלכם.

אורי מקלב: יש לו משהו להגיד בעניין הזה?

מיקי לוי: אני מתנצל על האיחור.

אורי מקלב: לא היית כאן אבל רוחך הייתה כאן כל הזמן ולאורך כל הדיון.

אורי מקלב: לא יכולנו לחכות ואני מתנצל על כך.

מיקי לוי: אני סומך על אדוני שינתב את זה כמו שצריך.

אורי מקלב: הצעת החוק הזאת שלך, בהתחלה, כשאני הכרתי אותה, נראתה כמהפך אבל באת ואמרת שהיא לא מהפך אלא אתה בסך הכול משמש זרז למשהו שכבר היה צריך להיות.

מיקי לוי: נכון.

אורי מקלב: הסיפור הזה של הקלסרים במסדרונות המשטרה כל הזמן היו לנגד עינינו בכל דיון.

אורי מקלב: אנחנו היום שוברים שיא בגלגולו של חוק.

אורי מקלב: פעם שלישית שאנחנו רוצים להביא אותו להצבעה לקריאה שנייה ושלישית אחרי שפעמיים כבר הצבענו בקריאה שנייה ושלישית.

אורי מקלב: הצעת החוק הזאת, היא מהפך, היא דבר חשוב מאוד אבל היא מינורית בהשלכות התקציביות שלה.

אורי מקלב: אני לא רוצה לחזור שוב על דברים לא נעימים שאמרתי בראשית הישיבה, שהבסיס לכל הדיונים שלנו הוא שלא סומכים על משרד האוצר, על שר האוצר, שבתקנות ובצו הוא ייתן מענה לכל הדברים המסווגים והביטחוניים.

אורי מקלב: בסיכומו של דבר, הגענו לסיכום עם שר הפנים בקשר לרשויות המקומיות כי היינו מודעים לדבר הזה ולא התעלמנו ממנו.

אורי מקלב: לא היה כאן משהו שנפל עלינו אחרי קריאה שנייה ושלישית, אחרי שני דיונים אלא מתחילת הדיונים אמרו הרשויות המקומיות ועמדו על הבעיות המיוחדות שיש להן כאשר חלקן לא מקוונות והן לא מתיימרות להיות כאלה, מה גם שמדובר בשאלה של תקציב.

אורי מקלב: לאחר מכן הגופים הביטחוניים רצו לקבל הכוונה מהמלמ"ב.

אורי מקלב: לאחר מכן הוועדה לאנרגיה אטומית שתקבל הכוונה מהמלמ"ב.

אורי מקלב: הייתה גם בקשה של המשרד לביטחון פנים, המשרד שאתה מכיר אותו ומעריך אותו מאוד ומגן עליו בכל דיון, וגם הוא ביקש להחריג בנוסח את העסקאות המסווגות.

אורי מקלב: הם ביקשו עוד החרגה של תחולה ולאחר את התחולה.

אורי מקלב: זה לא התחייבנו לקבל ואני לא מתכוון לקבל את זה.

<יואל הדר: את התחולה לגבי המשטרה אתה לא מקבל?

אורי מקלב: את כל הדברים האלה.

אורי מקלב: אם יש לכם בעיה, אני בטוח ששר האוצר יקבל את זה ויחריג אתכם.

<יואל הדר: למה לא להחריג מראש לגבי המשטרה?

אורי מקלב: יש עוד משרדים שגם להם יש בעיות.

<יואל הדר: אנחנו לא כמו המשרדים האחרים.

אורי מקלב: זה לא ויכוח בינינו.

אורי מקלב: עכשיו אני רק מסביר לחברי מציע החוק היכן אנחנו אוחזים.

אורי מקלב: עכשיו הגענו גם למשרד הבריאות שבעיקר בתי החולים הממשלתיים יש להם בעיה והם לא יצליחו להגיע לתאריכים האלה.

אורי מקלב: הם רוצים הדרגתיות ובסופו של דבר זה יהיה ב-2020.

אורי מקלב: זה אמור לגבי 24 בתי חולים.

אורי מקלב: הם יתחילו בינואר 2017, אז יהיה בית החולים הראשון, ואחר כך יעלו עוד.

מיקי לוי: 2020?

מיקי לוי: אתם רציניים?

<אמנון מילר: אנחנו מדברים על כניסה של פרויקט מזור, פרויקט המחשוב של כל 24 בתי החולים שהתעכב במשך עשר שנים והחל לפני שנה.

<אמנון מילר: במהלך ארבע שנים אנחנו פורסים אותו כאשר זה פרק זמן מאוד מהיר בסקאלות האלה בפרויקטים כאלו, בכל אותם 24 בתי חולים.

<אמנון מילר: הראשון יתחיל בינואר 2017, בית חולים רמב"ם, וכך כל ארבעה-חמישה חודשים עוד בית חולים כללי.

<אמנון מילר: סך הכול 11 בתי חולים כלליים.

<אמנון מילר: במקביל אנחנו פורסים 13 בתי חולים פסיכיאטרים וגריאטריים וזה יהיה יותר מהיר.

<אמנון מילר: זה משהו כמו שלוש שנים, אנחנו מקווים.

<אמנון מילר: כל המאמץ הזה הוא פרויקט של 250 מיליון שקלים על פני ארבע שנים.

מיקי לוי: מה זה שייך לכל הנושא הזה?

מיקי לוי: למה החוק צריך להתאים את עצמו לפריסה שלכם?

<אמנון מילר: הטענה שלנו, אנחנו אמרנו את זה גם בדיון הקודם - - -

אורי מקלב: הם הולכים על גדול.

אורי מקלב: הם הולכים הרבה יותר רחב מזה.

אורי מקלב: הם יכולים לתת מענה רק לצורך המכרזים אבל הם אומרים שהם הולכים על כל המחשוב ושכל בית החולים יפעל לפי השיטה החדשה שקוראים לה מזור.

אורי מקלב: הם אומרים שלקחת את זה עכשיו כשזה בתוך התהליך בכל בתי החולים, זה נשמע משהו מיותר.

אורי מקלב: אנחנו לקחנו את ההצעה הזו ואנחנו משפרים אותה לאין ערוך כך שכל המערכת תהיה ממוחשבת.

מיקי לוי: על זה לא נפיל את העסק, אבל אני מבקש מאדוני שיירשם בפרוטוקול – כמובן ברשותך – שפעם בשנה תזמן ישיבונת קצרה כדי לוודא – אני מתנצל, אין לי מילה אחרת – שלא עובדים עלינו.

אורי מקלב: אני מקבל את זה.

אורי מקלב: איך שלא יהיה, התקנות והצווים יצטרכו לבוא לוועדה.

אורי מקלב: עוד מילה למשרד האוצר.

<עידו סופר: רפרנט תעשייה ומסחר באגף התקציבים.

אורי מקלב: חשבתי שרק לנו יש משבר אמון עם האוצר אבל עכשיו מתברר לי שזה משהו פנימי יותר.

<עידו סופר: רוחבי.

<עידו סופר: אנחנו תומכים בהצעה, גם אחרי הדיונים, ויצא לי גם לדבר עם המציע לפני כחודש במהל הסאגה הבלתי נגמרת בוועדת שרים לענייני חקיקה.

<עידו סופר: נקודה אחת שאני רוצה להעלות שיכולה אולי גם להסיר קצת את החשש ממשרדים אחרים.

<עידו סופר: הדיפולט כרגע הוא מי ששר האוצר לא מחריג אותו, נמצא בפנים.

<עידו סופר: אנחנו הצענו גם למציע שנהפוך את הדיפולט הזה ונאמר שמי ששר האוצר יקבע שהוא בפנים, הוא ייכנס.

<עידו סופר: היתרון שזה נותן, בין היתר מלבד לשמוע את כלל הגופים המתוקצבים, הוא גם בעלות התקציבית.

<עידו סופר: אנחנו הערכנו את העלות התקציבית במעל שבעה מיליון שקלים.

<עידו סופר: ככל ששר האוצר יוכל לקבוע את הגופים שהחוק הזה יחול עליהם ובין היתר ניתן יהיה להתחשב במצבם הפיננסי, ביכולתם לא לדרוש תוספת תקציבית, אנחנו גם מציעים להפחית את העלות התקציבית כך שהצעת החוק לא תהיה תקציבית.

<עידו סופר: להבנתי המציע מסכים לכך ואני מציע את זה גם לוועדה.

אורי מקלב: אני פשוט מופתע חברי חבר הכנסת לוי.

אורי מקלב: הדברים האלה כבר היו בדיונים.

<עידו סופר: נכון.

<עידו סופר: אתה צודק.

אורי מקלב: אתם אלה שאמרתם שאתם לא רוצים בצורה הזאת.

<עידו סופר: אתה צודק.

אורי מקלב: משרד האוצר, שהוא הריבון בעניין הזה, הוא בא ואומר שהוא רוצה נסיגה אחורנית.

אורי מקלב: בידך הדבר.

אורי מקלב: אתה יכול להחליט אם להכניס או להכניס בניסוח שלך.

אורי מקלב: הניסוח של הצו יכול להיות גמיש.

אורי מקלב: אתה יכול לכלול איך שאתה רוצה.

אורי מקלב: בעניין הזה אנחנו נותנים לך גמישות.

מיקי לוי: אתה יודע מה, שהחוק יעבור.

מיקי לוי: אם שר האוצר יש לו מצפון ציבורי, שיבוא ויגיד שהוא מחריג את כולם.

מיקי לוי: נראה אותו.

<עידו סופר: למה?

<עידו סופר: לא מדובר כאן בזה.

<עידו סופר: אמרתי את זה גם למען היושרה.

<עידו סופר: תחליטו שאתם לא רוצים להכניס את זה, בסדר.

<עידו סופר: זאת הצעה.

<עידו סופר: לטעמי זאת הצעה נכונה גם עבור המציעים.

<אייל לב ארי: זה קצת מכעיס אותי.

אורי מקלב: זה נדיר.

אורי מקלב: זה דבר נדיר.

<אייל לב ארי: זה משנה את המודל.

מיקי לוי: שהיה מקובל עליכם.

<אייל לב ארי: היו שני מודלים בשלבים הראשונים של הדיון.

<אייל לב ארי: האם החוק לא חל על אף אחד אלא על גופים שמנויים בתוספת, או במודל שעכשיו נמצא, החוק חל על כולם למעט מי שמוחרג מהתוספת.

<אייל לב ארי: הדעה של משרד המשפטים ושלי הייתה שזה צריך להיות באמת פוזיטיבי.

<אייל לב ארי: זאת אומרת, החוק לא חל על אף אחד למעט גופים שמנויים בתוספת.

<אייל לב ארי: משרד האוצר בא ואמר שהוא לא רוצה להתחיל עכשיו לקושש ולחפש גופים ושיבואו אליו הגופים ולכן המודל הוא המודל שעכשיו לפני הוועדה והוא נמצא כבר בכמה דיונים.

אורי מקלב: עם זקן לבן וארוך.

<אייל לב ארי: עכשיו אתם מבקשים להפוך את זה.

<אייל לב ארי: אני לא יודע מה עמדת הייעוץ המשפטי של המשרד לעניין הפיכת המודל.

אורי מקלב: משרד המשפטים, את רוצה לומר משהו?

<רעות אופק: מקובל עלינו כל מה שתקבעו בהקשר הזה.

<רעות אופק: אנחנו סבורים שבכל מקרה התקנות יגיעו לוועדה והדברים ייבחנו לגופם של דברים ולכן בין אם ברירת המחדל תהיה כזאת או אחרת, אני מאמינה שייעשה דיון ענייני וטוב ביניכם.

אורי מקלב: אנחנו נהיה כאן בוועדה לקבל החרגות.

אורי מקלב: יש מעלה לוועדת המדע והטכנולוגיה והיא שהיא זמינה ומקיימת את הדיונים בצווים ובתקנות און ליין ולא אחרי שנה.

אורי מקלב: מנהלת הוועדה נמצאת כאן ויכולה להעיד על כך.

אורי מקלב: אנחנו נצליח להתגבר על זה.

אורי מקלב: הצווים בידיכם ואתם יכולים לשלוח עכשיו מכתב לכל הגופים.

<עידו סופר: ההבדל הוא אחר.

<עידו סופר: ההבדל הוא רק בשאלה האם אנחנו יכולים לבוא ולומר שאנחנו סמוכים ובטוחים שניתן להפחית את העלות התקציבית ולהפוך את ההצעה ללא תקציבית.

<עידו סופר: אם מדובר כאן על החרגה, ככל שיתעכב, לא יהיו דיונים וכולי - - -

מיקי לוי: היא גם עומדת במגבלות של הנומרטור.

מיקי לוי: באמת, יש איזושהי יושרה בסיסית גם אם אני בא מכם אחרי שנתיים.

מיקי לוי: העברנו דברים שעלותם הייתה הרבה הרבה יותר גבוהה.

מיקי לוי: העברנו את הנומרטור ואני הייתי בין התומכים הנלהבים כדי שלא ניכנס לגירעונות וכדי שהנושא הזה יוסדר.

מיקי לוי: עכשיו אתם באים והופכים.

מיקי לוי: איזה צ'אנס יש לזה שזה יתקיים?

מיקי לוי: איזה צ'אנס ללכת אי פעם לרשות המסים ללא נייר?

מיקי לוי: אני מזכיר לך שלפני שלוש שנים הסתכלתם עלי כעל משוגע עת אמרתי שאני מביא כסף, אני רוצה 400 תקנים, אני עושה משטרת מסים.

מיקי לוי: השלב השני היה לבוא ולהגיד רשות מסים ללא נייר, הצלבות בין נותן החשבונית למקבל החשבונית במקום כל הקלסרים העבים האלה.

<עידו סופר: אני מסכים אתך.

מיקי לוי: שנינו יודעים כמה ברשות המסים בודקים.

מיקי לוי: אם לא תהיה התקדמות לרשות מסים ללא נייר ובסופו של דבר לכלל משרדי הממשלה ללא נייר – זה באמת העתיד שלנו כאן.

<עידו סופר: אני מסכים אתך במאה אחוזים, חבר הכנסת לוי.

<עידו סופר: לטעמי ההצעה הזאת מיטיבה עם הצעת החוק ומאפשרת יותר גמישות מבחינת העברתה.

<עידו סופר: אתה יכול גם להבין שבמידה ולא תהיה החרגה, הרי שזה תקף לגבי כולם ויש לזה משמעות מבחינתנו.

<עידו סופר: אני לא יכול להתעלם מזה.

מיקי לוי: אני לא חוזר בי.

מיקי לוי: זה יישאר.

מיקי לוי: אתם רוצים, תפילו את הצעת החוק.

מיקי לוי: תפילו אותה בקריאה שנייה ושלישית.

מיקי לוי: נראה אתכם אחר כך.

מיקי לוי: תבואו לוועדת הכספים ותבקשו ותראו שאני אהיה עם יושרה אישית.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: אין בעיה.

<עידו סופר: אין כוונה.

<עידו סופר: זאת לא הכוונה ופתחתי ואמרתי - - -

מיקי לוי: תפילו את הצעת החוק, שלא תלך לקריאה שנייה ושלישית.

<עידו סופר: חבר הכנסת לוי, אני פתחתי ואמרתי שזה לא אולטימטום ואנחנו לא נמליץ בכל מקרה להתנגד להצעת החוק.

מיקי לוי: שרת המשפטים יצאה מגדרה ומהעצבים שלה ואמרה שזה יעבור במושב הזה.

מיקי לוי: מספיק עם המשחקים האלה.

מיקי לוי: היא ביושרה הכירה – באמת, יש לי אתה חילוקי דעות פוליטיים – ואמרה שמספיק זה מספיק.

אורי מקלב: אני עדיין לא יכול לעמוד בפני הסקרנות שלי ואני שואל לגבי יחידת הקנביס, למה כל האנשים מופיעים כאן.

<קריאה: הם לא כאן.

<קריאה: זאת רשימה לא נכונה.

<ליאת גלזר: אני היועצת המשפטית במשרד לנושאים אסטרטגיים.

<ליאת גלזר: אני רוצה קודם כל להתנצל על כך שאנחנו מגיעים ברגע האחרון.

<ליאת גלזר: המשרד שלנו הוא משרד בהקמה.

<ליאת גלזר: למעשה אני בתפקיד רק כמה שבועות.

<ליאת גלזר: הבקשה שלנו היא בדומה לבקשה של המשרד לביטחון פנים לגבי עסקאות מסווגות.

<ליאת גלזר: גם במשרד שלנו יש עסקאות מהסוג הזה ואנחנו מבקשים שיוחרגו גם הן בתוספת.

אורי מקלב: מה הבעיה עם הצו?

<ליאת גלזר: אין בעיה עם הצו.

אורי מקלב: אני לא אלך על זה.

אורי מקלב: אני הגעתי לסיכום עם שרת המשפטים ואני לא חורג ממנו.

אורי מקלב: זה לא יעזור לאף אחד.

אורי מקלב: אם מישהו ירצה, שיפיל את החוק.

מיקי לוי: אם אתם בהקמה, על סמך מה את טוענת?

<ליאת גלזר: אנחנו בהקמה ואנחנו פועלים.

<ליאת גלזר: יש לנו תקציב.

מיקי לוי: אני מבין שאתם צופים פני עתיד.

<ליאת גלזר: לא.

<ליאת גלזר: יש לנו תקציב ואנחנו מתחילים להשתמש בו ואנחנו רואים את אופי הפעילות שלנו.

אורי מקלב: אני מתחיל לחשוב שאין משרד שאין לו עסקאות מסווגות.

מיקי לוי: כל מדינת ישראל מסווגת.

<רעות שוורץ: הלשכה המשפטית במשרד הפנים.

<רעות שוורץ: אנחנו תומכים בהצעת החוק.

<רעות שוורץ: אני רק אחזור על ההסתייגות שבסעיף 2ג(ד), בפסקה (1), לעניין גוף - - -

אורי מקלב: רגע.

אורי מקלב: מה שאמרנו, זה לא מקובל?

<אייל לב ארי: סעיף קטן (ד)(1).

אורי מקלב: הנוסח בפניך?

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: קיבלנו.

אורי מקלב: אין לנו בעיות עם משרד הפנים.

אורי מקלב: חוץ מהמשרד לביטחון פנים, מי עוד רוצה לדבר?

<יואל הדר: אדוני, אני מבין שלגבי עסקאות מסווגות של המשטרה ושל שירות בתי הסוהר, אדוני מוכן.

<יואל הדר: יש את הבעיה לגבי התחולה המאוחרת על המשטרה, אם הבנתי נכון.

אורי מקלב: אין בעיה.

אורי מקלב: הסברת את ההסבר.

אורי מקלב: אם חבר הכנסת מיקי לוי רוצה את הנושא של פורטל ספקים לדחות עד יוני 2017, אני לא רוצה את זה עלי אלא לרשום את זה לזכותו.

אורי מקלב: אם המציע מוכן לקחת על עצמו וזאת בקשה שלו.

<יואל הדר: אני אסביר לחבר הכנסת לוי ואני אנסה לשכנע אותו.

אורי מקלב: אם הוא יסכים, אתה לא צריך לשכנע.

אורי מקלב: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מסכים?

אורי מקלב: אני לא מתערב.

<יואל הדר: להבדיל משרדי הממשלה, אנחנו על מרכבה שזאת מערכת שכבר נמצאת מוכנה לתפעול ואין שום בעיה להכניס.

<יואל הדר: המשטרה נמצאת במערכת בהקמה.

<יואל הדר: אמרתי כאן שזה לא שאנחנו מבקשים עד יוני 2017 ורק אז אנחנו נעלה באוויר.

<יואל הדר: אנחנו נעלה כל הזמן באוויר אבל נסיים את העלייה לאוויר ביוני 2017.

<יואל הדר: גם לגבי הגופים המתוקצבים נתנו להם עד יוני 2017.

<יואל הדר: זה אפילו לא חורג לחלוטין מכלל החוק הזה.

<יואל הדר: זה פשוט יאפשר לנו לעבוד בצורה מסודרת.

מיקי לוי: יש לי בעיה אישית אתכם.

אורי מקלב: אני לא הייתי נותן, אבל אתה המציע.

<יואל הדר: אדוני, אנחנו לא רואים את זה כבעיה אלא כפתרון אישי.

מיקי לוי: בסדר.

אורי מקלב: בזה סיימתם את כל ההפרעות שלכם והבלמים ששמתם לחוק.

אורי מקלב: אני מקווה שבדברים אחרים או בהצעות חוק הבאות שיש לחבר הכנסת מיקי לוי לא תתנהלו בצורה הזאת.

אורי מקלב: הדברים שלכם והדברים של המשרדים האחרים.

אורי מקלב: כמו שסיכמנו, נשאר לנו פתוח לגבי המשרד לביטחון פנים.

אורי מקלב: אתה תכניס את זה ובתנאי שהדבר הראשון יעלה.

<אייל לב ארי: השלב הראשון, החרגה של המשטרה היא החרגה מלאה עד סוף יוני 2017 ומ-1 ביולי 2017 רק לעניין העסקאות המסווגות.

<אייל לב ארי: על שירות בתי הסוהר ברגע זה יחול עליו באופן מלא למעט העסקאות המסווגות.

<אייל לב ארי: לשירות בתי הסוהר יש פורטל שלהם.

אורי מקלב: לגבי משרד הבריאות אנחנו אומרים שזה יהיה גם בהסכמת השר.

אורי מקלב: זה הסיכום שהיה לי.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: מקובל.

מיקי לוי: אני רק מבקש כל שנה לקיים דיון כדי לראות את ההתקדמות.

אורי מקלב: קודם כל, השר יביא את הצו לכאן ואנחנו נדון בו.

אורי מקלב: אנחנו יכולים לקבוע לעצמנו – זה לא צריך להיות בתוך החוק – לקיים דיון.

<אייל לב ארי: רק שנבין.

<אייל לב ארי: בעצם שר הבריאות גם בנושא הצו וגם בנושא המתוקצבים.

אורי מקלב: כן.

אורי מקלב: אנחנו מצביעים.

אורי מקלב: מי בעד אישור הצעת החוק לפי הנוסח שהוקרא עם השינויים עליהם סוכם?

אורי מקלב: מי נגד?

אורי מקלב: מי נמנע?

אורי מקלב: בעד הצעת החוק – פה אחד

אורי מקלב: תם ונשלם מבחינתנו.

אורי מקלב: אנחנו מקווים שלא נדון יותר בחוק הזה.

אורי מקלב: אנחנו נעלה את זה עוד במושב הזה.

אורי מקלב: חבר הכנסת לוי ממלא את מקומו של חיים ילין.

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: אני במקומו.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: יום טוב.