ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 293, 2016-07-24 09:30

איתן כבל: בוקר טוב.

איתן כבל: היום יום ראשון, שבוע טוב לכולם.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, היועצות המשפטיות, הדובר, הרשמת, חברתי חברת הכנסת מירב בן ארי, אורחים נכבדים.

איתן כבל: אנחנו מתחילים הבוקר יום ארוך מאוד מאוד שמתחיל עכשיו ויסתיים אי שם בשעות שעדיין לא ידועות לנו.

איתן כבל: נעסוק בסדרת דיונים בנושאים שונים אבל הבוקר אנחנו מתחילים עם עניין מאוד חשוב שהוא לא דיון ראשון, הצעת חוק לייעל הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות, התשע"ו-2016.

איתן כבל: ברשותכם, לפני שאנחנו עוברים לשלב שאנחנו ממזגים את הצעת החוק של חברת הכנסת מירב בן ארי, אני מאוד רוצה לבקש בפתיח, מאוד מאוד חשוב לי שנעשה התקדמות מאוד גדולה.

איתן כבל: חשוב לי, ולשר לביטחון הפנים שהצעת החוק הזאת תעבור עוד בטרם הכנסת תצא לפגרת הקיץ.

איתן כבל: אני מאוד מבקש שמי שאין לו מה לתרום – ודאי לכל אחד יש מה לתרום – שלא נעבור דיונים מחוץ לאטמוספרה אלא שכל אחד ייגע בנקודות אליהן אנחנו מתייחסים בסעיפים השונים.

איתן כבל: החוק הזה חייב לצאת לדרך וכל יום שאנחנו מתעכבים אתו, זה פשוט לא לעניין.

איתן כבל: לכן אני מבקש מכולנו, אנא עזרו כיוון שאני יודע שכל האנשים שנמצאים כאן או כמעט כולם בעד החוק, בעד לקדם את החוק, ולכן אנא סייעו לכם ולנו.

איתן כבל: נעבור לחלק הראשון.

איתן כבל: אני מבקש למזג את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רכיבה בטוחה על אופניים ואופניים עם מנוע עזר), השתע"ו-2015 של היוזמת הראשית, חברת הכנסת מירב בן ארי ורשימה ארוכה מאוד מאוד של חברי כנסת.

איתן כבל: מי בעד המיזוג?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: חברת הכנסת בן ארי מחליפה את רועי פולקמן.

איתן כבל: בעד ההצעה – פה אחד

איתן כבל: ההצעה למיזוג אושרה.

איתן כבל: זה יועבר לאישור ועדת הכנסת.

איתן כבל: גברתי היועצת המשפטית, נחזור לסעיף בו אנחנו אוחזים.

<אתי בנדלר: אנחנו דילגנו על סעיף 2 ונדמה לי שעכשיו יש הסכמות בעניין הזה.

<אתי בנדלר: הסעיף הזה עניינו בסמכות רשות מקומית.

<אתי בנדלר: הנוסח שהופיע ברשומות אמר: רשות מקומית ראית, באישור מליאת המועצה שלה, לפעול לאכיפת עבירות תעבורה בתחום שיפוטה, בהתאם להוראות חוק זה ובכפוף לנוהל אחיד – כאן ביקשו לשנות את זה לנוהל ארצי - שיחול על הרשויות המקומיות ויאושר בידי היועץ המשפטי לממשלה.

<אתי בנדלר: הייתה שאלה מי מכין את הנוהל כי כפי שזה מנוסח כאן, בכפוף לנוהל שיוחל.

<אתי בנדלר: הסתבר שהייתה מחלוקת נוקבת בין משרדי הממשלה והבוקר התבשרנו על ידי המשטרה שהמפכ"ל הכריע בעניין הזה וכי המשטרה לוקחת את זה על עצמה.

<אתי בנדלר: נכון?

<קריאה: נכון מאוד.

<אתי בנדלר: אם אין הערות לאף אחד, מבחינתי אפשר להתקדם.

<יואל הדר: משרד הפנים מבקש שבמקום "באישור מועצת המליאה" יהיה "אישור המועצה".

<יואל הדר: לא צריך להזכיר את המליאה.

<יואל הדר: זאת בקשה של משרד הפנים ולנו אין בעיה.

<אתי בנדלר: אני לא מדברת כרגע על הנוסח הסופי.

<אתי בנדלר: זה יהיה באישור המועצה, הנוהל יהיה נוהל ארצי שתכין המשטרה ויאושר על ידי היועץ המשפטי לממשלה.

איתן כבל: בסדר.

<יואל הדר: צריך גם להודות למפכ"ל.

<יואל הדר: היו כל כך הרבה ויכוחים ובאמת כל הכבוד לו שקיבל החלטה.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: אני בעד.

<לאה ורון: עשית את שלך.

<מירה סלומון: מרכז השלטון המקומי.

<מירה סלומון: בנוסח שהועבר על ידי המשרד לביטחון פנים התווסף בסעיף 2 סעיף קטן (ג) שקובע שרשות מקומית לא תאכוף.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אין סעיף קן (ג).

מירב בן ארי: נמחק.

<מירה סלומון: תנו לי להשלים את הדברים.

איתן כבל: אבל אין מה להשלים אם אין סעיף קטן (ג).

<מירה סלומון: אני מודעת לזה אבל אני מבקשת להבהיר את הנקודה.

<מירה סלומון: זאת הוראת התחילה עליה דיברנו לכתחילה, אני מזכירה ליועצת המשפטית של הוועדה.

<מירה סלומון: סעיף קטן (ג) בנוסח שהועבר, שלא הוקרא כאן, אומר שרשות מקומית לא תאכוף עבירות תעבורה כאמור בסעיף קטן (א) אלא בכפוף לנוהל הארצי שיאושר.

<מירה סלומון: זה היה סעיף התחילה עליו דיברנו.

<מירה סלומון: אני מבקשת שיתווסף גם כאן, או כסעיף קטן (ב) לסעיף הזה או סעיף תחילה בסוף החוק.

<אתי בנדלר: זה יבוא לידי ביטוי אבל זה ברור שרשות מקומית לא יכולה לאכוף אלא אם כן יש נוהל.

<אתי בנדלר: זה נובע כבר מעצם הנוסח של הסעיף.

איתן כבל: הנוסח הזה ברור לגמרי.

<שרית פילפסון: כבוד היושב ראש, הערה קטנה לגבי הנוסח.

<שרית פילפסון: בנוסח נרשם "רשות מקומית רשאית".

<שרית פילפסון: האם היא רשאית לאכוף על פי הנוהל שהמשטרה תכין?

<שרית פילפסון: האם היא רשאית לאכוף בכלל באופן כללי?

<שרית פילפסון: צריך להבין שקיימת חשיבות מאוד רבה שהחוק הזה יצא לפועל אבל המילה הזאת "רשאית", הופכת את זה באיזשהו מקום לפשוט, אנחנו נשב, נכין נוהל, נעבור אותו ליועץ המשפטי לממשלה, נעבור אותו לאיתן אטיה שעמל מאוד מאוד קשה, הכול בסדר, אבל המילה "רשאית", מה זה רשאית?

<שרית פילפסון: היא רשאית לפעול על פי הנוהל שאנחנו נכין לה או שכאשר כבר נכין נוהל, זה הנוהל שיאושר על ידי היועץ המשפטי לממשלה?

<שרית פילפסון: אני רוצה את המילה "רשאית" להבהיר כי לי היא לא ברורה.

איתן כבל: אני שמח שאני מפגיש את כל משרדי הממשלה סביב השולחן לדון על העניין הזה כאן.

איתן כבל: זאת מילת ליבה.

איתן כבל: זה לא שעכשיו אנחנו מתחילים כאן.

איתן כבל: זאת אמירה.

איתן כבל: אני לא בא לכאן ביום ראשון ב-9:30 בבוקר כדי להעביר חוק שבסוף זאת תהיה רשות.

<אתי בנדלר: הנקודה היא פשוטה, אם אני מבינה נכון.

<אתי בנדלר: לא כופים על אף רשות מקומית לאכוף עבירות תעבורה.

<אתי בנדלר: הדבר נשאר לשיקול דעתה.

<אתי בנדלר: אבל אם היא כן רוצה, יש לה.

איתן כבל: היא חייבת לפעול על פי א', ב', ג'.

<אתי בנדלר: נכון.

<אתי בנדלר: קודם כל צריכה להיות החלטה של המועצה שלה ושנית, היא כפופה לנוהל.

<שרית פילפסון: צריך לנסח את זה בצורה שלא תהיה אי הבנה.

<אתי בנדלר: נכון.

<אתי בנדלר: את זה רציתי לומר.

<אתי בנדלר: אם אין מחלוקת על המהות, אנחנו ננסח את זה.

איתן כבל: הנחת העבודה שלי, הגברת פיליפסון, שלא יהיה מצב שבו רשות מקומית תוותר.

איתן כבל: היום זה הפך להיות, אם נרצה או לא נרצה, לאחד ממקורות ההכנסה, לא אומר עיקרי, אבל מקור הכנסה של הרשויות המקומיות ורשויות מקומיות שמעולם לא הייתה להן בעיית חניה, כולן הבינו את הפוטנציאל הגדול שבעניין הזה.

איתן כבל: דרך אגב, חזרתי מפריס ובכל הזמן שהייתי שם, לא ראיתי אפילו פעם אחת אופניים חשמליים.

איתן כבל: אמרתי את זה בקול, ומישהו אמר לי שהוא ראה פעם אחת.

<לאה ורון: כל הגבייה עבור מקומות חניה נועדה לווסת תנועה והיום זה מהווה הכנסה נוספת לרשויות.

מירב בן ארי: אדוני היושב ראש, אפשר להציע שזה יהיה רשות מקומית באישור המועצה תפעל לאכיפת עבירות?

מירב בן ארי: בלי רשאית.

<אתי בנדלר: זה אומר שאת מחייבת כל רשות מקומית להתחיל לפעול לאכיפה.

מירב בן ארי: ה-רשאית זה קצת פרווה.

איתן כבל: אני סיימתי.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אפשר להציע נוסח להנחיה של המפכ"ל?

<ג'ורג' קיוורקיאן: אנחנו הכנו נוסח שראש אגף התנועה במשטרת ישראל יעביר המלצתו לנוסח אחיד או ארצי כאמור לאישור היועץ המשפטי לממשלה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה הנוסח שהצענו לוועדה.

<אתי בנדלר: אני לא חושבת שזה נוסח טוב, אבל אני מוכנה, אם אתם רוצים שזה יוטל על בעל תפקיד מסוים במשטרה שזה ראש אגף התנועה, לי אין התנגדות.

<אתי בנדלר: אני חושבת שאלה הנחיות פנימיות של המשטרה.

איתן כבל: אני חושב שזאת צריכה להיות המשטרה וזה לא צריך להיות גוף מסוים.

איתן כבל: אתה מבין מה אני אומר.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה מובן מאליו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: היה ויכוח והמפכ"ל בסוף החליט.

<אתי בנדלר: המפכ"ל החליט ומי יהיה בתוך המשטרה, זאת החלטה שלו.

איתן כבל: אם מחר יגיע איזה מומחה והוא לא שייך לאגף התנועה?

<ג'ורג' קיוורקיאן: ההמשך הוא שמשטרת ישראל תמליץ.

<אתי בנדלר: אין צורך לכתוב.

<אתי בנדלר: המילה המלצות הייתה במסגרת הוויכוחים הפנימיים שלנו איך לנסות לצאת מהפלונטר.

<אתי בנדלר: כרגע כבר אין צורך להשתמש בזה.

איתן כבל: חברים, נגמר.

איתן כבל: עכשיו אלה חפירות וכך לא נסיים את החוק עד אחרי הקדנציה הבאה.

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף 2 עם התיקונים, התוספות וחידוד הנוסח כפי שהקריאה היועצת המשפטית?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: הסעיף אושר.

איתן כבל: הנסחים ישבו על הניסוח.

איתן כבל: מה שחשוב זה שהנשמה של הסעיף הזה ברורה.

<אתי בנדלר: אני עוברת לסעיף 4(א)(5).

<אתי בנדלר: סעיף 4 דן בסמכויות פקח ובפסקאות השונות שבסעיף קטן (א) מפורטות הסמכויות של הפקח.

<אתי בנדלר: הגענו לסעיף קטן (5) בו נאמר: "לתפוס או להרחיק רכב הפטור מחובת רישוי ורישום לפי פקודת התעבורה, או חלק מרכב כאמור, לאחר שמצא כי נעברה באמצעותו עבירת תעבורה, כדי למנוע את המשך השימוש ברכב, ובלבד שינקוט אמצעי זהירות סבירים הדרושים כדי להבטיח אי גרימת נזק לרכב ובכפוף לחוקי העזר שהותקנו כאמור בסעיף 8".

<אתי בנדלר: גם לגבי הפסקה הזאת וגם לגבי סעיף 8, הנוסח לא היה ברור בשאלה מה המשמעות של לתפוס.

<אתי בנדלר: האם מדובר כאן בעצם לתפוס במובן של החרמה.

<אתי בנדלר: בפגישה שקיימנו הוסכם שהתפיסה כאן מכוונת לגרירה.

<אתי בנדלר: חשבו שהמילה גרירה איננה מתאימה לאופניים, אבל נועצנו.

<אביטל סומפולינסקי: לא.

<אביטל סומפולינסקי: היא לא אומרת שזה לא מתאים אלא שצריך למצוא לזה מילה.

<אתי בנדלר: כן, שנצטרך למצוא איזושהי מילה אבל שיהיה ברור שבכל מקרה התפיסה היא לא במובן של החרמה.

איתן כבל: למה זה לא במובן של לגרור?

איתן כבל: הרי הוא לא לוקח את זה על הכתפיים.

איתן כבל: הפקח בא, בדיוק כמו שאתה גורר רכב – זאת אותה פעולה.

איתן כבל: את הרכב הוא לא יכול להרים על הגורר וכאן הוא פשוט מרים את האופניים ושם אותם על הגורר.

<חוה מרים ראובני: זאת פעולה אחרת עם ציוד אחר.

<חוה מרים ראובני: להרים רכב צריך רכב גרר וצריך ציוד ייעודי.

<חוה מרים ראובני: זה משהו אחר לגמרי.

<חוה מרים ראובני: במקרה של אופניים, הפקח יכול לקחת אותם ולשים אותם בתוך הטנדר.

איתן כבל: הכוונה בעברית שלי, זה לא שהוא גורר.

איתן כבל: אתה מניח אותם על רכב גורר.

איתן כבל: זאת לא הפעולה של הפקח שהיא פעולת הגרירה.

<חוה מרים ראובני: הוא לא גורר אותם.

איתן כבל: מצדי, תתייעצו עם האקדמיה.

איתן כבל: הוויכוח היותר חשוב, והגענו להבנה בעניין הזה, האם זה לתפוס בלשון להחרים או לתפוס מלשון להעביר לרידינג.

<אתי בנדלר: זה בדיוק מה שרציתי לומר.

<אתי בנדלר: הוויכוח הזה נעשה פחות חשוב לדעתי ופחות מהותי בגלל שבסעיף 8, כתוצאה מבירור הדברים, יש הצעה מתוקנת לאותו סעיף, לסעיף 8, שאומר בדיוק מה הם אמורים לעשות עם רכב כזה שנתפס או נגרר, לא משנה באיזה מילה נשתמש.

<אתי בנדלר: אני מציעה, אם נראה לחברי הכנסת, לאשר את הפסקה הזאת ואנחנו נחליט ברמה של נוסח האם להשתמש במילה לגרור או במילה אחרת.

איתן כבל: מקבל.

<איתן אטיה: או שאולי להוסיף להגדרות גרירה, שזה כולל גם הרמת האופניים לרכב.

<אתי בנדלר: אנחנו נבדוק את זה.

<אתי בנדלר: זה ממש ברמה של נוסח.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: מי בעד אישור פסקה (5)?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: הפסקה אושרה.

<אתי בנדלר: הגענו עד לכאן ומכאן ואילך צריך להמשיך.

<אתי בנדלר: אנחנו בסעיף 4(ב).

<חיים אמיגה: (ב) סירב אדם להיענות לדרישת שפקח על פי סמכותו בהתאם להוראות סעיף זה, והיה חשש שיימלט או שזהותו אינה ידועה, רשאי הפקח לעכבו עד לבואו של שוטר, ויחולו על עיכוב כאמור הוראות סעיף 75)

<חיים אמיגה: (ב) ו-(ג) לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים), התשנ"ו-1996, בשינויים המחויבים.

<חיים אמיגה: זה סעיף עיכוב די סטנדרטי שנוסח מול משרד המשפטים וניתן במקומות אחרים לפקחים לפי חוקים אחרים.

<אתי בנדלר: שמבהיר שמה הן סמכויות פקח?

<חיים אמיגה: סמכויות פקח הן שברגע שאדם מסרב לדרישות שלו ויש חשש שיימלט, הוא יכול לעכב את אותו אדם שנתפס על ידו עד לבואו של שוטר.

איתן כבל: כמו שהוא מעכב אותו בעניינים אחרים שאין לו סמכות לעצור אותו.

מירב בן ארי: אם מישהו נתפס מעשן במקום ציבורי, אותה סמכות יש לעכב עד לבואו של שוטר אם אדם לא מזדהה?

איתן כבל: אין לו סמכות כזאת.

מירב בן ארי: אבל עכשיו נכנס הפקח לצורך העניין לבר, הוא רואה בחור שמעשן.

איתן כבל: אין לו סמכות.

מירב בן ארי: אותו אדם שעבר על החוק יכול לקום וללכת?

<גבריאלה פיסמן: אנחנו מדברים על סמכות שנמצאת נניח ברשויות המקומיות (אכיפה סביבתית) בהקשר של עבירות סביבתיות.

<גבריאלה פיסמן: שם יש סמכויות של עיכוב כדוגמת הסמכות הזאת.

איתן כבל: העניין ברור.

<ג'ורג' קיוורקיאן: מי עם קטינים?

<קריאה: בנוהל.

איתן כבל: אני חושב שכבר אמרנו בפעם הקודמת, אז עלתה השאלה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לא הייתה תשובה.

איתן כבל: אפילו נאמר שאם יש למישהו רעיונות שיכולים לייעל ולסייע.

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף קטן (ב)?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: סעיף קטן (ב) אושר.

<חיים אמיגה: (ג) אין בסמכויות פקח לפי חוק זה כדי לגרוע מסמכויות שניתנו לו לפי כל דין.

<חיים אמיגה: מדובר בשמירת דינים.

<אתי בנדלר: ביקשתי, כדי שלא יהיה ספק בעניין הזה, להוסיף אחרי "כדי לגרוע מסמכויות שניתנו לו לפי כל דין" – "לשם אכיפת אותו דין".

<אתי בנדלר: אני מבקשת שהסמכויות של הפקחים לעניין עבירות התנועה האלה שהוא יאכוף כאן, היו לפי הדין הזה.

<אתי בנדלר: ברור שאין בזה כדי לגרוע מסמכויות לפי דין אחר, אבל לפי אכיפת הדין האחר ולא לשם הפעלת סמכויות כאן.

איתן כבל: יש לכם בעיה עם ההערה?

<אתי בנדלר: אין לכם התנגדויות?

<חיים אמיגה: אין.

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף קטן (ג) עם התוספת שנאמרה על ידי היועצת המשפטית?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: הסעיף אושר.

<חיים אמיגה: 5.

<חיים אמיגה: תנאים להפעלת סמכויות פקח על אף הוראות סעיף 4, פקח לא יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו לפי הסעיף האמור, אלא לשם אכיפת עבירת תעבורה כאמור בטור ב' לתוספת השנייה, הנעברת בידי עובר דרך המנוי לצידה בטור א' לתוספת השנייה, ובכפוף להתקיימות התנאים המפורטים לגבי אותה עבירה בטור ג' לתוספת השנייה, ככל שמפורטים תנאים כאמור.

<חיים אמיגה: זאת בעצם הפניה לתוספת השנייה, שם היא עושה סדר בין עוברי דרך לסמכויות ובאיזה עבירות מדובר.

איתן כבל: ראיתי.

איתן כבל: בתוספות מסדירים את כל התנאים.

איתן כבל: הערות.

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף 5?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: סעיף 5 אושר.

<חיים אמיגה: 6.

<חיים אמיגה: חובת הזדהות פקח לא יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו לפי חוק זה, אלא בעת מילוי תפקידו ובהתקיים שניים אלה: הוא לובש מדי פקח, בצבע ובצורה שהורה לעניין זה ראש הרשות המקומית, ובלבד שהמדים כאמור אינם נחזים להיות מדי משטרה, והוא עונד באופן גלוי תג המזהה אותו ואת תפקידו.

<חיים אמיגה: יש בידו תעודה החתומה בידי ראש הרשות המקומית, המעידה על תפקידו ועל סמכויותיו שאותה יציג על פי דרישה.

<חיים אמיגה: הסעיף הזה הוא סעיף סטנדרטי שמופיע בחוקים אחרים לגבי חובת ההזדהות של הפקח.

<חיים אמיגה: זה בסיכום מול משרד המשפטים.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: הסדרנו את העניין הזה שיש את הפקחים האלה שאוהבים אחר כך לעבור מעיר לעיר ולהגיד שהם פקחים.

איתן כבל: נדמה לי שהגדרנו.

איתן כבל: הוא יכול לבצע את הפעולות האלה רק בתחום הרשות המקומית בה הוא מועסק.

איתן כבל: יש הערות?

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף 6?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: סעיף 6 אושר.

<חיים אמיגה: 7.

<חיים אמיגה: סייג לגבי גופי ביטחון והצלה פקח לא יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו לפי חוק זה כלפי כל אחד מאלה: עובר דרך המשרת בגוף המפורט להלן או עובד בגוף כאמור, בעת מילוי תפקידו, אם יש בקיום הוראות הפרטים שבתוספת הראשונה כדי למנוע מעובר הדרך האמור את מילוי התפקיד: משטרת ישראל.

<חיים אמיגה: צבא ההגנה לישראל.

<חיים אמיגה: שירות הביטחון הכללי.

<חיים אמיגה: המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.

<חיים אמיגה: הרשות להגנה על עדים.

<חיים אמיגה: שירות בתי הסוהר.

<חיים אמיגה: גוף אחר המנוי בהגדרת "רכב ביטחון", כהגדרתו לפי פקודה זו.

<חיים אמיגה: רכב של גוף כאמור בפסקה (1).

<חיים אמיגה: שינו כאן

<חיים אמיגה: נוסח כי סעיף קטן (ז) כתוב בצורה לא נכונה מבחינת מבנה.

<חיים אמיגה: כרגע כתוב גוף אחר המנוי בהגדרת רכב ביטחון כהגדרתו לפי פקודה זו.

<חיים אמיגה: צריך לכתוב במקום זה, גוף אחר המנוי בהגדרה רכב ביטחון לפי פקודת התעבורה.

איתן כבל: איך זה מתחבר אלינו?

<קריאה: זה לא בתוך פקודת התעבורה.

<קריאה: זה לא יכול להיות.

<אתי בנדלר: כהגדרתו לפי פקודת התעבורה.

<אתי בנדלר: מפסקה (2) ירדתם?

<חיים אמיגה: לא.

<חיים אמיגה: סעיף (2) נולד אחרי שבחנו לעומד את ההסדרים שקבועים בפקודת התעבורה שזאת תקנה 32 ותקנה 94 לתקנות התעבורה שהן מסדירות בעצם איך מטפלים ברכבי ביטחון או הצלה ואיזה פטורים נותנים להם.

<חיים אמיגה: כשבדקנו את הסעיפים האלה, ראינו למשל שיש פטור לרכב של מד"א, לצורך העניין אופנוע של מד"א, רק אם הוא עוצר על מדרכה.

<חיים אמיגה: אם עכשיו אופנוע של מד"א נוסע על המדרכה כי הוא חייב בתוקף תפקידו, אין לו את ההגנה הזאת של 32 או 94.

<חיים אמיגה: מכיוון שאני מניח שברור לכולם למה אנחנו לא רוצים שפקח מחר יעצור פרמדיק או מישהו שנותן טיפול רפואי כי הוא צריך כרגע לנסוע על מדרכה, היינו חייבים לתפור הסדר שמתאים לחוק הזה.

מירב בן ארי: אתה מדבר על כך שהוא נוסע על אופניים חשמליים?

<חיים אמיגה: לא.

<חיים אמיגה: גם אופנוע.

<חיים אמיגה: בכלל.

<חיים אמיגה: יש לו סמכויות גם ביחס לאופנוע ולא רק ביחס לאופניים.

מירב בן ארי: לא נראה לי שהוא נוסע על אופניים.

<חיים אמיגה: דוגמה נוספת, הולך רגל.

<חיים אמיגה: לפי הצעת החוק הולך רגל שהולך על שביל אופניים, פקח יכול לתת לו קנס לצורך העניין.

<חיים אמיגה: אם עכשיו יש אירוע כזה או אחר ומגיע רכב כיבוי או רכב של מד"א והוא פורק מהרכב והולך על שביל האופניים כי הוא צריך, הוא חייב לעמוד על שביל אופניים וללכת בו, אנחנו בוודאי לא רוצים שפקח ישתמש בסמכויות במקרה כזה.

<חיים אמיגה: לכן היינו חייבים לתפור את זה.

<חיים אמיגה: לגבי המוסד ולגבי שירות הביטחון הכללי.

<חיים אמיגה: אלה גופים שמופיעים בתקנה 32.

<חיים אמיגה: אנחנו פשוט שאבנו את זה משם.

<חיים אמיגה: הנחנו שמה שהיה ידוע לשר התחבורה עת התקין אז את התקנות, יכול להיות שלא ידוע לנו כרגע.

<חיים אמיגה: לכן החלטנו לדבוק באותו נוסח ולהכניס גם את הגופים האלה לכאן, מה עוד שהתוספת השנייה היא גמישה.

<חיים אמיגה: כרגע אנחנו מדברים על אופניים, על עבירות ספציפיות, בכוונה בנינו את החוק בצורה כזאת שיש אפשרות לשנות את התוספות.

<חיים אמיגה: אם מחר יכניסו סעיפים או עבירות נוספות לתוך התוספות, אנחנו לא רוצים לרוץ לתיקון חקיקה ראשי ולהגיד שאת הסעיף הזה אנחנו לא יכולים להכניס כי אנחנו חייבים להכניס גוף ביטחוני כזה או אחר.

<חיים אמיגה: לכן הלכנו להגדרה רחבה ביותר.

<חיים אמיגה: לגבי שאלתה של אתי לסעיף קטן (2), רכב של גוף כאמור בפסקה (1ׂ).

<חיים אמיגה: אנחנו עשינו חלוקה בין עובר הדרך, שזה לצורך העניין פרמדיק/כבאי/שוטר לעומת הרכב של הגוף, שזה אומר אמבולנס, אופנוע של עזרה ראשונה או אופניים של המשטרה, ודרך אגב, יש יחידה שאמורה לפעול מטעם המשטרה ואמורה להשתנע באופניים.

<חיים אמיגה: לגבי הסמכויות שהפקח יכול להפעיל ביחס לאותו שוטר או נציג הגוף הביטחוני או ההצלה, הוא יכול לתת לו קנס אם הוא לא מתוקף תפקידו.

<חיים אמיגה: את הסמכות הזאת אנחנו משאירים בידו אלא אם כן כמובן הוכח שהוא היה חייב לבצע את עבירת התעבורה.

<חיים אמיגה: לגבי הסנקציה ביחס לרכב, כמו הוצאת אוויר או החרמה, אנחנו הנחנו שזה לא צריך להיות משהו שצריך לתת אותו בידי הפקח, ראשית, כי יש כבר מענה מסוים שיש לפקח לפי הקנס שהוא יכול לתת, באמצעות הקנס שהוא יכול לתת, ולא הנחנו שזה נכון להפקיד בידי פקח סמכות שאומרת שאתה עכשיו יכול לגרוע ממצבת כלי רכב של המשטרה/כבאות והצלה כלי רכב מסוים, להוציא לו את האוויר או להחרים אותו.

<חיים אמיגה: לכן עשינו את החלוקה הזאת בין עובר הדרך לבין כלי הרכב.

<אתי בנדלר: קודם כל אני רוצה לומר שנועצתי בקשר לסעיף המוצע עם הצוות המשפטי של ועדת החוץ והביטחון והוועדה לביטחון פנים שחשבו שהסעיף הזה מרחיב באופן בלתי סביר, נותן הגנה מוגזמת למה שנקרא כוחות הביטחון.

<אתי בנדלר: דבר שני.

<אתי בנדלר: מדובר על פטור בפסקה (1) אם השימוש הוא בעת מילוי התפקיד ואם קיום ההוראות ימנע את מילוי התפקיד.

<אתי בנדלר: קודם כל, ברור שזה חשוב מאוד.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר ברמה ההצהרתית שתמיד מי שנמנה על אחד מכוחות הביטחון שיעשה שימוש באופניים או באופניים חשמליים או באופנוע בניגוד להוראות, תמיד הוא יכול לומר שזה במהלך מילוי תפקידו וברור שלפקח אין שום דרך לדעת אם זה נכון או לא.

<אתי בנדלר: אבל ברור למשל שהמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים למשל, שאסור להם בכלל לפעול בארץ, זה לא רלוונטי לגביהם.

<אתי בנדלר: הרשות להגנה על עדים, להגיד לך שאני רואה אותם מובילים עדים מוגנים באופניים או באופנוע, לא.

איתן כבל: למה את סוגרת אופציות?

<אתי בנדלר: גם את שירות בתי הסוהר אני לא רואה מובילים אסירים בכלי רכב כאלה.

<חיים אמיגה: יכול להיות שיש איש של הרשות להגנה על עדים שעומד כצופה או מפקח על בית מגורים מסוים והוא חייב לעמוד על שביל אופניים.

<חיים אמיגה: אנחנו רוצים שפקח יבוא וייתן לו קנס?

מירב בן ארי: אתה חושב שהוא יגיד לפקח שהוא מהרשות להגנת עדים?

<אתי בנדלר: אם אפשר להתמודד בדרך זו או אחרת עם הומור בפסקה (1), אז לגבי פסקה (2) זה ממש נראה לי לא נכון.

<אתי בנדלר: ראשית, לא תמיד כלי הרכב עליהם אנחנו מדברים כאן נושאים סימן זיהוי.

<אתי בנדלר: אם האופניים צבועים בצבעי המשטרה, זה ברור שאלה אופניים של המשטרה.

<אתי בנדלר: אם האופניים של צה"ל הם בצבא חאקי ומוטבע עליהם סמל של צה"ל, בסדר, אנחנו יודעים שאכן מדובר בזה.

<קריאה: הרוכב הוא חייל.

<אתי בנדלר: זה שהרוכב הוא חייב והוא רוכב על המדרכה, יבוא אליו פקח והוא יגיד לי, תעזוב, זה של צה"ל ואני בעת מילוי תפקידי והכול פנטסטי ואין מניעה.

<אתי בנדלר: השאלה היא אם ראוי בחקיקה ראשית לתת פטור כזה גורף.

<ידידיה סבג: ראש מחלקת התנועה.

<ידידיה סבג: אני רוצה להרגיע בקטע הזה.

<ידידיה סבג: יש כאן באמת הרחבה של כל הגופים, וכמו שאמרת, אין חשש שהמוסד לתפקידים מיוחדים ייסע עם הרכבים שלו על שבילי אופניים.

<ידידיה סבג: אבל זאת איזושהי הרחבה שתופסת את הכול.

<ידידיה סבג: אני חושב שאתם צריכים להיות קצת רגועים בקטע הזה כי כל הגופים האלה שהם לא מזוהים, יש להם תיעוד שניתן להם בדין והם יודעים להתנהל כלפי רשויות האכיפה בזמן אמת עם התיעוד.

איתן כבל: אם אין לו תיעוד?

<ידידיה סבג: אם אין לו תיעוד, הוא לא רלוונטי.

איתן כבל: אני מהרשות להגנת עדים ועומד על שביל האופניים וזאת נקודת התצפית הכי טובה שיש לי.

איתן כבל: הנה, אדוני, צא לי מהרשתית.

איתן כבל: סתם נתתי דוגמה.

<ידידיה סבג: אני בכוונה נותן את אותה דוגמה.

<ידידיה סבג: לרשות להגנת עדים יש רכבים סמויים.

<ידידיה סבג: הפעילות שלהם היא לא גלויה אלא היא סמויה, אבל הם מחזיקים תעודות שבמידה ופונה אליהם שוטר, אני יכול לספר שמה שמצופה מהם זה לא להוציא את התעודה אלא להסתדר עם השוטר כדי לא לחשוף את הפעילות וזה תמיד בעבודת ביטחון קורה, אבל תמיד יש את התעודה שברגע האמת אתה יכול להראות אותה.

<אתי בנדלר: אותו נוהל לגבי כל הפקחים של כל הרשויות המקומיות שיפעילו את זה?

<ידידיה סבג: בהחלט.

<ידידיה סבג: התעודות האלה בעיקרן מדברות על כך שאין לעכב או לעצור את נושא התעודה לצורך מילוי תפקידו, לקחת פרטים ואז תמיד אפשר לברר את זה בהמשך.

<אתי בנדלר: האם הדבר יבוא לידי ביטוי בנוהל האכיפה?

<אתי בנדלר: האם אתם יכולים להבטיח שזה יבוא לידי ביטוי בנוהל האכיפה?

<אתי בנדלר: זאת אומרת שלמשל לא ייחסו כלי רכב לאחד מהגופים האלה אלא אם כן מוטבע על הרכב סימן זיהוי או שהוא מציג תעודה שמדובר בכך?

איתן כבל: שהוא במילוי תפקיד.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: הוא אף פעם לא יציג תעודה שהוא מילוי התפקיד.

<אתי בנדלר: את זה אני כבר אומרת לך.

<אתי בנדלר: הוא יציג רק תעודה שהרכב הזה שייך לאותו גוף.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: זה העניין.

<ידידיה סבג: התעודות האלה ניתנות כדין.

איתן כבל: לאירוע.

<אתי בנדלר: גם לחייל?

<ידידיה סבג: לא לחייל.

<ידידיה סבג: יש יחידות בתוך הצבא שיש להן את התעודות האלה, ואלה יחידות מסווגות, יחידות מודיעין.

<אתי בנדלר: אני לא סתם שואלת.

<אתי בנדלר: הרבה מאוד חיילים משרתים היום בקריה וכולם רוכבי אופניים.

<קריאה: אגב, להגיע לבסיס זה נחשב בעת מילוי תפקידו?

<קריאה: אני לא יודעת.

<אתי בנדלר: מבחינת ביטוח לאומי, כן.

איתן כבל: אני רוצה לחדד ולסכם, ואם יהיה לך משהו לחדד, אני אשמח.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר.

איתן כבל: אני גם לא רוצה שנגזים בעניין הזה.

איתן כבל: זאת אומרת, הרי אם יהיו אירועים מן הסוג הזה, הם יקרו פעם בזמן כלשהו.

איתן כבל: רק הנקודה הזאת ומה שאתי אומרת, וגם אנחנו אומרים, שלא ניקח את זה למקומות באקסטרים.

איתן כבל: דהיינו, תל אביב שהיא היום המסה הכי גדולה של רוכבי אופניים ויש כמה וכמה בסיסים באזור תל אביב והחיילים היום הם חלק בלתי נפרד מהאזרחים והם מתניידים ממקום למקום באופניים.

איתן כבל: מבחינתם זה נוח וכך הם מגיעים ליום העבודה שלהם.

<ידידיה סבג: אבל אלה לא אופניים צבאיות.

איתן כבל: בואו נבהיר.

איתן כבל: אנחנו רוצים שיובהר בתוך הדברים האלה שכל אחד מהאופניים המוסוות, שיש מערכת כזאת שכאשר מישהו בתפקיד, הוא יודע להציג באותו רגע, באותו זמן נתון, שהוא עומד לרוחב שביל האופניים כי הוא מתצפת וזאת הזווית היחידה שיש לו ללכוד מישהו.

איתן כבל: אני אומר את זה בסרקזם, אבל אני הולך אתכם.

איתן כבל: יכול להיות שיהיה דבר כזה.

איתן כבל: יכול להיות שיעשו מעשה גאוני כזה אבל אני לא נכנס לזה.

איתן כבל: כל הנקודה היא שאני לא רוצה כאן בסעיפים האלה שתהיה אפשרות ולו הקטנה ביותר שמישהו ינצל את מעמדו – לא תפקידו – לשימוש לא ראוי באותו זמן.

איתן כבל: לכן אמרתי לכם שיש הרבה מקומות אליהם מתניידים באמצעות אופניים.

איתן כבל: אני לא אפתח את זה עכשיו אבל דבר אחד ברור לי והוא שאני רוצה שהניסוח יהיה ניסוח שיודע לתת את המענה בדיוק כפי שאדוני אמר.

<אתי בנדלר: אין לי דרך לשפר את הניסוח.

<אתי בנדלר: הדבר היחידי הוא שזה יכול לבוא לידי ביטוי בנוהל.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: בנוהל.

<אתי בנדלר: צריך להבטיח שבאמת ייתנו לזה ביטוי בנוהל.

<ג'ורג' קיוורקיאן: הדיון סביב הסעיף הזה יצא מפרופורציה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: המצב המשפטי היום, בלי הסעיף הזה, הוא שלא אוכפים כלפי רכב ביטחון.

איתן כבל: אתה עדיין בתצפית.

איתן כבל: אנחנו כבר התקדמנו.

איתן כבל: בסדר, קיבלנו ואני מבין.

איתן כבל: כל מה שאני אומר זה שאתם חייבים להביא את זה לידי ביטוי בנוהל שלא יהיו שוטרים סמויים, חיילים – האמת היא שזה בעיקר נוגע לחיילים ומדובר במסות לא קטנות.

<חיים אמיגה: אפשר שכל גוף ביטחוני יגבש נוהל מול הרשות המקומית בעניין הזה כמו שהמשטרה לצורך העניין, מה שאני יודע, עושה.

איתן כבל: יש לך עוד סולמות שנעלה עליהם?

<חיים אמיגה: אני לא יודע אם המשטרה יכולה לגבש נוהל.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אנחנו מפחדים מהעניין של החיילים.

איתן כבל: בנהלים שהוא כותב, הוא יכול בפירוש לכתוב שכל אחד מכוחות הביטחון יידרש להציג מסמך.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בנוסף לכך, הפטור לצבא הוא רק בשטח שמוחזק על ידי הצבא.

<אתי בנדלר: לכן אנחנו מרחיבים כאן את הפטור בצורה בלתי רגילה.

<אתי בנדלר: פעם אחת אתה כותב בחקיקה פטור כל כך רחב, אחר כך יגידו שיש את זה כבר וימשיכו.

<איתן אטיה: הבעיה המרכזית שלנו היא לא עם המשטרה ולא עם הסמויים.

<איתן אטיה: הבעיה, כמו שהיושב ראש אמר, היא עם חיילים שמגיעים לבסיסים שלהם במרכזי הערים כמו רמת גן, תל אביב, חיפה, באר שבע ובעוד מקומות רבים.

<איתן אטיה: הם מגיעים לבסיסים או שיוצאים בצהרים לאכול ארוחת צהרים ועכשיו הם יאמרו שהם בתפקיד ולכן הם נוסעים על המדרכה ולא אכפת להם כלום.

<איתן אטיה: המסות האלה הן הבעייתיות.

<ידידיה סבג: לצורך העניין, כשהם רוכבים על אופניים חשמליים, הם אזרחים לכל דבר.

<איתן אטיה: אבל הוא יכול לומר שהוא בתפקיד.

<ידידיה סבג: הוא יכול להגיד, אבל הוא צריך להציג תעודה.

<איתן אטיה: יש לי הצעה וחשוב לי לומר אותה.

<מיטל להבי: התחושה היא דווקא שכוחות הביטחון הרציניים עוברים על החוק ולא החיילים.

<מיטל להבי: מה שתופסים האזרחים, זה דווקא את מקרה פלאפל של משטרת ישראל ומקרה פלאפל של האמבולנסים.

<מיטל להבי: הם לא תופסים מקרה פלאפל של חייל.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לא ראוי מה שאת אומרת.

איתן כבל: לא חשוב.

איתן כבל: לא נורא.

<ג'ורג' קיוורקיאן: הסעיף הזה יצא מפרופורציה.

<איתן אטיה: אני רוצה להציע משהו.

<איתן אטיה: אין לנו מטרה בחוק הזה למרר את החיים של כוחות הביטחון.

<איתן אטיה: זאת לא המטרה.

<איתן אטיה: אנחנו ממררים להם את החיים מספיק בתחומים אחרים שחשובים לנו, בטח לא בתחום הזה.

<איתן אטיה: מה שכן, אני רוצה שיהיה ברור ואני רוצה להגיד לפרוטוקול.

<איתן אטיה: דיברנו על זה גם בישיבה אצל הגברת בנדר בשבוע שעבר.

<איתן אטיה: במקרה של ספק, הפקח ייתן דוח, וחשוב שזה ייכנס לנוהל וחשוב שתהיה כאן הסכמה לזה אצל משרדי הממשלה.

<איתן אטיה: נכניס את זה לנוהל.

<איתן אטיה: במקרה ספק כמו המקרים של החיילים או מקרים אחרים, הפקח ייתן דוח, ירצה אותו חייל/שוטר, מי שלא יהיה, והגוף שאליו הוא משתייך לערער על זה ולהוכיח שהוא היה בעת מילוי תפקידו, יצטרך להגיש ערעור.

איתן כבל: בסדר.

<אתי בנדלר: רק תדאגו שזה נכנס לנוהל.

איתן כבל: אני רוצה לסכם.

<ידידיה סבג: אני חייב לומר משהו נוסף.

<ידידיה סבג: לעניין האכיפה כנגד רכבים צבאיים, יש לנו נוהל אחר.

איתן כבל: אבל אנחנו לא ברכבים.

<ידידיה סבג: כל שכן עם הולכי רגל.

איתן כבל: חברים, אנחנו דורכים במקום יותר מדי זמן.

איתן כבל: הסיכום שלי הוא פשוט.

איתן כבל: אנחנו נקבל את זה כמו שזה, אבל אני כבר מודיע לכם שאתם בנוהל צריכים להכניס שתי נקודות מבחינתי.

איתן כבל: ראשית, כל אחד שנמצא תחת הגדרה של תפקיד, יצטרך להציג אישור, ובמידה ואין לו יכולת להציג אישור, כמו שאמר איתן אטיה, יקבל את הדוח ותהיה אפשרות ערעור ובקשה של הגוף לבטל את הדוח.

איתן כבל: סיכמנו.

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף 7?

איתן כבל: בעד – 1

מירב בן ארי: אני אוותר.

איתן כבל: אני נאלץ לעשות את זה לבדי.

איתן כבל: סעיף 7 אושר עם התוספות וההערות.

<גבריאלה פיסמן: משרד המשפטים.

<גבריאלה פיסמן: אני מבקשת סייג אחד קטן ביחס לסעיף עליו דיברנו.

<גבריאלה פיסמן: מאחר שגופי הביטחון לא נמצאים כאן והסעיף הזה לא תואם אתם בתחום הזה, אני מבקשת שיישאר לנו איזשהו פתח קטן.

<לאה ורון: כולם הוזמנו.

<לאה ורון: סעיף 7 פורסם באתר הוועדה.

איתן כבל: למרות מה שאומרת מנהלת הוועדה המכובדת ואומרת היועצת המשפטית המכובדת, אם יסתבר שאנחנו פוגעים בפעילותו השוטפת של גוף כלשהו, אני אעשה להם רביזיה.

<אתי בנדלר: גבי, באופן כללי שתדעי, אנחנו מקפידים לא לקבוע נורמות לגבי גופים שלא מוזמנים, אבל אם הם מוזמנים ובחרו לא להגיע, זה משהו אחר.

איתן כבל: יכול להיות שהם מוסווים עכשיו.

<לאה ורון: מדובר בהצעת חוק ממשלתית ויש להניח שהתזכיר הופץ ועבר לכולם.

<לאה ורון: ככל הנראה לא לחינם הם מצאו לנכון שלא להגיע.

<חיים אמיגה: אנחנו בסעיף 8.

<חיים אמיגה: סעיף 8 שונה קצת בעקבות הדיון שהיה בוועדה.

<חיים אמיגה: 8.

<חיים אמיגה: סמכות רשות מקומית להתקין חוקי עזר על אף הוראות סעיף 77 לפקודת התעבורה, מועצה של רשות מקומית רשאית להתקין חוקי עזר לעניין סמכותה האמורה בסעיף 4(א)(5) – ההחרמה או התפיסה - בהם יוסדרו נושאים אלו: אופן התפיסה או ההרחקה של רכב או חלק מרכב.

<חיים אמיגה: אופן החסנתו.

<חיים אמיגה: הנסיבות והתנאים לשחרורו מהחסנה, למכירתו או לסילוקו בדרך אחרת – ובלבד שהוא לא יימכר או יסולק כאמור אלא לאחר שלושים ימים מיום תפיסתו, ולאחר ניסיון לאיתור בעל הרכב או החלק מהרכב לפי העניין.

<חיים אמיגה: חיוב בתשלום אגרות או תשלומים, בעד התפיסה, ההרחקה, ההחסנה, המכירה או הסילוק כאמור.

<חיים אמיגה: הרשויות המקומיות העירו לגבי סעיף קטן (3) וביקשו להוסיף את המילה "סביר" לאחר הניסיון.

<אתי בנדלר: זה מאמץ סביר.

<אתי בנדלר: לא ניסיון סביר.

<אתי בנדלר: זה הנושא שהזכרתי קודם עם התפיסה, מה עושים עם רכב כאמור שנתפס.

<אתי בנדלר: נראה לי שזה טוב אבל יש לי מספר הערות.

<אתי בנדלר: בעצם מסמיכים כאן רשות מקומית לקבוע את כל הנושאים האלה בחוקי עזר שלה וצריך להיות ברור שכל רשות מקומית עשויה לקבוע הוראות אחרות בחוקי העזר שלה.

<אתי בנדלר: לכן למשל לגבי אופן ההחסנה או לגבי החיוב בתשלומים, גם בשל ההחסנה וגם בשל המכירה או כל הפעולות שרשות מקומית רשאית לעשות בעניין הזה, צריך להיות ברור שיכולים להיות הפרשים מאוד משמעותיים במחירים שהבעלים של אותו רכב יידרשו לשלם, בין אם שחררו בחזרה את הרכב ובין אם פספסו את המועד לשחרורו והגיעו באיחור ובינתיים הרכב נשלח לגריטה או למכירה ובכל זאת יחולו עליהם לא רק התשלומים שנובעים מעצם הגשת הדוח בשל עבירת התעבורה אלא בשל הפעולות האלה.

<אתי בנדלר: לפעמים גובה התשלומים בהקשר הזה הם הרבה יותר גבוהים מגובה הקנס שמושת על מבצע העבירה.

<אתי בנדלר: כאן נשאלת השאלה, ואני שמה אותה לפתחכם, האם אין מקום להגביל את הסכומים או לקבוע סכום תקרה כלשהו שניתן להשית על הבעלים.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר שאני מבינה את הקושי בקביעת סכום אחיד כי בעצם כל רשות מקומית מפרסמת קרוב לוודאי מכרז למי שיבצע את הפעולות האלה עבורה.

איתן כבל: נכון.

<אתי בנדלר: כמובן שיכול להיות שההצעות יהיו שונות.

איתן כבל: חברים, הכוונה היא שלא תהיה כאן הגזמה.

<קריאה: עושים תחשיב.

איתן כבל: אתם כאן כדי לתת לנו את התשובות.

איתן כבל: העניין שמעלה כאן היועצת המשפטית הוא נכון.

איתן כבל: אנחנו מצד אחד רוצים שתהיה אכיפה אבל מצד שני גם לא רוצים להיסחף.

איתן כבל: מצד שני, לכל מקום יש שבת משלו.

איתן כבל: יש גם צד שלישי והוא שלא דומה מכרז של עיריית תל אביב למכרז של מועצה מקומית צורן כי אלה משקולות של פעילות ונפח פעילות אחר לגמרי.

איתן כבל: העניין הזה מונח לפתחי.

<איתן אטיה: חוקי עזר, צריך לשים לב בסעיף (ב), כפופים לכך שבמשך שישים ימים מונחים אצל שר התחבורה.

<אילת וינר: הלשכה המשפטית, עיריית תל אביב-יפו.

<אילת וינר: המנגנון בחוקי עזר הוא שכאשר אנחנו בדרך כלל כותבים ומאשרים חוקי עזר, מעבירים אותם למשרד הפנים, במיוחד חוקי עזר שכוללים אגרות, אנחנו מעבירים תחשיב שמאושר או לא מקבל אור אדום ממשרד הפנים ככל שהסכומים אינם עולים בקנה אחד.

איתן כבל: כאן כתוב לידיעה.

<אילת וינר: לא.

<אילת וינר: סמכות שר הפנים היא סמכות עיכוב לפי פקודת העיריות ושרים נוספים מקבלים בחוק הזה את אותה סמכות, שזה שר התחבורה וזה לא לידיעה.

<אילת וינר: לשר הפנים יש סמכות עיכוב.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר – לאה ודאי תזכור, אני לא זוכרת באיזה כנסת זה היה, אולי לפני שתיים או שלוש כנסות – שהיו לא מעט דיונים בוועדת הכלכלה על מחירי הגרירה ואחסון של כלי רכב אחרי הגרירה.

<אתי בנדלר: יש רשויות מקומיות, וזה גם מעוגן כמובן בחוקי עזר, שהסכומים שנגבו מהאזרחים שבאו לשחרר את הרכב שלהם, גם בשל הגרירה וגם בשל ההחרמה, היו סכומים מאוד מאוד גבוהים והייתה על כך ביקורת.

איתן כבל: מה עמדת משרד הפנים?

<שחר פרלמוטר: הלשכה המשפטית, משרד הפנים.

<שחר פרלמוטר: אנחנו מתנגדים להגבלה או לקביעת סכום אחיד, מקסימלי.

<שחר פרלמוטר: כל הרעיון של חוקי העזר הוא לאפשר לרשות המקומית לקבוע סכום שיהיה בשטחה וזה לפי אגרות התשלומים.

<שחר פרלמוטר: השונות כשלעצמה היא לא בהכרח אומרת שזה לא סביר.

איתן כבל: האם כשמגיעה רשות מקומית ומעבירה את זה לידיעה, או כפי שאומרת הגברת כאן שזאת ידיעה במובן של עיכוב, האם יש סמכות לשר לומר הגזמתם?

<שחר פרלמוטר: כן.

<שחר פרלמוטר: חוק העזר עובר את הבדיקה של אגף הכספים שלנו ואחר כך הוא עובר ללשכה המשפטית.

<שחר פרלמוטר: מנגנון אישור של חוקי העזר הוא כזה שחוק העזר עובר את אישור המועצה ולאחר מכן היא צריכה להעביר את חוק העזר לשר הפנים.

<שחר פרלמוטר: זה המנגנון.

<שחר פרלמוטר: הוא רשאי לעכב את זה.

מירב בן ארי: השאלה אם הוא לא חותמת גומי.

<שחר פרלמוטר: הוא בודק את סבירות התעריפים.

מירב בן ארי: פעם הוא שינה תעריף של רשות?

<קריאה: כן.

<קריאה: יושבת כאן מאחור לילי מאגף התקציבים של משרד הפנים.

<שחר פרלמוטר: יושבת כאן לילי ממינהל השלטון המקומי.

<קריאה: התחשיב אמור לשקף הוצאות אמיתיות.

<לילי פיינטוך: כמו שאמר שחר, אנחנו אכן בודקים סבירות ויש מקומות שאנחנו מחזירים את זה לרשות לתיקון.

<לילי פיינטוך: בהחלט יש כאן סבירות.

<לילי פיינטוך: למשל באגרת שמירה, היו הרבה מקרים כאלה שזה חזר בחזרה ונבדק.

איתן כבל: אנחנו מאוד סומכים על הרשויות המקומיות, עד כדי כך שאף פעם אין תלונות.

איתן כבל: אין לך אפילו שמץ של הגבלה, אפילו בסעיף, אפילו כשאתה כותב בנראות, שידע כשהוא ניגש לבצע את הפעולה הזאת והוא יודע שזה צריך להיות בצורה סבירה, הרי לכאורה אנחנו צריכים לומר תתקעו אותם, תנו להם, אבל אנחנו לא רוצים לייצר מצב כזה של טרוף מערכות.

איתן כבל: בסופו של עניין לבוא לכאן ולהתחיל להתווכח, זה כמו עם חניונים.

איתן כבל: זה מגיע לכאן וכל אחד יש לו הסברים למה כאן גובים כך ושם גובים אחרת.

איתן כבל: אני לא רוצה להגיע למצבים כאלה.

איתן כבל: אני לא רוצה להגיע למצבים מלכתחילה בהם אני מתחיל לריב ולהתווכח על דברים מן הסוג הזה.

איתן כבל: הנושא הזה של האגרות וכל מה שנוגע לאכיפת תנועה, זה מקור הכנסה.

איתן כבל: אני לא צריך להגיד לכם שעיריית תל אביב עשתה מזה אפליקציה שמייצאים אותה.

<איתן אטיה: אני מוחה בתוקף.

איתן כבל: פרגנתי.

<שחר פרלמוטר: הבעיה הגדולה בהצעה היא שזה בהכרח ייצור מצב או עשוי ליצור מצב בו זה ייצור חסרון כיס לרשות.

איתן כבל: אני חושב שקצת נסחפת.

איתן כבל: אני לא רוצה שנמצא את עצמנו בפערים.

איתן כבל: אני לא רוצה שייווצר מצב שממטולה ועד המועצה האזורית תמר או אילת, כל אחד עושה לעצמו שבת אבל שבת שבתון מה שנקרא.

איתן כבל: להרים אופניים, פתאום לקחו מישהו חלש שלא יכול להרים אותם לבד ולכן הוא צריך עוד אחד שיעזור לו להרים אותם.

איתן כבל: אני אומר את זה קצת בצורה ציורית.

<שחר פרלמוטר: אדוני היושב ראש, היא צריכה להגיע איך היא הגיעה לסכום הזה.

איתן כבל: אם הייתי יודע שהגברת שיושבת לידך, ואני בטוח שהוא עושה את עבודתה נאמנה ואין בלבי דבר, בסוף מעבירים את כל הישובים, את כל הרשויות ואומרים שזה סבבה ואחלה.

<שחר פרלמוטר: זה מה שנעשה.

<שחר פרלמוטר: כל חוק עזר נבדק.

<אתי בנדלר: אתם בודקים גם את ההליך המכרזי בו נבחרה החברה שהציעה את ההצעה?

<שחר פרלמוטר: לא.

<אתי בנדלר: כי זאת הבעיה העיקרית.

איתן כבל: את זה אני משאיר למבקר העירייה במקרה הטוב ובמקרה הגרוע למבקר המדינה.

איתן כבל: איתן, עזור לנו.

<איתן אטיה: אני רוצה להבהיר.

<איתן אטיה: קודם כל, הליך כזה הוא הליך שאמור להחזיק את עצמו.

<איתן אטיה: על הקטע הזה של החרמה לא אמורים לעשות רווחים.

<איתן אטיה: אין כאן שום כוונה לעשות רווחים.

איתן כבל: מה אתה אומר?

<איתן אטיה: זה בדיוק מה שהמשרד אמור לבדוק.

<איתן אטיה: עלות הגרירה וההחסנה אמורה לשקף את עלות הגרירה וההחסנה.

<איתן אטיה: זה דבר ראשון שצריך לזכור, והנה גם אמרתי אותו כאן.

<איתן אטיה: אם מישהו ירצה להשתמש נגדנו בעניין הזה בעתיד, אפשר בהחלט להשתמש בזה ואני אשמח לכך.

<איתן אטיה: דבר שני.

<איתן אטיה: אכן יכולים להיות הבדלים בין ערים שונות שנמצאות באזורים שונים בארץ.

<איתן אטיה: אגב, זה תלוי בעובדה אם הן משתמשות בזכיין או בהליך מכרזי שהן עשו שזכיין יעשה להן את זה או משתמשות בזה על ידי עובדי העירייה עצמם, שגם זה עוד הבדל או פרמטר שצריך להביא בחשבון.

<איתן אטיה: בדיוק בגלל זה כל חוק עזר של כל עירייה צריך לעבור את האישור גם של אגף התקציבים במינהל השלטון המקומי במשרד הפנים, גם את האישור של היועץ המשפטי של משרד הפנים וגם בנוסף את האישור של השר.

איתן כבל: אני מבין את כל הדברים.

איתן כבל: אנחנו לא נופלים מהכיסא מהדברים שאתם מעלים כאן.

איתן כבל: אני קודם כל רוצה, אני לא יודע אם זה יכול לבוא בחוק או באיזשהו מקום, שבכל מקרה כל הליכי הגבייה האלה אמורים לשקף את העלות האמיתית.

<אתי בנדלר: זה ברור.

<אתי בנדלר: את זה הם בודקים.

<אילת וינר: זאת המשמעות של האגרה.

איתן כבל: אם אנחנו סומכים עליהם עד הסוף, ממילא זה בנוהל.

איתן כבל: אני אומר למרות זאת, למרות הדברים שנאמרו על ידם, אנחנו אומרים שאנחנו רוצים שיהיה לזה עוד איזה שלייקעס.

איתן כבל: כפי שאמרתי, אפשר פעם בשנה או פעם בשנתיים או בשנה הראשונה להפעלה להציג בפני ועדת הכלכלה את התעריפים השונים.

<חגית אוריין: אני רוצה להבין כאזרחית.

<חגית אוריין: עבירת תנועה היא עבירה פלילית.

<חגית אוריין: יש עבירות אחרות שהן עבירות רשותיות כמו השלכת אשפה וכולי.

<חגית אוריין: איך יתכן שעבירת תנועה שהיא עבירה פלילית, בכל רשות יהיה קנס אחר?

<אתי בנדלר: זה לא קנס.

<אתי בנדלר: זה בנוסף לקנס.

<קריאה: הקנס יהיה קנס אחיד.

מירב בן ארי: אני לא מבינה מה זה פלילי.

מירב בן ארי: יש רישום פלילי?

מירב בן ארי: אני מתחילה להיות מוטרדת מהקנסות שקיבלתי.

מירב בן ארי: שלא יפתחו לי רישום פלילי.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: יש את העבירה שמתבצעת ועליה מושת הקנס.

איתן כבל: אנחנו מדברים על שלב נוסף, על השלב הזה של הגרירה.

איתן כבל: הרי יש פעולות שמתבצעות והן מעבר.

<חגית אוריין: הקנס הוא על העבירה.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: הקנס יהיה קבוע.

מירב בן ארי: מה זאת אומרת למכור את האופניים?

מירב בן ארי: האם כאשר אתה גורר רכב, רשות יכולה למכור את הרכב?

איתן כבל: אם לא הגיעו לקחת אותו.

מירב בן ארי: אחרי חצי שנה.

מירב בן ארי: אחרי שלושים ימים אפשר למכור את הרכב שנמצא בחניון?

מירב בן ארי: אני רוצה להבין את זה.

מירב בן ארי: כתוב כאן "אלא לאחר שלושים ימים".

מירב בן ארי: אחרי שלושים ימים אתם יכולים למכור את הרכב?

איתן כבל: לאחר ניסיון לאיתור בעל הרכב.

<קריאה: יש לנו מענה מסודר.

<קריאה: תקבלו אותו עכשיו.

איתן כבל: בואו נסיים את החלק הראשון.

<מרדכי פדר: אנחנו מדברים כאן על קנס, על אגרת גרירה, על אגרת החסנה.

<מרדכי פדר: מדובר כאן גם באופניים רגילים שכל שווי האופניים החדשים נע בין כמה מאות שקלים לאלף שקלים.

מירב בן ארי: נראה לי שהרבה זמן לא הלכת לקנות אופניים.

מירב בן ארי: יש אופניים שעולות גם עשרים ושלושים אלף שקלים.

<מרדכי פדר: לגובה הכנס יש השלכה ישירה אם באמת מדובר בתפיסה או מדובר בהחרמה.

איתן כבל: לפי השאלה שלך, אתם לא קשובים.

איתן כבל: יש כאן שני תהליכים.

איתן כבל: יש את ההליך של הקנס שהוא אחיד על ביצוע העבירה.

איתן כבל: הדיון עכשיו, ועל זה אנחנו מדברים, הוא על אקט של פעולה טכנית.

איתן כבל: \

<מרדכי פדר: נכון אבל אני אומר שגובה הסכום יהיה דה פקטו החרמה.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: יש פעולה של גרירה, כמו שגוררים את הרכב, וזה עולה לעיריית תל אביב במכרז שהיא עשתה איקס שקלים, בעיריית שדרות במכרז שהיא עשתה עולה איקס פלוס או איקס מינוס שקלים.

איתן כבל: אני מסכם את זה.

איתן כבל: סיכמתי את העניין הזה כדי שנבין.

איתן כבל: אמרנו שתי פעולות.

איתן כבל: אני רוצה שיובהר שהעלויות של אותה פעולה שמבצעים היו עלויות של החזר, איתן, איך הגדרת את זה?

<איתן אטיה: ישקפו את ההוצאות הריאליות.

<איתן אטיה: הזיקה נדרשת אבל זה לא אחד לאחד.

<איתן אטיה: ההוצאה הכוללת הריאלית של ביצוע הפעולה הזאת.

איתן כבל: קיבלתי.

איתן כבל: לכן אמרתי את התוספת של איתן אטיה ומה שהוא אומר, מקובל עלי.

איתן כבל: זה נותן לזה שלייקעס נוסף שנותן חיזוק לעניין.

<אתי בנדלר: אני רוצה להזכיר שמדובר כאן גם באגרות וגם בתשלומים.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת למה נעשה שימוש בשתי המלים האלה.

<אתי בנדלר: האגרה היא בעד קבלת שירות והיא לא צריכה לשקף במהותה בדיוק את גובה ההוצאה.

<אתי בנדלר: אבל כיוון שמדובר כאן גם בתשלומים, אני לא מבינה לאיזה צורך.

<שחר פרלמוטר: זה או זה או זה.

<שחר פרלמוטר: הרשות יכולה לבחור באגרה ואז היא צריכה לקבוע את זה בחוק העזר והיא צריכה לאשר את זה מראש.

<שחר פרלמוטר: המועצה שלה מקבלת את ההחלטה.

<שחר פרלמוטר: או שזה תשלום.

<שחר פרלמוטר: אם זה תשלום, אלה ההוצאות - - -

<אתי בנדלר: זה לא בא לידי ביטוי בחוק העזר?

<שחר פרלמוטר: לא.

<אתי בנדלר: אני לא חושבת שיש כאן כוונה לאפשר את זה.

<שחר פרלמוטר: אם זה תשלום, זה כבר אחרי שיצא חוק עזר וזה לפי המכרז.

<שחר פרלמוטר: כלומר, זה לא סתם מספר אלא מה שקבע המכרז.

<לאה ורון: התשלום משקף את ההוצאות של הגרירה וההחסנה?

<שחר פרלמוטר: כן.

<לאה ורון: אם כן, מה הן אותן אגרות?

<שחר פרלמוטר: האגרה זה לאו דווקא זהה והתשלום כן.

<שחר פרלמוטר: זה ההבדל.

<אתי בנדלר: אם אלה תשלומים, השר בכלל לא מאשר את גובה התשלומים האלה והוא לא בוחן אותם?

<שחר פרלמוטר: זה במכרז.

<שחר פרלמוטר: נכון.

מירב בן ארי: מי מפקח על גובה התשלום?

<שחר פרלמוטר: הרשות המקומית.

<שחר פרלמוטר: יש לה מועצה נבחרת, יש לה מכרז, היא מתקשרת במכרז.

<שחר פרלמוטר: זה לא שאין מישהו שמפקח.

<שחר פרלמוטר: זה המנגנון.

מירב בן ארי: התשלום מפוקח על ידי הרשות עצמה.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: האגרות מפותחות.

<אתי בנדלר: אני רוצה להסביר.

<אתי בנדלר: בין אם מדובר באגרות ובין אם מדובר בתשלומים, מי שקובע את זה, זאת הרשות המקומית.

<אתי בנדלר: אם מדובר באגרות בנוסף לכך, זה צריך לבוא לידי ביטוי בחוק העזר והשר בוחן את גובה האגרה הזאת.

<אתי בנדלר: ככל שמדובר בתשלומים, זה לא מבוקר על ידי השר.

<אתי בנדלר: זה ההבדל.

איתן כבל: לכן כיוון שאנחנו כבר הסכמנו ואמרנו שאנחנו הולכים עם העניין הזה של השר שבודק, לשני הסעיפים, אגרות ותשלומים, בכל הנוגע למה שאנחנו עוסקים, אני רוצה את התוספת של איתן כי גם כשאתה עושה מכרז - - -

<שחר פרלמוטר: אני מבקש להבין מהי התוספת.

<איתן אטיה: שזה ישקף את ההוצאה הכוללת הריאלית של הרשות המקו מית בביצוע הפעולה הזאת.

<שחר פרלמוטר: זאת המהות של אגרה ותשלום.

<שחר פרלמוטר: באגרה אתה חייב זיקה לשירות.

<קריאה: זה לומר את המובן מאליו אבל יושב ראש הוועדה מבקש את זה.

<שחר פרלמוטר: אני שואל אם זה ייכתב בחוק.

<איתן אטיה: זה אומר שכדי להפעיל את הסמכות שלהם לבדוק את האגרות, זה בעצם מה שהם עושים.

איתן כבל: לא, על התשלום הוא אומר לא.

איתן כבל: על האגרה, כן.

<שחר פרלמוטר: אגרה ותשלום זה רק המנגנון.

איתן כבל: את זה הבנו.

<לאה ורון: עבור מה נגבות האגרות?

<שחר פרלמוטר: תפיסה, הרחקה, החסנה ומכירה.

<לאה ורון: אבל אלה התשלומים.

<שחר פרלמוטר: לא.

<אתי בנדלר: נותנים להם אפשרות לבחור האם ללכת באגרה או בתשלום.

<לאה ורון: ברור שזה או זה או זה.

<קריאה: ברור לגמרי.

איתן כבל: אני עכשיו קובע את הדבר הבא.

איתן כבל: אתה רוצה גם אגרות וגם תשלומים?

<שחר פרלמוטר: לא ביחד, חס וחלילה.

איתן כבל: לא, לא הבנת.

איתן כבל: אני אומר שאתה רוצה שיהיה לך בחוק את המנגנון שבו יוכלו לבחור, אבל אתה צריך שזה יהיה בחוק שכל רשות בוחרת לה את שדה הפעולה שלה.

איתן כבל: עד כאן הבנו?

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: אדוני אומר לי שבאגרות יש תהליך של פיקוח, אישור שר וכל הדברים האלה, ובתשלומים, כיוון שזה הליך מכרזי, זה לא נדרש.

איתן כבל: אני, למרות זאת, חוזר ואומר לך בעניין הזה שתי נקודות שאני מבקש.

איתן כבל: אני לא רוצה למנוע את האפשרות מהרשויות המקומיות ללכת באחד משני ההליכים, אבל אני בפירוש רוצה שלייקעס.

איתן כבל: זה יהיה או רק מנגנון אחד לעניין הזה ואלה יהיו או אגרות או שאנחנו נוסיף גם את שני ההליכים עליהם אני מדבר, שגם בתשלומים זה אמור לשקף את עלות הגרירה וההחסנה בפועל, ופעם שנייה, זה המשפט שעכשיו גברתי תקריא.

<אתי בנדלר: מה שאני מקריאה יתייחס רק - - -

איתן כבל: לא.

איתן כבל: גם לזה.

<אתי בנדלר: הוא לא ידע.

<אתי בנדלר: הוא לא מבקר את התשלומים האלה.

איתן כבל: אני אומר שהוא רק צריך להביא לי.

<אתי בנדלר: אתה רוצה שגם התשלומים יעוגנו בחוק עזר?

איתן כבל: כן.

<שחר פרלמוטר: זה מחיר.

<שחר פרלמוטר: זאת לא אגרה.

<שחר פרלמוטר: מחיר לא צריך לקבוע בחוק עזר.

איתן כבל: מה הבעיה שזאת תהיה רק אגרה?

איתן כבל: בוא נרד לפרקטיקה.

איתן כבל: איתן, מה הבעיה שלא נתעסק עם התשלומים אלא באגרות?

איתן כבל: מבחינתכם, בפרקטיקה שלכם.

<איתן אטיה: אני אגיד לך מה הפרקטיקה.

<איתן אטיה: גם כך כתיבת הנוהל, כדי להתחיל ליישם את החוק, הוא קודם כל צריך להתפרסם ולעבור מן הסתם קריאה שנייה ושלישית.

<איתן אטיה: צריך את הנוהל הארצי.

<איתן אטיה: הנוהל הארצי, ייקח לפחות חצי שנה אם לא יותר.

<איתן אטיה: לכתוב אותו, להשלים אותו, להעביר למשטרה, להעביר למשרדי הממשלה, אחרי כן היועץ צריך לאשר אותו.

איתן כבל: אחרי שדיכאת אותנו, איך זה קשור לתשלומים?

<איתן אטיה: יש גם חוקי עזר להכין.

<איתן אטיה: יכול להיות שצריך אולי לחשוב על איזשהו מנגנון אחר שיהיה יותר יעיל, איזושהי קביעת מסגרת או משהו כזה ואז להפעיל את זה דרך מכרזים.

<איתן אטיה: יכול להיות.

<איתן אטיה: קשה לי להגיד לך כרגע מה יהיה נכון יותר כדי להוציא את זה אל הפועל במהירות גדולה יותר.

<איתן אטיה: אם אנחנו נראה שהנוהל המשטרתי הזה, עד שהוא מגיע לאישור היועץ ועובר את האישור שלו ועכשיו זה לוקח שנתיים, יכול להיות שנרצה למהר ואז דווקא כן לעשות את זה באמצעות מכרז, את כל נושא הגרירה והפינוי והאחסון.

<איתן אטיה: יכול להיות שגם נגיע למסקנה שבמבנים של העירייה אין מקום לאחסן בכלל אופניים, אז בכל מקרה נצטרך לשכור שטחים לאחסון על ידי זכיינים חיצוניים, ואז יכול להיות שהדרך היעילה יותר כדי להוציא את זה אל הפועל במהירות גבוהה יותר, היא תהיה באמצעות מכרז.

<איתן אטיה: יכול להיות שיהיה דבר כזה.

<איתן אטיה: אני לא יודע להגיד כרגע.

<איתן אטיה: ברגע שאתם לוקחים את הגמישות הזאת - - -

איתן כבל: ברור לי.

איתן כבל: אני מבין את העניין.

איתן כבל: אם אני אבקש דיווח שנתי או דו שנתי גם של גובה התשלומים שנגבים.

<איתן אטיה: אין בעיה.

<איתן אטיה: אפשר להותיר את הנוסח מבחינה כזאת שזה גם כולל תשלומים ולקבוע כאן דיון בעוד שנה, אחת לשנה לקיים דיון שיפרט את כל הדוחות, ואז אולי הוועדה תרצה לבטל אחד מהם או לעשות שינויים.

איתן כבל: אני מבין את העניין אבל אני מסתכל על הפרקטיקה שאיתן מדברר עליה.

איתן כבל: יש את החיים ואני לא רוצה לייצר יותר מדי מכשולים בפני הרשויות המקומיות כי לכל רשות יש את הנשמה שלה, חלק באופן שבו היא פועלת מתאים לה יותר כך ולחלק יותר מתאים בצורה אחרת.

איתן כבל: זה לא שהוא סתם גובה תשלום באוויר אלא גם הוא מפרסם את המכרז, הוא מפרסם את תוצאות המכרז ולכן אני אומר שכאן הסעיף שאת ביקשת, אתי, להקריא, ותכף תקריאי אותו, יכול להוות לנו סגירה נכונה של העניין.

<אתי בנדלר: אחת לשנתיים, החל בתום שנה ממועד תחילת החוק ועד תום שש שנים ממועד התחילה, ידווח השר לוועדת הכלכלה של הכנסת על גובה האגרות שנקבעו בחוקי עזר - - -

<קריאה: מי זה השר?

<קריאה: שר הפנים.

<אתי בנדלר: ידווח שר הפנים לוועדת הכלכלה של הכנסת על גובה האגרות שנקבעו בחוקי עזר לפי הסעיף שאנחנו מדברים עליו.

<אתי בנדלר: קבעה רשות מקומית תשלומים שלא בחוק עזר, תדווח הרשות המקומית לוועדת הכלכלה של הכנסת על גובה התשלומים ועל כל שינוי בהם.

<איתן אטיה: הרשות המקומית תדווח?

<אתי בנדלר: אלא, מי?

<אתי בנדלר: אם זה לא מגיע לשר בכלל, מי יכול לדווח?

<אילת וינר: אנחנו מפרסמים את זה לציבור באתר האינטרנט.

<קריאה: חייבים לפרסם באתר האינטרנט.

<אילת וינר: זאת יכולה להיות חלופה לדיווח.

<אתי בנדלר: לא, זה לא יכול להיות.

<אתי בנדלר: כל הרעיון של דיווח לוועדת הכלכלה, אמרנו מה הרעיון וגם למה זה יכול להביא.

<אתי בנדלר: הרעיון הוא שבוועדת הכלכלה מישהו יחזיק את כל הדיווחים ויראה אם השונות מתקבלת על הדעת או שיש שונות כזאת שהיא מאוד חריגה ואז יבקשו לקיים את הדיון.

<אתי בנדלר: חובת דיווחים בדרך כלל משיגה מעבר לכך ריסון עצמי.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: אני אומר את זה בשתי נקודות.

איתן כבל: אני אומר שעצם הכתיבה של סעיף כזה היא כבר אמורה לייצר איזה סוג של תמרור.

<איתן אטיה: אולי יתקנו אותי חבריי המלומדים, אבל אני לא מכיר מנגנון שרשות מקומית שולחת הודעות ישירות לוועדה.

<איתן אטיה: יכול להיות שאתם תוצפו כאן.

<איתן אטיה: קחו את זה בחשבון.

<אתי בנדלר: אפשר לדווח לשר הפנים ושר הפנים יעביר אלינו את הדיווח.

איתן כבל: איתן, קיבלתי.

איתן כבל: זה ידווח לשר הפנים.

<שחר פרלמוטר: אני אבדוק את זה.

<שחר פרלמוטר: אפשר לבדוק את זה?

איתן כבל: אני לא אמנע את זה ממך, אבל זה לא העניין.

איתן כבל: כל מה שאנחנו מבקשים, זה לא שאנחנו הולכים עכשיו להיכנס לקרביים, אלא זה יהיה.

איתן כבל: גם אם אתם תתנגדו, צריך להיות איזה מנגנון.

איתן כבל: אנחנו לא מתכוונים שישב כאן מישהו ויתחיל לעבור כאן ישוב-ישוב ואתה מיד תזהה ויהיו על זה תחקירים וכתבות וכולי.

איתן כבל: זה גם אינטרס שלכם.

<שחר פרלמוטר: אני פשוט לא שר הפנים ולכן אני רוצה לבדוק.

איתן כבל: ברור לי.

<שחר פרלמוטר: גם סעיף קטן (ב) דיבר על שר הפנים ואולי יש לו השגה.

<אילת וינר: פעם בשנה, עד מתי?

איתן כבל: אמרנו, עד שש שנים.

<שחר פרלמוטר: כמדומני שנאמר שזה אחת לשנתיים ועד שש שנים.

<שחר פרלמוטר: אני אבדוק את זה.

<אתי בנדלר: אם כך, בפסקה (4) אני לא מכניסה שום דבר על הסכומים כי אנחנו לא יכולים לדעת אבל יתווסף סעיף, הנוסח שלו הוא לא סופי, שאומר: אחת לשנתיים החל בתום שנה ממועד תחילת החוק ועד תום שש שנים ממועד התחילה ידווח שר הפנים לוועדת הכלכלה של הכנסת על גובה האגרות שנקבעו בחוקי עזר לפי סעיף 8.

איתן כבל: בסדר.

<אתי בנדלר: זה סעיף נפרד.

<אתי בנדלר: הוראת מעבר.

<אתי בנדלר: ברשותכם, יש לי הערות נוספות לסעיף הזה.

איתן כבל: אתה מוזמן ליצור קשר עם לשכת השר.

<שחר פרלמוטר: אני רוצה לבדוק את זה.

איתן כבל: אני יודע שיש הרבה נושאים לפני ואני מבקש שזה לא יתעכב.

איתן כבל: אני אומר את זה לא מתוך ציניות.

<שחר פרלמוטר: יש כאן עוד סעיף לגבי שר הפנים.

איתן כבל: האמת היא שלא צריכה להיות עם זה בעיה.

<אתי בנדלר: ההערות הנוספות שלי מתייחסות לסעיף קטן (א)(3) של סעיף 8.

<אתי בנדלר: הנסיבות והתנאים לשחרור מהחסנה, למכירתו או לסילוקו בדרך האחרת ובלבד שהוא לא יימכר או יסולק כאמור אלא לאחר שלושים ימים מיום תפיסתו ולאחר – הם הציעו – ניסיון – ואני מציעה שזה יהיה מאמץ סביר – לאיתור בעל הרכב או החלק מהרכב לפי העניין.

איתן כבל: גם שלושים ימים זה מעט מאוד.

<אתי בנדלר: בפגישתנו היה ויכוח על פרק הזמן.

<אתי בנדלר: אני אמרתי שלפעמים נער שתופסים לו את האופניים, מפחד לספר את זה להורים שלו ועד שזה מתגלה להורים, האופניים האלה כבר נמכרו.

מירב בן ארי: אני רוצה להבין את העניין.

<איתן אטיה: זה לא קשור לילדים.

מירב בן ארי: אני שאלתי לפני כן מה הפרוצדורה – אני רוצה שתסבירו לי כי יושבים כאן כל המכובדים מעיריית תל אביב – אם עכשיו הכנסתם את הרכב לחניון, כמה זמן עד שאתם יכולים למכור אותו.

מירב בן ארי: אתם מוכרים נכס של מישהו.

מירב בן ארי: עושים את זה תוך שלושים ימים?

<איתן אטיה: של מישהו שעבר עבירה.

מירב בן ארי: אז מה אם הוא עבר עבירה?

<איתן אטיה: קודם כל, אנחנו לא מוכרים אלא גורטים את הרכב.

מירב בן ארי: אז תוריד את המכירה.

<לאה ורון: אחרי כמה זמן אתה גורט את הרכב?

<אילת וינר: גם אנחנו עוד לא יודעים מה בדיוק יהיה נוהל התפיסה וכמה זמן.

מירב בן ארי: אני חושבת שכל המכירה הזאת צריכה לרדת בכלל.

מירב בן ארי: בטח לא תוך שלושים י מים.

<איתן אטיה: אנחנו לא מחסן.

מירב בן ארי: אין בעיה, אבל תוך שלושים ימים?

<אילת וינר: זה לא אומר שביום ה-31 אנחנו מוכרים.

איתן כבל: בואו נרגיע.

איתן כבל: בואו לא נגרוט מלים.

<קריאה: אולי לתרום.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: לתרום אותם.

<מיטל להבי: אופניים מהרחוב, תוך כמה זמן אנחנו גורטים?

<איתן אטיה: שלושה חודשים.

איתן כבל: היה לכם את כל הזמן שבעולם לשוחח עם עצמכם.

איתן כבל: אני רוצה קודם כל לברר שני סוגי תפיסה וסוגי גריטה ומכירה.

איתן כבל: הראשון, לגבי מכוניות, והשני לגבי אופניים רגילים, לא עם מנוע עזר, ושלישית, האם בזה הכלל הוא כלל ארצי או כל רשות יש לה כלל משלה, חוקי עזר מיוחדים משלה, ומזה נגזור לטיפול באופניים החשמליים.

<אילת וינר: על הפרקטיקה עדיף שידבר יואב ירדני שהוא מנהל אגף הפיקוח.

<יואב ירדני: רכב, אחרי שהוא מגיע לחניון, אחרי שלושה חודשים הוא נגרט.

<יואב ירדני: לא מוכרים אותו.

איתן כבל: יש לי שאלה אליך לגבי תל אביב, סתם כך.

איתן כבל: מה הרכב הכי חדש שיצא לכם לגרוט?

<יואב ירדני: אני לא יודע להגיד לך.

איתן כבל: אפילו בשביל ההיסטוריה.

מירב בן ארי: שלושה חודשים אף אחד לא בא לקחת את הרכב הזה?

<יואב ירדני: לא.

<יואב ירדני: למרותש מתקשרים אליהם ומנסים לאתר אותם.

<אילת וינר: מדובר ברישיון שהם עם רישיון, להבדיל מרכבים שהם ללא רישיון.

<יואב ירדני: רכב שאין עליו מספרי זיהוי, הוא מוגש כגרוטאה ואחרי שלושים ימים גורטים אותו כי לא יודעים מי הבעלים.

<יואב ירדני: לגבי האופניים, צריך להבדיל בין אופניים רגילים לבין אופניים חשמליים.

איתן כבל: לא ביקשתי שאדוני יעשה לי את ההבחנה.

איתן כבל: אני ביקשתי בשלב הזה שאדוני יגיד לי איך הוא מטפל.

איתן כבל: אתה קודם כל תגיד לי ואחר כך נעבור לאופניים החשמליים.

איתן כבל: לא ביקשתי הקשות.

איתן כבל: זה הדיון הבא.

איתן כבל: קודם כל שאדוני יגיד לי איך הוא מתמודד עם אופניים רגילים.

<יואב ירדני: באופניים רגילים באופן עקרוני, אנחנו לא יודעים מי הבעלים כי בדרך כלל לוקחים אותם מהרחוב.

<יואב ירדני: בהתחלה שמים שלט, דרישה ל-14 ימים, בהנחה שתוך 14 ימים הוא לא אוסף אותם, אנחנו אוספים אותם אלינו למחסן ומצלמים אותם.

<אתי בנדלר: איפה שמים את השלט?

<יואב ירדני: על האופניים.

<יואב ירדני: מדביקים.

<אתי בנדלר: משאירים אותם ברחוב?

<יואב ירדני: אנחנו אוספים אופניים שנמצאים במרחב הציבורי כאלה שאף אחד לא לוקח אותם.

<יואב ירדני: אנחנו יודעים גם לזהות אופניים שהם נטושים ואופניים שמישהו משתמש בהם.

<יואב ירדני: אופניים נטושים, מדביקים עליהם הודעת דרישה ובהודעת הדרישה כתוב תוך כמה זמן לוקחים אותם ובתום הזמן שהגדירו, אוספים אותם, מצלמים אותם.

איתן כבל: ברוטשילד קשורים אופניים לעץ.

<יואב ירדני: במשך 14 ימים.

איתן כבל: מה מונע מאיזה גנב לעבור ולומר שאלה נטושים ולקחת אותם?

<יואב ירדני: יש כאלה שעושים את זה בלי ההודעה.

איתן כבל: אבל כאן יש לו הכשר.

<יואב ירדני: גם כך יש לו הכשר וגם כך יש לו הכשר.

<יואב ירדני: אחרי כן אנחנו מצלמים אותם, מעלים אותם באינטרנט, אם מישהו בטעות שכח.

<יואב ירדני: אחר כך מחכים עוד שלושים ימים, בערך 35 ימים, שזה אומר בערך שישים וכמה ימים, ואז גורטים אותם או מנסים למכור אותם.

<יואב ירדני: חיפשנו כל מיני עמותות אבל שם לא כל כך אוהבים לקבל אופניים משומשות.

<לאה ורון: במקרה של האופניים אתם אומרים שאתם מנסים למכור אותם.

<לאה ורון: למה לגבי כלי רכב אתם לא עושים את זה?

<יואב ירדני: חוק הרכב הנטוש מחייב אותנו לגרוט אותם.

<יואב ירדני: העלויות של הגריטה, הם פשוט מפרקים אותם לחלקים וזה אמור לכסות את עלויות ההחסנה כי זאת החסנה ארוכה של בערך שלושה חודשים.

<אתי בנדלר: מה קורה לא עם רכב נטוש אלא רכב שגררתם?

<יואב ירדני: אמרתי.

<יואב ירדני: שלושה חודשים.

<יואב ירדני: יש תהליך שלם של ביטול הרישיון שלו.

<יואב ירדני: הוא לא יכול לעלות על הכביש.

<מירה סלומון: אנחנו עשינו בדיקה של חקיקה משווה בנושאים כאלה.

<מירה סלומון: בדקנו בחוק שמירת הניקיון ובאמת כאשר מדובר בגרוטאת רכב, מדברים על חודש ימים.

<מירה סלומון: כאשר מדובר ברכב שהושאר והוא לא גרוטאת רכב, מדברים על שישים ימים.

<מירה סלומון: אם אנחנו מסתכלים על חוק צער בעלי חיים שהוא אולי יכול להיות קצת יותר מתאים להשוואה כי מדובר ברכוש שאתה לא יודע תמיד מי בעליו ואתה לא יודע תמיד איך לאתר, בחוק צער בעלי חיים הסעיף מדבר על עשרים ימים מהיום שנמסרה ההודעה, ואם לא ניתן למסור הודעה, עשרים ימים מיום העברת בעל החיים שנתפס למקום מוגן, אפשר כבר להעביר אותו לאימוץ חדש אם באים מאמצים.

<מירה סלומון: זאת אומרת, המחוקק כן קבע בין עשרים ימים לחודשיים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה לסכם.

איתן כבל: אופניים חשמליים הם בין רכב לבין אופניים, מבחינת המנעד הרגיל.

איתן כבל: אני לא מכיר הרבה אנשים ששוכחים אופניים ששווים עשרים-שלושים אלף שקלים.

איתן כבל: אלה כבר המקצוענים.

איתן כבל: זה לא המקרה.

איתן כבל: מי שיש לו אופניים כאלה, הוא מתייחס אליהם אחרת לגמרי.

איתן כבל: לגופו של עניין.

איתן כבל: אני חושב שצריך לתת לזה גם כן שלושה חודשים.

<איתן אטיה: יש לזה עלויות אדירות.

<איתן אטיה: תצטרך לגלגל את האגרה הזאת.

איתן כבל: אתם הצעתם חודש.

<איתן אטיה: חשוב לי לציין משהו.

<איתן אטיה: נגיד שבעל הרכב בא יום אחד לפני סיום שלושת החודשים, אני רוצה להסביר מדוע אלה עלויות שהן לא הגיוניות במקרה הזה.

<איתן אטיה: זה לא כלי רכב מסוג מכונית.

<איתן אטיה: נניח שבא אדם לקחת את הרכב החשמלי שלו – החשש שלכם הוא הרי לבני נוער אבל בואו נדבר בכל – ביום האחרון לפני סיום תקופת שלושת החודשים.

<איתן אטיה: אפשר להגיד, בסדר, ההחסנה תעלה לו הון תועפות אבל הוא ישלם את ההחסנה.

<איתן אטיה: יהיה מי שיכסה את ההחסנה.

<איתן אטיה: מה קורה אם הוא לא מגיע ואחרי שלושה חודשים צריך לגרוט?

<איתן אטיה: אין שום אפשרות בעולם של גריטה של אופניים חשמליים, זה הרי יוצא לחברה שעושה את הגריטה ולא אנחנו אלה שגורטים בעצמנו.

<איתן אטיה: גריטה, שלושה חודשים, אנחנו אף פעם לא נקבל את הסכום שנקבל לאופניים האלה תמורת גריטה.

<איתן אטיה: זה לא יכסה את העלות הזאת.

<איתן אטיה: ברכב מכונית כן כי משלמים על החלקים סכום שמכסה את עלות ההחסנה.

<אתי בנדלר: למה דווקא גורטים את כל כלי הרכב האלה?

<אתי בנדלר: מדוע לא מוכרים אותם?

<איתן אטיה: כי זה מה שהחוק קובע.

<אילת וינר: אופניים לא בהכרח הולכים לגריטה.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: הוא אומר יימכר או יסולק.

<איתן אטיה: זאת תקופת החסנה ארוכה.

<איתן אטיה: גם צריך לשים סופיות לכל דבר.

איתן כבל: אני אגלה לך סוד.

איתן כבל: בשבילי בן אדם אחד, ילד ששכח או שנסעו לחוץ לארץ ומישהו לקח לו את האופניים, עוגמת הנפש שאני כבר רואה מן הצד השני, אני אומר שנחשוב גם על הלקוחות.

איתן כבל: קצת, לא הרבה, אבל נחשוב.

איתן כבל: בואו לא נגזים חס וחלילה.

איתן כבל: אלה דברים שאנחנו נתקלים בהם פעם אחר פעם.

איתן כבל: אני מוכן לתשעים ימים אבל יש מי שיאמר שזה הרבה.

איתן כבל: אני אומר שזה יהיה שישים ימים, חודשיים ימים.

מירב בן ארי: סביר לחלוטין.

איתן כבל: שישים ימים זה זמן נכון.

איתן כבל: גם באופניים חשמליים תתאפשר מכירה או מסירה.

<איתן אטיה: ברשותך, אני רוצה לתאר סיטואציה קטנה.

<איתן אטיה: נניח שאיתרנו בן אדם והוא אומר שהוא לא רוצה לבוא.

<קריאה: תמכור אותם.

מירב בן ארי: יהיה לך אחד כזה שלא יבוא.

<איתן אטיה: אני אומר לכם שהיום יש לנו בעיה במקומות אחסון לאופניים.

<איתן אטיה: זה לא פשוט.

איתן כבל: החיים לא פשוטים.

איתן כבל: החיים לא בנויים מהמקרה הקיצון אלא מהשוטף.

איתן כבל: הנחת העבודה שלי היא שרוב האנשים, למשל באופניים חשמליים - בשונה מרכב שרובם הם כאלה ששמים אותם על בלוקים – רובם נתפסו ממישהו.

איתן כבל: זה לא רק מונח על הגדר.

<איתן אטיה: בדיוק בגלל זה.

<איתן אטיה: בן אדם יודע שלקחו לו אותם.

איתן כבל: למרות הכול אני אף פעם לא יודע מה עומד מאחורי הדברים.

איתן כבל: הוא לא רוצה לבוא הביתה ולספר להורים שלו.

איתן כבל: לא יודע.

איתן כבל: אני קראתי על מישהי שחמש שנים היא לא סיפרה להורים שלה שהיא התגרשה.

<איתן אטיה: ההורים לא רואים אחרי שבוע-שבועיים שהאופניים אינם?

<איתן אטיה: וההיא, הגרושה, הילדים שלה לא ראו שהיא התגרשה?

<איתן אטיה: כל אבא עושה בדיקת מצאי.

<איתן אטיה: הוא אפסנאי?

<איתן אטיה: אחרי חודשיים הם כן ידעו?

איתן כבל: לא יודע.

איתן כבל: אצלך בבית שהעסק יהיה מסודר.

איתן כבל: תן לנו לדאוג לאחרים.

איתן כבל: אתה עושה בדיקת מלאי כל שבוע אבל כנראה רוב אזרח ישראל לא עושים זאת.

איתן כבל: אני אומר את זה ממקום שאני מבין לחלוטין את מה שאתה אומר.

איתן כבל: בסוף בחקיקה אתה צריך לייצר איזשהו איזון.

איתן כבל: אם כן, שישים ימים.

<איתן אטיה: יש לי אפשרות להציע שכלול של זה.

<איתן אטיה: שישים ימים ובלבד במקרים שבעל כלי הרכב ויתר.

איתן כבל: הודיע בכתב.

<איתן אטיה: הודיע בכתב.

<קריאה: או לא אותר.

איתן כבל: לא.

<איתן אטיה: לא אותר, אלה שישים ימים.

<איתן אטיה: את זה קיבלנו.

<איתן אטיה: אבל אם בא בן אדם וחותם על מסמך שהוא מוותר עליהם.

<אתי בנדלר: מי חותם על מסמך ויתור?

<אתי בנדלר: נתקלת בדבר כזה?

איתן כבל: מה זה משנה?

איתן כבל: אולי יהיה.

מירב בן ארי: זה כמו הרשות להגנת עדים.

מירב בן ארי: אלה כל מיני דברים מוזרים שיש בחוק הזה שלעולם לא יקרו.

<אתי בנדלר: זה לא הגיוני כי הרי בין כה וכה אתם תגבו ממנו אגרה.

<איתן אטיה: אבל אם אני לא יכול לגבות?

<אתי בנדלר: אתם תגבו ממנו אגרת גריטה ואז הוא כבר יעדיף לקחת את זה לבד.

<אתי בנדלר: זה לא הגיוני.

מירב בן ארי: זה בדיוק איש המוסד שנוסע על אופניים חשמליים ומזדהה בפני הפקח, אומר לו, שלום, אני מהמוסד, אני חייב לעמוד בדיוק כאן.

מירב בן ארי: אלה דברים מוזרים שקורים בחוק הזה.

<אתי בנדלר: אדוני, אם כך, אני רוצה לסכם את התיקונים שעשית.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (א) פסקה (1), הרישא, פסקאות (1) ו-(2) ללא שינוי.

<אתי בנדלר: בפסקה (3) יבוא במקום שלושים ימים, שישים ימים, ובמקום ניסיון יהיה מאמץ סביר.

מירב בן ארי: מה עם המילה לסילוק?

מירב בן ארי: אמרתם למסור.

<קריאה: לא נשאיר שיקול דעת?

<אתי בנדלר: זאת הגריטה.

מירב בן ארי: הגריטה זה סילוק?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: זה סילוק בדרך אחרת.

<אתי בנדלר: זה סילוק מהנוכחות על פני כדור הארץ.

<אתי בנדלר: בנוסף לכך הוראת דיווח כפי שהצעתי קודם.

<אתי בנדלר: שחר, יש לך תשובה לגבי הוראת הדיווח?

<שחר פרלמוטר: עדיין לא.

<לאה ורון: מה לגבי מה שאיתן ביקש, שישקפו את העלויות.

<אתי בנדלר: אמרנו שבסופו של דבר אין צורך כי יהיה דיווח על האגרה.

<אתי בנדלר: גם האגרה וגם על התשלומים צריכים לשקף את זה.

איתן כבל: אני אמרתי שלמרות מה שהם אמרו, למען הסר ספק אני רוצה שזה יהיה.

<לאה ורון: שישקפו את עלויות הגרירה וההחסנה בפועל.

<לאה ורון: הוא אימץ את מה שאמר מר אטיה.

<אתי בנדלר: זה גם טיפול אחר, זה כוח אדם.

<אתי בנדלר: משרד המשפטים, למרות השלכות הרוחב האפשריות לא מתנגד לזה ולכן אני ודאי לא מתנגדת לזה.

איתן כבל: אני לא רואה עם זה בעיה.

<אתי בנדלר: אגרה ותשלומים, תמיד יש להם משמעות משפטית.

<אתי בנדלר: השאלה אם מוסיפים את זה כאן.

<אתי בנדלר: אני אחזור על ההצעה.

<אתי בנדלר: מדובר על כך שבפסקה (4), בסופו יבוא: בסכומים שישקפו את הוצאות העלויות, הגרירה וההחסנה בפועל.

<מירה סלומון: לא.

<מירה סלומון: את העלות הכוללת הריאלית.

איתן כבל: אני רוצה שזה ייכנס.

איתן כבל: אם הם יבואו ויגיד שאי אפשר, זה דופק להם את כל החוקים האחרים – זה דיון אחר.

איתן כבל: אני ביקשתי, כמו שבאגרה זה אמור לשקף את העלויות.

<לאה ורון: זה לא צריך להיות אחד לאחד.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: זה לא אחד לאחד.

<איתן אטיה: זאת העלות הכוללת הריאלית.

<אתי בנדלר: אני לא משתמשת בעלות כוללת ריאלית.

איתן כבל: אני לא נכנס לזה.

<איתן אטיה: גברת בנדלר, ברגע שאת נכנסת לפירוט - - -

איתן כבל: איתן, קיבלנו את ההצעה שלך ועכשיו אתה עושה שאילתה על עצמך?

<איתן אטיה: אני מקשיב לנוסח שמוצע.

איתן כבל: קיבלנו את העמדה שלך.

איתן כבל: אמרנו שאנחנו מבקשים שזה ישקף את העלות הריאלית של הגרירה וההחסנה.

איתן כבל: זה מה שאתה אמרת.

<אתי בנדלר: זאת לא רק גרירה.

<אתי בנדלר: זה בדיוק העניין.

<איתן אטיה: העלות הכוללת.

<איתן אטיה: בודקים את עלות ההחסנה, עלות הגרירה, הזמן של הבן אדם.

איתן כבל: תכתוב העלויות המושתות.

<אתי בנדלר: עלות הטיפול.

איתן כבל: עלות הטיפול.

<איתן אטיה: בסדר.

<איתן אטיה: עלות הטיפול.

איתן כבל: עלות הטיפול בסך הכול אמורה להיות עלות.

איתן כבל: אם אתה אומר שבנתיבות יש עלות טיפול אחרת מאשר בתל אביב, אז אתה בודק את עלות הטיפול כאן ואתה בודק את עלות הטיפול שם.

איתן כבל: זה אמור להשתקף.

<אתי בנדלר: "חיוב בתשלום אגרות או תשלומים בעד התפיסה, ההרחקה, ההחסנה, המכירה או הסילוק כאמור בסכומים שישקפו את עלות הטיפול באמור".

<חיים אמיגה: שתי הערות נוספות לסעיף הזה.

<חיים אמיגה: אני מדבר על פסקה (4).

<חיים אמיגה: איך שזה מנוסח כרגע כתוב חיוב בתשלום אגרות - - -

איתן כבל: רגע.

איתן כבל: קודם כל, בוא נסיים.

איתן כבל: אני רוצה לסיים את הנושא הזה.

איתן כבל: את מה שסיכמנו כאן.

איתן כבל: אני לא סוגר את זה.

איתן כבל: אני רוצה שנבין את מה שכתבת לעניין העלויות כי הרי זה היה תשעים אחוזים מהזמן.

<אתי בנדלר: בסכומים שישקפו את עלות הטיפול האמור.

איתן כבל: אם תמצאו ניסוח יותר טוב, בסדר.

איתן כבל: סיימנו את זה ועכשיו אנחנו מתקדמים לשאלה נוספת.

<חיים אמיגה: שתי הערות קצרות.

<חיים אמיגה: כתוב שהעלויות כוללות תפיסה, הרחבה, החסנה ומכירה.

<חיים אמיגה: צריך לציין בסעיף שברגע שיש מכירה, התקבולים מהמכירה יקוזזו מהעלויות שהוטלו על אותו אדם.

<חיים אמיגה: האם צריך לציין את זה בחקיקה הראשית או זה משהו שסומכים על הרשויות המקומית שיכתבו בחוקים שלהן?

<אתי בנדלר: שאלה מצוינת.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: שאלה טובה.

<חיים אמיגה: הערה שנייה.

<חיים אמיגה: אני חייב לציין שפסקה (4) בנוסח הכחול שעבר את הקריאה הראשונה היה כתוב שהעלויות האלה יושתו על מי שהופעלה כלפיו סמכות התפיסה.

<חיים אמיגה: זאת אומרת, אותו אחד שהפקח לקח ממנו את האופניים, כי המחשבה הייתה שבניגוד לעבירות שלא יודעים מי ביצע את העבירה, כאן יודעים.

<חיים אמיגה: הרשויות המקומיות האירו את עינינו ואני חושב שבמידה מסוימת בצדק שהסמכות הזאת של החרמה או של תפיסה שנתנו לפקחים, זה היה בדיוק כדי להתמודד עם אותם מצבים שלא יכולים לקבל את הזיהוי של אותו אחד, הוא לא רוצה להזדהות, ואז נתנו להם את הכלי הזה של החרמה.

<חיים אמיגה: באותם מקרי שהוא לא יזדהה, לא יהיה על מי להשית את העלויות האלה.

<חיים אמיגה: לכן אנחנו מציעים לאמץ את הנוסח של פסקה (4) כפי שהיא מופיעה כרגע שלא כותבת שהעלויות - - -

איתן כבל: כי הנחת העבודה היא שאם הוא לא מזדהה ולוקחים, אז ממילא הוא לא יבוא וממילא יגרטו לו את האופניים או ימכרו אותם.

<חיים אמיגה: הבעלים של האופניים כשהוא יבוא לשחרר אותם ואני מניח שהכול יעוגן בחוקי העזר, יהיה אפשר להטיל את ההוצאות האלה עליו.

<חיים אמיגה: לא על מי שהופעלה כלפיו הסמכות אלא על מי שבא לשחרר.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: ברור.

<אתי בנדלר: הרישה לא השתנתה.

<אתי בנדלר: זה באותו נוסח של הכחול.

<אתי בנדלר: תסתכל בסעיף קטן (4).

<חיים אמיגה: תסתכלו בסעיף 8 בכחול.

<אביטל סומפולינסקי: כתוב חיוב מי שהופעלה החלטה והסמכות.

<חיים אמיגה: נכון.

<חיים אמיגה: איך מופיע עכשיו סעיף (4)?

<אתי בנדלר: תסתכל על הרישה של סעיף קטן (א).

<אתי בנדלר: "וכל לעניין חיוב מי שהופעלה כלפיו הסמכות לפי הסעיף האמור בתשלום אגרות ותשלומים בעד התפיסה, ההרחקה, ההחסנה, המכירה או הסילוק האמור".

<חיים אמיגה: איפה את קוראת?

<אתי בנדלר: מהרישה של סעיף 8(א).

<חיים אמיגה: בנוסח הכחול?

איתן כבל: הורידו את זה.

<אתי בנדלר: כל הרישה נמחקה.

<מירה סלומון: בסעיף קטן (4), חיוב בתשלום אגרות או תשלומים.

איתן כבל: "על אף הוראות סעיף 77 לפקודות התעבורה, מועצה של רשות מקומית רשאית להתקין חוקי עזר לעניין סמכותה האמורה בסעיף 4(א)(5) בהם יוסדרו נושאים אלו".

<אתי בנדלר: בסדר.

<אתי בנדלר: יש לי את זה.

<אתי בנדלר: הוא צודק.

<אתי בנדלר: צריך להוסיף את זה.

איתן כבל: תחזור על השאלה הראשונה.

<חיים אמיגה: האם צריך לציין במפורש בסעיף שככל שמוכרים את האופניים, יקזזו את העלות שהתקבלה מהמכירה כנגד ההוצאות ואת ההפרש יחייבו בהוצאות את בעל האופניים או מי שנתפסו ממנו האופניים.

<אילת וינר: אנחנו כמובן מתכוונים לקזז את זה מההוצאות.

איתן כבל: זה שאתם מתכוונים, זה יפה.

איתן כבל: השאלה שחיים שואל היא האם זה ייכתב.

<חוה מרים ראובני: לגבי פסקה (4), על חיוב באגרות ובתשלומים.

איתן כבל: אני בחיים לא הייתי חושב שמכאן מישהו יקזז.

<חוה מרים ראובני: כולם מסכימים שזה מה שצריך לקרות.

<מיטל להבי: אבל כדאי לכתוב את זה.

איתן כבל: אם אני לא חשבתי על זה, יימצא המישהו ההוא שיכול לעשות כמה שקלים ולך אחר כך תסביר.

<אתי בנדלר: יש לי הצעה של אביטל.

<אתי בנדלר: "חיוב בתשלום אגרות או תשלומים בעד התפיסה, הרחקה, החסנה, מכירה או הסילוק בסכומים שישקפו את עלות הטיפול האמור בקיזוז סכומים שיתקבלו בעד מכירת הרכב, אם נמכר".

איתן כבל: בסדר.

<אתי בנדלר: לגבי ממי יגבו את זה, זאת שאלה טובה כי זה לא מופיע בנוסח שהעברנו.

איתן כבל: צריך להבהיר שבכל מקרה הגבייה תהיה ממי שבא לשחרר את האופניים.

<אילת וינר: לעניין מי שמשחרר את הרכב.

<אילת וינר: אם הוא לא בא לשחרר את הרכב, אבל אני יודעת לזהות אותו כי למשל הוא הזדהה לפני כשתפסתי את כלי הרכב, אני רוצה להיות מסוגלת להיפרע ממנו גם בהמשך.

<אילת וינר: זה לא חייב להיות מי ששחרר את הרכב כי בתיאוריה הוא יכול לא להגיע לשחרר אותו ועדיין הוא יהיה בעל חוב.

<קריאה: נשאיר את זה פתוח.

<אילת וינר: נכון.

איתן כבל: חיים רוצה להרחיב.

איתן כבל: את מצמצמת.

<אילת וינר: לא.

<אילת וינר: אני מסכימה אתו.

<מירה סלומון: את רוצה את שתי האופציות.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: חיים מייצר את שתי האופציות.

<מירה סלומון: כמו שזה כתוב כרגע, ללא שינוי.

<מירה סלומון: כמו שזה הוקרא על ידי חיים.

<חיים אמיגה: כמו שזה כתוב היום או בכחול?

<מירה סלומון: לא בכחול.

<מירה סלומון: בנוסח שהקראת היום.

<אתי בנדלר: לא יהיה כתוב ממי לגבות את זה?

<מירה סלומון: נכון.

<אתי בנדלר: הבעיה היא שלא תמיד זה יהיה בחוק עזר.

<חיים אמיגה: חוקי עזר אמורים לקבוע סדרה של דברים, אחד מהם אלה התשלומים או האגרות.

<חיים אמיגה: לעניין התשלומים, אלה לא יהיו חוקי עזר, אבל כל שאר הדברים יופיעו בחוקי עזר.

<אילת וינר: אולי גובה התשלום לא יהיה בחוק עזר.

<קריאה: רק שיעור התעריף לא יהיה.

איתן כבל: חברים יקרים, אני רוצה להבין.

איתן כבל: אתם מבינים מה אתם אומרים?

איתן כבל: אם אתם מבינים מה אתם אומרים, אנחנו נתקדם.

<מירה סלומון: השאלה אם היועצת המשפטית הבינה איזה נוסח אנחנו רוצים.

4 יהיה: על אף הוראות סעיף 77 לפקודת התעבורה, מועצה של רשות מקומית רשאית לקבוע חוקי עזר לעניין סמכותה האמורה בסעיף 4(א)(5) בהם יוסדרו נושאים אלה: אופן התפיסה או הרחקה של רכב או חלק מרכב.

4 יהיה: אופן החסנתו.

4 יהיה: הנסיבות והתנאים לשחרור מהחסנה למכירתו או לסילוקו בדרך אחרת ובלבד שהוא לא יימכר או יסולק כאמור אלא לאחר שישים ימים מיום תפיסתו ו לאחר מאמץ סביר לאיתור בעל הרכב או חלק מהרכב לפי העניין.

4 יהיה: חיוב בתשלום אגרות או תשלומים בעד התפיסה, הרחקה, החסנה, מכירה או על סילוק כאמור בסכומים שישקפו את עלות הטיפול האמור בקיזוז סכומים שיתקבלו בעד מכירת הרכב או חלקו, אם נמכרו.

איתן כבל: הערות.

<שחר פרלמוטר: לגבי התוספת על שיקוף ערך הטיפול.

<שחר פרלמוטר: זה סותר אגרה.

<שחר פרלמוטר: זאת לא המשמעות של אגרה.

<שחר פרלמוטר: אגרה היא מונח שקבוע.

<שחר פרלמוטר: זה כמו להגיד כאילו מס שמשקף את עלות הטיפול וזאת לא המשמעות של המונח.

<שחר פרלמוטר: לאגרה יש מונחים משפטיים בעלי תוכן ויש לזה השלכות רוחב.

<שחר פרלמוטר: באגרה אתה חייב זיקה לשירות.

איתן כבל: אני יכול להסביר.

איתן כבל: זה נראה כאילו אני לא כאן.

איתן כבל: איך הגענו לזה?

איתן כבל: בכל הכבוד, אני לא כאן שוטר תנועה שרק אומר אדוני ידבר אלא אני לפעמים גם מבין יותר מאשר אתם מדברים כשאתם מסבירים לי.

איתן כבל: יש כאן שתי נקודות.

איתן כבל: יש אגרות ויש תשלומים.

איתן כבל: אדוני בא ואמר לי את הדבר הבא: באגרות השר עוקב.

איתן כבל: אמרתי, בסדר.

איתן כבל: אמרתם לי שיש בעיה עם התשלומים כי בתשלומים זה מכרז ובמכרז כל רשות כך וכך וכך.

איתן כבל: אמרתי שלמען הסר ספק, למרות שהעניין הוא מכרזי, יתווסף המשפט שהקריאה אותו אתי כדי שזה יהיה סוג של תמרור.

איתן כבל: אני לא אומר איזה עלויות יושתו בתוך המכרז.

איתן כבל: אני לא אומר לו כבר מראש תכתיב לו כך או כך.

איתן כבל: אבל שידע כל אחד בסופו של עניין שזה לא משנה אם זה בשדרות שיש לה עלויות איקס או באילת שיש לה עלויות ואי, ומצד שני בתל אביב שיש לה עלויות איקס פלוס.

איתן כבל: אני לא נכנס לזה.

איתן כבל: כל אשר אני אומר בתהליך הזה שקוראים לו תשלומים, כיוון שאין מעקב קבוע שלכם כמו שהגברת כאן עושה, יתווסף כתמרור המשפט הזה.

איתן כבל: זה הכול.

<שחר פרלמוטר: אני מבין מה אתה אומר, אבל הנוסח.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: אני מבין את זה.

<אתי בנדלר: הנוסח יתוקן באופן שהתוספת בסכומים שישקפו את עלות הטיפול האמור תתייחס רק לתשלומים ולא לאגרות, ואילו התוספת שאומרת בקיזוז סכומים שהתקבלו בעד רכיבת רכב או חלקו אם נמכרו, תתייחס גם לאגרות וגם לתשלומים.

<אתי בנדלר: בסדר?

<אתי בנדלר: נחשוב על הנוסח בשלב יותר מאוחר.

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: לזה התכוונתי.

<אתי בנדלר: ומה לגבי חובת הדיווח?

<לילי פיינטוך: דיברנו עם אנשי המשרד.

<לילי פיינטוך: לגבי חוק עזר, כמובן אין בעיה כי זאת ליבת העבודה שלנו.

<לילי פיינטוך: לגבי תשלומים, המשרד לא לוקח את זה על עצמו מה גם שזה חלק מביזור הרשויות.

<לילי פיינטוך: אנחנו לא רוצים להיות אחראים כאן ולהיכנס לתוך האחריות של הרשויות המקומיות.

<לילי פיינטוך: זה חלק מהתהליך.

<לילי פיינטוך: הוא לא באחריותנו ועל כן לא נעשה את זה.

<לילי פיינטוך: אחת הפשרות היא שאולי באמת ידווחו למרכז השלטון המקומי ומרכז השלטון המקומי יעבור לכם את הנייר.

איתן כבל: שחר, תקשיב.

איתן כבל: אי אפשר להחזיק את החבל בשני קצותיו.

איתן כבל: אתה לא יכול לבקש ממני לא לסגור לכם אופציות ומצד שני אתה אומר שאתה אחראי רק על - - -

<שחר פרלמוטר: זה לא אני.

<שחר פרלמוטר: זה המשרד.

איתן כבל: אני רואה.

איתן כבל: כל המשרד עליך.

<שחר פרלמוטר: לא.

<שחר פרלמוטר: לא אמרתי.

איתן כבל: אתה מצד אחד מייצג את המשרד ואני הולך לקראתך בעניין א'.

איתן כבל: אני אומר שאני מוכן לקבל את הדברים.

איתן כבל: אתה צריך גם ללכת לקראתנו בעניין הזה.

איתן כבל: אתם לא יכולים לבוא ולהגיד שאתם לא מוכנים.

איתן כבל: לא ביקשתי שתהיו אחראים על מה שכתוב.

איתן כבל: לא כתוב כאן בשום מקום שאם יסתבר משהו, אתם אשמים.

איתן כבל: בסך הכול ביקשנו, כיוון שאתם המוקד המרכזי, שאתם תעבירו אלינו את הנתונים.

<לילי פיינטוך: זה לא כל כך פשוט.

<לילי פיינטוך: ברגע שאתה לוקח לעצמך את החלק הזה, אתה הופך להיות סוג של אחראי ואם לא זאת כוונת המשרד, אנחנו לא יכולים ללכת לשם.

<לילי פיינטוך: אתם רוצים שנלך לשר ונחזור?

<לילי פיינטוך: נעשה זאת.

איתן כבל: גם אם אתי צודקת, אני לא רוצה לסגור להם את האופציות.

<איתן אטיה: אפשר לחזור לאופציה הראשונה שעלתה כאן, שרשות מקומית שמחליטה להפעיל את זה דרך הערוץ, לא ערוץ של האגרה אלא בערוץ מכרזי דרך תשלומים, תשלח הודעה לוועדה.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: זה נראה לי מנגנון קצת בעייתי.

איתן כבל: אנחנו לא גוף ששולחים לו הודעות.

איתן כבל: יש גופים מוסדרים שזה תפקידם.

איתן כבל: זה או או.

איתן כבל: אני לא יכול לעשות את העבודה הזאת.

איתן כבל: זה או שמרכז השלטון המקומי ירכז אצלו, כאשר פורום ה-15 ירכז את ה-15, אני לא יודע איך האינטראקציה פועלת שם, אבל בכל אופן, זה יועבר למרכז השלטון המקומי שיעביר אלינו.

<מירה סלומון: אני צריכה לבדוק את זה.

איתן כבל: לא כל הרשויות פועלות מול אגרות.

איתן כבל: לא כל הרשויות פועלות אותו הדבר.

איתן כבל: אני לא מבין מה הבעיה שלכם עם הסיפור הזה.

איתן כבל: פתאום זה הפך לגשר על מים סוערים.

<מירה סלומון: אנחנו בודקים את זה.

<איתן אטיה: אגב, שיטה הזאת של תשלומים מול אגרות זה דבר שעובד בהרבה מאוד תחומים.

איתן כבל: איתן, אני כבר אתכם.

איתן כבל: מה אתם רוצים ממני?

איתן כבל: הלכתי אתכם.

איתן כבל: ההצעה היא שלכם ואני קיבלתי אותה אחת לאחת אבל אין דבר כזה שדיווח הוא בגדר עץ נפל ביער.

<איתן אטיה: הרשויות שעושות את זה, מפרסמות את זה באתר האינטרנט.

<איתן אטיה: יש לזה תהליך פרסום.

איתן כבל: שמרכז השלטון המקומי יסתכל באתר וישלח לי.

איתן כבל: אתה עכשיו שולח את זה אלי?

<מירה סלומון: אני מבררת, אדוני.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: חגית, לשאלתך, ברגע שהוא עוצר.

<חגית אוריין: אני באה ואני רוצה את האופניים האלה ולא את אלה.

מירב בן ארי: כבר מזמן עברנו על הסעיף הזה .

איתן כבל: השיירה כבר יצאה.

איתן כבל: כבר נסענו מהמקום הזה.

איתן כבל: את רוצה להתעכב עוד שנה בחוק?

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: כשנסיים את כל הדברים האלה, נתעסק עם הליכי רישוי.

איתן כבל: בשלב הזה אנחנו מתקדמים.

איתן כבל: אני עושה הפסקה של כמה דקות.

איתן כבל: אנחנו מחדשים את הדיון.

איתן כבל: שחר, אני חוזר ואומר.

איתן כבל: אומרת היועצת המשפטית שמרכז השלטון המקומי הוא לא גוף סטטוטורי.

איתן כבל: בקיצור, אני אומר שאם אתם לא יודעים לתת לי מענה, אני הולך רק על אגרות.

איתן כבל: אני לא יודע לשחק את המשחק.

איתן כבל: זה כולה שישב אותו פקיד לפני שהוא מעביר אלינו, הוא עובר ברשויות המקומיות ומעתיק, עושה העתק-הדבק.

<איתן אטיה: אפשר לעשות יותר מזה.

<איתן אטיה: אפשר לכתוב שהרשות תהיה חייבת להודיע לאותו גורם.

<אתי בנדלר: זה מה שהצעתי.

<איתן אטיה: לא צריך אפילו לעקוב אחריו.

איתן כבל: זה מה שאתי הציעה.

איתן כבל: הם אמרו שהם לא מוכנים.

<אתי בנדלר: אני הצעתי שהם יעבירו את זה לשר הפנים ושר הפנים אחת לשנתיים, יחד עם הדיווח על האגרות, ידווח גם על התשלומים שגובות הרשויות המקומיות.

איתן כבל: זה כל כך לא מסובך.

<לילי פיינטוך: זה לא עניין של סיבוך.

<לילי פיינטוך: זה לא משהו מהותי של כמות עבודה.

<לילי פיינטוך: זה משהו של תפיסת עולם של המשרד ואני לא רוצה להיכנס לעולם הזה.

<לילי פיינטוך: מדובר בפיזור סמכויות לרשויות.

<לילי פיינטוך: אנחנו לא רוצים להיכנס לתהליכים.

איתן כבל: את בסך הכול אשת הקשר.

איתן כבל: צינור.

איתן כבל: אם הייתי יודע, כפי שאומרת היועצת המשפטית, שמרכז השלטון המקומי הוא סמכות סטטוטורית מבחינתנו, היינו עושים את זה דרכם.

איתן כבל: ממילא את נדרשת להעביר לנו את הדיווח על האגרות.

איתן כבל: שם אנחנו יכולים לבוא אליך באמירה.

איתן כבל: בנושא השני אתם המקום שממילא מרכז את הדברים.

<לילי פיינטוך: ברשויות איתנות על פי חוק, גם שם שחררנו אותן מתהליכים ואנחנו לא מבקשים מהם את הדיווח.

<לילי פיינטוך: עכשיו אתה מכניס אותנו לעולם שאנחנו צריכים לפקח עליהן.

איתן כבל: זה פיקוח שהוא פיקוח מאוד זמני.

<איתן אטיה: אני רוצה להסביר.

<איתן אטיה: לפני שנתיים וחצי עבר תיקון במסגרת פקודת העיריות קראו לו חוק עיריות איתנות.

<איתן אטיה: החוק הזה קבע פרמטרים כלכליים ומקצועיים מסוימים שרשות שעומדת בהם, שר הפנים יכול להכריז עליה כעל עירייה איתנה ואז היא משתחררת מחלק מהרגולציה במספר תחומים, בחמישה או שישה תחומים.

<איתן אטיה: היא משתחררת מהרגולציה של המשרד.

<איתן אטיה: מה זאת אומרת משתחררת?

<איתן אטיה: אישור תקציב, העברות מסעיפים, דברים כאלה.

<איתן אטיה: היא לא צריכה לבקש את האישור של שר הפנים ושר האוצר.

איתן כבל: לא ביקשנו.

<איתן אטיה: היא אומרת שהקטע הזה הוא בדיוק אותן רשויות איתנות ששוחררו מהצורך לבקש.

איתן כבל: הן לא ידווחו לנו על האגרה?

<איתן אטיה: אגרות, כן.

<לילי פיינטוך: הן לא פטורות מאגרות.

<לילי פיינטוך: דווקא במכרזים הן כן פטורות.

איתן כבל: את ממש לא אתי על הנתיב.

<לילי פיינטוך: אתה רוצה רק לקבל את הדיווח.

איתן כבל: אני בסך הכול רוצה לנצל את השירות הטוב שלך שאת כבר שם ואת עוסקת בעניין המסוים הזה.

איתן כבל: במקום שעכשיו אני אבטל עכשיו את כל התהליך הזה שקוראים לו תשלומים.

איתן כבל: את לא יכולה לבקש ממני מצד אחד ללכת לקראתכם, והלכנו.

איתן כבל: אמרתי שאני מוכן שגם יהיו תשלומים.

איתן כבל: אתם ביקשתם.

איתן כבל: הסברת לי והכול בסדר גמור, אבל מצד שני אתה אומר תודה רבה לך, עכשיו לך ממני.

איתן כבל: זה לא עובד כך.

<איתן אטיה: המנגנון הזה של מכרזים ומה שנקרא תשלומים באמצעים מכרז, שזאת לא אגרה שהעירייה לוקחת אלא באמצעות מכרז של זכיין שמופעל, הדבר הזה הוא דבר שפועל היום.

איתן כבל: נראה לכם שאנחנו כאן באות השנייה ב-א'-ב'?

<איתן אטיה: לא.

איתן כבל: חבר'ה, כך לא ייגמר.

איתן כבל: אני מתקדם.

איתן כבל: אני רוצה להצביע.

איתן כבל: איתן, אני מוריד את התשלומים, אני מצביע על הכול בלי תשלומים.

<איתן אטיה: לא.

<איתן אטיה: זה ממש לפגוע לנו בפעילות.

<איתן אטיה: אני לא יודע אם קיים מנגנון כזה שמשרד ממשלתי מעביר מידע.

איתן כבל: אני מעביר את זה בלי תשלומים.

איתן כבל: אחרי כן, אם נגיע למשהו, אני אעשה רביזיה ואני אכניס את זה.

<שחר פרלמוטר: אנחנו נבדוק את זה שוב.

איתן כבל: זה לא מכריח אתכם, זה לא מחייב אתכם, זה לא נותן כלום.

איתן כבל: נתקדם לסעיף (ב).

<חיים אמיגה: (ב) הסמכויות הנתונות לשר הפנים לפי סעיף 258 לפקודת העיריות וסעיף 22 לפקודת המועצות המקומיות, יהיו נתונות, לגבי חוקי עזר כאמור בסעיף קטן (א), גם לשר התחבורה והבטיחות בדרכים.

<חיים אמיגה: ואולם על אף האמור בסעיפים אלה לא יפורסם חוק עזר כאמור אלא כעבור תשעים ימים מהיום שהביא ראש הרשות המקומית את חוק העזר לידיעת שר הפנים ושר התחבורה והבטיחות בדרכים.

<חיים אמיגה: זה לקח את המנגנון שקיים בפקודת העיריות שמביאים חוקי עזר, שם כתוב שישים ימים, ואם אין התנגדות, הם מאושרים.

<חיים אמיגה: אנחנו נותנים שישים ימים לשר להחליט וכאן מאריכים את זה לתשעים ימים ומסמיכים גם את שר התחבורה.

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף קטן (ב)?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: , סעיף קטן (ב) אושר.

<חיים אמיגה: 9.

<חיים אמיגה: עבירת קנס נקבע כי עבירת תעבורה היא עבירת קנס לפי סעיף 30 לפקודת התעבורה, יהיה פקח שהוסמך לכך רשאי למסור לאדם הודעת תשלום קנס, אם נוכח כי אותו אדם עבר עבירת תעבורה כאמור, הכול בהתאם להוראות סעיף 228 לחוק סדר הדין הפלילי (נוסח משולב), התשמ"ב-1982.

<חיים אמיגה: הסעיף הזה הוא סעיף שבעיקרון רץ באופן סטנדרטי לכל עבירות הקנס שמסמיכים פקחים בין עירוניים או פקחים אחרים, לאפשר להם לתת הודעת קנס.

<חיים אמיגה: זה חלק מהסמכויות של הפקח.

<חיים אמיגה: זה נוסח הסעיף שתואם עם משרד המשפטים.

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף 9?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: סעיף 9 אושר.

<חיים אמיגה: 10.

<חיים אמיגה: ייעוד קנסות על אף האמור בכל דין, קנס שהטיל פקח או שהוטל בבית משפט בשל הפעלת סמכותו של פקח לפי חוק זה, ישולם לקופת הרשות המקומית.

<חגית אוריין: אני מאוד מבקשת שלפחות רבע מההכנסות מהקנסות יחייבו את הרשויות לייעד לתוספת תשתיות רכיבה נפרדות וכל אמצעי הבטיחות.

איתן כבל: אני אעצור אותך.

איתן כבל: את רוצה שהחוק הזה יהיה בעוד עשר שנים?

איתן כבל: אני אסביר לך.

איתן כבל: אני בעדך ואני אתך.

איתן כבל: זה ויכוח שמתקיים לא רק מול הרשויות המקומיות אלא גם אל מול המערכת האוצרית.

איתן כבל: המערכת האוצרית, קנסות, האם הם הולכים לייעוד.

איתן כבל: אני לא רוצה אפילו, ברשותך, כי אני בצד שלך, כי אני רוצה עכשיו לקדם את החוק.

איתן כבל: את פותחת לנו כאן לא תיבת פנדורה אלא סדרה של תיבות פנדורה שרק על זה יקומו ויאמרו שלא מוכנים בכלל לקחת על עצמם את החוק.

איתן כבל: לכן אני אפילו לא פותח ולא כי את לא צודקת אלא כי אני לא רוצה לעכב.

איתן כבל: זאת לא המהות של החוק.

איתן כבל: המהות של החוק היא קודם כל לגרום לרוכבי אופניים חשמליים לנסוע בכבישים מגיל 16 ולא מגיל 14 ו הדרך להתמודד עם זה.

איתן כבל: כל פתיחה של דבר שהוא מעבר, את מעכבת ולא מקדמת אותנו.

איתן כבל: יש למישהו הערות לסעיף 10?

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף 10?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: סעיף 10 אושר.

<חיים אמיגה: 11.

<חיים אמיגה: שינוי התוספת הראשונה והתוספת השנייה השר, בהסכמת שר הפנים ושר התחבורה והבטיחות בדרכים, ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי, בצו, לשנות את התוספת הראשונה ואת התוספת השנייה.

איתן כבל: באישור ועדת הכלכלה.

<חיים אמיגה: כן.

<חיים אמיגה: צריך לשנות את זה.

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף 11?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: סעיף 11 אושר עם התיקון לוועדת הכלכלה.

<חיים אמיגה: 12.

<חיים אמיגה: שמירת דינים הוראות חוק זה באות להוסיף על הוראות כל דין ולא לגרוע מהן, אלא אם כן נקבע במפורש אחרת.

איתן כבל: הערות.

איתן כבל: אין.

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף 12?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: סעיף 12 אושר.

<חיים אמיגה: 13.

<חיים אמיגה: ביצוע ותקנות השר ממונה על ביצוע הוראות חוק זה והוא רשאי, בהתייעצות עם שר הפנים ושר התחבורה והבטיחות בדרכים ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, להתקין תקנות בכל עניין הנוגע לביצועו.

מירב בן ארי: גם כאן תתקן לאישור ועדת הכלכלה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: יש הערות?

איתן כבל: אין.

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף 13 עם התיקון של ועדת הכלכלה?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: סעיף 13 אושר.

<חיים אמיגה: 14.

<חיים אמיגה: תיקון חוק בתי המשפט בחוק בתי המשפט (נוסח משולב), התשמ"ד-1984, בתוספת השלישית, אחרי פרט 42, יבוא: "(43) חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה), התשע"ו-2016".

<חיים אמיגה: זה נותן אפשרות, ככל שמישהו מבקש, להישפט בית משפט לעניינים מקומיים.

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: אין.

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף 14?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: סעיף 14 אושר.

<אתי בנדלר: אדוני, לפני שעוברים לתוספת הראשונה, אני רוצה לבדוק את הנושא של התחילה.

<אתי בנדלר: אין בהצעת החוק הזאת סעיף תחילה והמשמעות היא שתחילתו של החוק היא ביום פרסומו, אבל אני רוצה לוודא שזה ברור שהחוק הזה לא יופעל למעשה לפני שיש נוהל ופורסם באישור היועץ המשפטי לממשלה.

<אתי בנדלר: השאלה אם צריך לכתוב את זה – אני שואלת עכשיו את נציגי הממשלה – ברחל בתך הקטנה.

<קריאה: כדאי לכתוב.

<אתי בנדלר: תכף נדבר על חוקי עזר.

<אתי בנדלר: השאלה היא אם לנקוב מועד לאישור הנוהל, לגיבוש הנוהל ולאישורו.

<אתי בנדלר: אני לא חושבת שאין מקום לכתוב סעיף שתחילתו של חוק זה ביום אישור הנוהל ופרסומו משום שאז בעצם הרשות המינהלית קובעת מתי תחילת החוק.

<אתי בנדלר: לכן צריכים לקצוב מועד.

<לאה ורון: כמה זמן אתם מעריכים שתידרשו לשם גיבוש כתיבת הנוהל?

<ידידיה סבג: שישה חודשים.

<לאה ורון: שישה חודשים?

<ידידיה סבג: כן.

<קריאה: הם אמרו את זה לפני כן.

<קריאה: ניתן לזה עדיפות.

<קריאה: תלוי מתי יעבירו.

<קריאה: הם אמרו שישה חודשים לכתיבה.

<יואל הדר: הארכת המועד רק באישור הוועדה.

<יואל הדר: שלא יהיה מצב שעברו שישה חודשים, משהו קרה ולא עשו.

<יואל הדר: שנוכל לבוא לוועדה לבקש הארכה.

<אתי בנדלר: אתם מציעים שתחילתו של חוק זה שישה חודשים מיום פרסומו ובלבד שעד לאותו מועד אושר ופורסם הנוהל לפי סעיף 2.

<אתי בנדלר: לא אושר הנוהל עד לאותו מועד, ידחה השר בצו, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, את התחילה לתקופה שלא תעלה על שישה חודשים.

<קריאה: בדיוק.

<קריאה: מעולה.

איתן כבל: היא מקריאה את זה ואני מרגיש שהבטן מתהפכת לי.

איתן כבל: שאף אחד לא יטעה.

<קריאה: אדוני היושב ראש, למה אתה לא מבקש שלושה חודשים?

<לאה ורון: לתקופה שלא תעלה על שלושה חודשים.

<לאה ורון: זה מספיק.

איתן כבל: אני מציע שלושה חודשים.

איתן כבל: גם כך שישה חודשים זה הרבה.

<לאה ורון: ששת החודשים ניתנים לכם.

<לאה ורון: הצעתו של יואל הדר, במקום שישה חודשים, יהיו שלושה חודשים.

<לאה ורון: עד שלושה חודשים.

איתן כבל: אני לא יודע מי יהיה אחרי ואני לא יודע מתי זה יהיה.

איתן כבל: אני לא יודע אם זה שיבוא אחרי, הנושא הזה ידאיג ויטריד אותו כמו שהוא מטריד ומדאיג.

איתן כבל: אחר כך לבוא ולעשות שינויים ולתקן תיקונים, כל אחד יעשה מה שהוא רוצה.

איתן כבל: אני כאן רוצה שישה חודשים ועוד שלושה חודשים.

איתן כבל: לא יעלה על שלושה חודשים.

איתן כבל: אם אתם לא יודעים כבר היום, תשעה חודשים הם כמעט שנה.

איתן כבל: זה מטורף לגמרי.

<יואל הדר: תשעה חודשים, זה מקובל.

<מרדכי פדר: למה לא לבקש שלושה חודשים גם בהתחלה?

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: אנחנו לא היחידים שנמצאים כאן על הכביש.

איתן כבל: אתה צריך לחוקק דברים שלפחות על פניו נראה שזאת גזרה שהציבור יכול לעמוד בה.

<מרדכי פדר: את החזרה לבית הספר זה כבר מסמס.

<אתי בנדלר: שיהיה ברור - אני עוד צריכה לבחון איך לנסח את זה – שבתום תקופה מקסימלית של שישה חודשים חייבים לפרסם נוהל.

<אתי בנדלר: לא יכול להיות שהחוק ייכנס לתוקפו ולא יהיה נוהל.

<איתן אטיה: אתם תרצו שהנוהל יפורסם בפומבי?

<אתי בנדלר: אתם תפרסמו את הנוהל?

<אתי בנדלר: כל הזמן אמרתי לאשר ולפרסם.

<אתי בנדלר: הנוהל יפורסם?

<ידידיה סבג: אני לא חושב שצריך לפרסם.

<גבריאלה פיסמן: הנוהל בוודאי לא חסוי.

<גבריאלה פיסמן: עם זאת, יש הבדל בין נוהל שהוא לא חסוי לבין פרסום מדיניות אכיפה.

<גבריאלה פיסמן: בדרך כלל אנחנו לא מפרסמים את מדיניות האכיפה בנושאים שונים.

איתן כבל: למה שהאזרח לא ידע?

איתן כבל: אתה הרי רוצה לגרום לו שהוא לא יפעל ויעשה דברים מסוימים.

<גבריאלה פיסמן: אם למשל הנוהל אומר שברחובות מסוימים תהיה מדיניות אכיפה פחותה, האם זה דבר שאנחנו רוצים להביא לידיעת הציבור?

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: בסדר.

<אתי בנדלר: נתייחס כאן רק לאישור הנוהל ולא לפרסומו.

<חגית אוריין: דרך אגב, היו משפטים שבגלל חוסר מדיניות מפורסמת - - -

<איתן אטיה: אבל גם למשטרה יש מדיניות.

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: אנחנו לא פותחים את זה.

איתן כבל: אנחנו רוצים להתקדם.

איתן כבל: הבנו.

<אתי בנדלר: עד למועד הדחייה הנדחה חייב להיות נוהל.

<אתי בנדלר: זה צריך להיות ברור מאליו.

<אתי בנדלר: זה ינוסח כך שלא תהיה תוצאה שהחוק ייכנס לתוקפו בהיעדר נוהל.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: מי בעד אישור הסעיף עם התוספות והשינויים?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: הסעיף אושר.

<חיים אמיגה: תוספת ראשונה עבירת תעבורה סעיף (1) עבירת תעבורה כמפורט להלן ובלבד שלא נעברה בנסיבות שתקנה 72(א)(2) או (2א) לתקנות התעבורה חלה לגביהן, ואינה עבירה המנויה בתוספת האחת-עשרה לפקודת התעבורה:

איתן כבל: תסביר ואחר כך תקריא.

<חיים אמיגה: תקנה 72(א)(2) ו-(2א) לתקנות עוסקות בעיקרן מתי רכב יכול לחנות על מדרכה, אם זה מקום שסומן או אופניים אם זה לא מפריע לתנועה.

<חיים אמיגה: תקנה 34 שמופיעה ברשימה עוסקת בשימוש אסור שלא מיועד לאותו שביל או נתיב על ידי כלי רכב, נוצרת סתירה ביניהם ואפשר להשתמע מזה שהפקח יכול לאכוף, לתת קנס לאופניים שחנו על מדרכה למרות שיש להם פטור לפי 72.

<חיים אמיגה: הדבר השני, העבירה המנויה בתוספת ה-11 לפקודת התעבורה.

<חיים אמיגה: אלה עבירות שכרגע אפשר לאכוף עם מצלמות.

<חיים אמיגה: מכיוון שבעצם יש פתרון לרשויות המקומיות לאכוף באמצעות מצלמות את העבירות האלה, הן הוחרגו מתוך רשימת עבירות התעבורה כאן.

<חיים אמיגה: עבירה על תקנה 28(ב) לתקנות התעבורה.

<חיים אמיגה: איסור חובה להחזיק בהגה או בכידון.

<חיים אמיגה: בעת שהרכב בתנועה הנוהג ברכב לא יאחז בטלפון כבוי או נייד ולא ישתמש ברכב אלא באמצעות דיבורית, לא ישלח או יקרא מסרון וכולי.

<חיים אמיגה: זה בעצם שימוש בפלאפונים באופן אסור תוך כדי רכיבה.

<חיים אמיגה: עבירה על תקנה 34(א) לתקנות התעבורה.

<חיים אמיגה: שימוש בשביל או בנתיב שיועדו וסומנו לסוג מסוים של כלי רכב ולעוברי דרך מסוימים, לא ישתמשו נהגי רכב ועוברי דרך אחרים.

<חיים אמיגה: האיסור של רוכבי האופניים לצורך העניין להשתמש במדרכות.

<חיים אמיגה: עבירה על תקנה 38(א) לתקנות התעבורה.

<חיים אמיגה: מעבר על פני מדרכה או שולי דרך.

<חיים אמיגה: לא ינהג אדם רכב או בעלי חיים על פני מדרכה כשהוא בנתיב שיועד וסומן לסוג מסוים של רכב או של עובר דרך מסוים ולשם חצייתם כדי להיכנס לחצרים או לצאת מהם.

<חיים אמיגה: שוב, זאת עבירה שמיועדת להוריד את רוכבי האופניים מהמדרכות.

<חיים אמיגה: עבירה על תקנה 114 לתקנות התעבורה.

<חיים אמיגה: תקנה 114 קובעת הפרעה במדרכה.

<חיים אמיגה: לא יגרום אדם הפרעה לתנועת עוברי דרך במדרכה.

<חיים אמיגה: עבירה על תקנה 122א(ב) לתקנות התעבורה, וכן עבירה על תקנה 129(א) ו-(ב) לתקנות התעבורה לרבות כפי שהוחלה על תלת אופן לפי תקנה 135 לתקנות התעבורה.

<חיים אמיגה: תקנה 122(א) ו-(ב) הוחלה לגבי הקורקינט החשמלי, מה שעבר במרץ האחרון.

<חיים אמיגה: העבירה הזאת מדברת על כך שלא ירכב אדם על אופניים על מדרכה או על חלק מהדרך המיועדת להולכי רגל בלבד, אולם מותר להולך רגל להסיע אופניים על מדרכה אם אין בכך הפרעה להולכי רגל.

<חיים אמיגה: אם הוקצה בדרך שביל מיוחד או נתיב מיוחד לאופניים וסומן בתמרור מתאים, לא ירכב רוכב אופניים בכל חלק אחר של הבית אלא באותו שביל או נתיב.

<חיים אמיגה: אלה בעצם עבירות שעוסקות ברכיבה על גבי מדרכות בהתאמה לקורקינט חשמלי שכפי שאמרנו עבר במרץ.

<חיים אמיגה: עבירה על תקנה 124 לתקנות התעבורה.

<חיים אמיגה: הרכבת אנשים על אופניים, הרכבה אסורה.

<חיים אמיגה: רוכב על אופניים לא ירכיב עליהם אדם אלא אם הם עשויים לרכיבתם של אנשים במספר הרוכבים עליהם ולא ירכב אדם על אופניים הנהוגים בידי אחר אלא אם הם עשויים כאמור.

<חיים אמיגה: על אף האמור בתקנת משנה (א), מותר להרכיב ילד שטרם מלאו לו שמונה שנים על אופניים במושב נפרד המבטיח את שלום הילד המורכב עליהם.

<חיים אמיגה: לגבי תקנה 124, אני אעיר שבהתאם לכך יש את תקנה 122ב(ד), זה הקורקינט החשמלי ששכחנו להוסיף אותה לפרט 6.

<חיים אמיגה: צריך להכניס את זה ל-6.

<לאה ורון: היא ב-7.

<חיים אמיגה: צריך להעביר את 122ב(ד) לסעיף 6 כי סעיף 7 עוסק במעבר חציה.

<חיים אמיגה: סעיף 6 עוסק בהרכבה.

<חיים אמיגה: על קורקינט אסור להרכיב בכלל.

<אתי בנדלר: ב-6, עבירה על תקנות מספר 122ב(ד) או 124.

<חיים אמיגה: כן.

<חוה מרים ראובני: רק לציין שהתקנות לגבי הגלגינוע ייכנסו לתוקף ב-18 באוגוסט.

<חיים אמיגה: הרבה לפני התחילה של החוק הזה.

<חיים אמיגה: עבירה על תקנה 129(ז) לתקנות התעבורה לרבות כפי שהוחלה על תלת אופן לפי תקנה 135 לפקודת התעבורה ועל גלגינוע לפי תקנה 122ב(ד) לתקנות התעבורה.

<חיים אמיגה: תקנות 129(ז) הן לא יעבור רוכב אופניים במעבר חציה ברכיבה אלא במעבר חציה לרוכבי אופניים המסומן בתמרור 812.

<חיים אמיגה: בעצם איסור של אופניים לנסוע במעבר חציה.

<חיים אמיגה: לגבי הקורקינט החשמלי, אולי חוה תעזור לי.

<חיים אמיגה: איזה תקנה?

<חיים אמיגה: איפה סעיף 129(ז) חל לגבי קורקינט חשמלי?

<חוה מרים ראובני: בתוך 122ב(ד).

מירב בן ארי: לכן זה מופיע גם ב-7.

מירב בן ארי: זה רלוונטי גם ל-6 וגם ל-7.

<חיים אמיגה: כן.

<חיים אמיגה: גם לפרט 6 וגם לפרט 7.

<חיים אמיגה: עבירה על תקנה 169 לתקנות התעבורה.

<חיים אמיגה: זה איסור שימוש באוזניות בדרך.

<חיים אמיגה: לא ינהג אדם רכב ולא ילך עובר דרך בכביש כשלאוזניו צמודות אוזניות המחוברות למכשיר להשמעת.

<חיים אמיגה: ..

<חיים אמיגה: או קולות.

<חיים אמיגה: קורקינט חשמלי מוחל בתקנות 169?

<חוה מרים ראובני: זה מתייחס לכל עובר דרך.

<חוה מרים ראובני: זה חל גם על רוכב קורקינט.

<מרדכי פדר: אדוני, הפסיקה מדברת על אוזניות בשתי האוזניים ולא באוזן אחת.

<חוה מרים ראובני: נכון.

איתן כבל: דיברנו על זה.

<חיים אמיגה: יש עבירה נוספת שלא הוכנסה לתוספת הראשונה והרשויות המקומיות בזמנו ביקשו לחשוב על זה.

<חיים אמיגה: עבירה של הובלת חפצים.

<חיים אמיגה: לא יוביל רוכב חבילה, צרור או חפץ העלולים למנוע ממנו שליטה מלאה על רכבו או שהם עולים באורכם על שבעים סנטימטרים או חורגים מחוץ לחלק הקדמי ביותר ולחלק האחורי ביותר של הרכב.

<חיים אמיגה: זאת אומרת, אותו רציונל שהרכבה אסורה מסכנת את הולכי הרגל, גם חפצים.

מירב בן ארי: היה על זה דיון.

איתן כבל: יש הערות למה שהקראנו?

איתן כבל: אין.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: מי בעד אישור התוספת הראשונה?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: התוספת הראשונה אושרה עם כל התיקונים.

<חיים אמיגה: תוספת שנייה תנאים להפעלת סמכויות פקח סעיף (5) טור א' הוא סוג עובר הדרך, טור ב' הוא העבירות בתוספת הראשונה וטור ג' הם התנאים ביחס לכל עבירה.

<חיים אמיגה: הפרט הראשון הוא רוכב על אופניים או תלת אופן.

<חיים אמיגה: מדובר כאן באופנים רגילים ולא באופנים חשמליים.

<חיים אמיגה: עבירות המנויות בפרטים 1 עד 8 לתוספת הראשונה.

<חיים אמיגה: זאת אומרת, כלל העבירות.

<חיים אמיגה: לעניין עבירות המנויות בפרטים 1, 6 ו-8 – העבירות האלה הן בעצם עבירות שמדברות על רכיבה אסורה על מדרכה, עושה שימוש שלא כדין, הוא רוכב במדרכה באופן אסור – לתוספת הראשונה, הרכיבה על מדרכה כהגדרתה בתקנות התעבורה (בתוספת זו – מדרכה).

<חיים אמיגה: עבירות 1, 6 ו-8 הן עבירות של שימוש באוזניות, הרכבה אסורה ושם בעצם אין חלוקה בין שביל אופניים ללא שביל אופניים.

<חיים אמיגה: מי שמרכיב מישהו באופן אסור ומסכן את עוברי הדרך, גם באופניים רגילים פקח יוכל לתת לו קנס.

<חיים אמיגה: הוא לא מוריד אותו מהדרך אלא הוא יכול לתת לו קנס.

<חיים אמיגה: לעניין העבירות המנויות בפרטים 2 עד 5 לתוספת הראשונה – הרכיבה או שימוש אסור אחר – כמו למשל העמדה או חניה של אופניים באמצע המדרכה – הם על מדרכה ומתקיים אד מאלה: יש שביל אופנים באותה דרך.

<חיים אמיגה: אם יש שביל אופניים באותה דרך, ממילא הפקח יוכל להוריד אותו לשביל האופניים.

<חיים אמיגה: אין שביל אופניים באותה הדרך ואולם דרך זו היא "אזור מיתון תנועה" כהגדרתו בתקנות התעבורה, וגיל הרוכב הוא מגיל 16 ומעלה.

<חיים אמיגה: אזור מיתון תנועה הוא אזור שמתומרר בתמרור ייחודי והנסיעה שם מותרת עד שלושים קמ"ש.

<חיים אמיגה: זה משהו שאמור להיות הרבה יותר ידידותי למשתמשים ושם אם יש לצורך העניין מדרכה ובכל זאת הוא רוכב על המדרכה, פקח יכול לעשות שימוש בסמכויות שלו גם אם אין שביל אופניים ובלבד שגיל הרוכב הוא מגיל 16 ומעלה.

<חיים אמיגה: אין שביל אופניים באותה הדרך והיא אינה אזור מיתון תנועה – כלומר, כל כביש אחר שאין שביל אופניים לידו – ואולם המפקח הכללי של משטרת ישראל או מי שהוא הסמיכו לעניין זה, לבקשת ראש הרשות המקומית, אישר הפעלת סמכויות פקח במדרכה בדרך זו לאחר שנוכח כי קיים צורך ייחודי לכך ורשאי הוא לקבוע תנאים נוספים להפעלת סמכויות הפקח כאמור.

<חיים אמיגה: הרשות המקומית תפרסם באתר האינטרנט שלה את המדרכות שלגביהן ניתן אישור לפי פסקה זו.

איתן כבל: אמרנו שיש מקומות שאי אפשר להגדיר את זה בצורה גורפת.

<חיים אמיגה: 2.

<חיים אמיגה: רוכב על אופניים או תלת אופן שבהם מותקן מנוע המניע או תם או המסייע בכך.

<חיים אמיגה: בעצם אופניים חשמליים.

<חיים אמיגה: העבירות המנויות מ-1 עד 8 לתוספת הראשונה.

<חיים אמיגה: לעניין עבירות המנויות בפרטים 1 עד 3, 5, 6 ו-8 לתוספת הראשונה – הרכיבה או שימוש אסור אחר הם על אחד מאלה: מדרכה.

<חיים אמיגה: שביל כהגדרתו בתקנות התעבורה, שאינו מדרכה (בתוספת זו – שביל) שסומן בתמרור 226.

<חיים אמיגה: בעצם לגבי אופניים חשמליים, אין את החלוקה הזאת שעשינו בעבירות לעצם השימוש בדרך, שיוכל להוריד אותו לכביש אם אין שביל אופניים.

<חיים אמיגה: כאן ההורדה היא גורפת כיוון שאופניים חשמליים נתפסים כמסוכנים יותר ואז או שהוא רוכב על המדרכה או שהוא רוכב על שביל כהגדרתו בתקנות התעבורה, לצורך העניין כל הגינות והפארקים הציבוריים שהעלו כאן בדיון הקודם, נתנו לזה מענה בהגדרה של שביל כהגדרתו בתקנות התעבורה שאינו מדרכה, שסומן בתמרור 226.

<חיים אמיגה: הגדרה של שביל מאוד רחבה.

<חיים אמיגה: זה יכול לצורך העניין גם להיות פארק, אבל חייב להיות שם תמרור של 226 שזה תמרור שאומר שהמקום מיועד להולכי רגל בלבד.

מירב בן ארי: שביל שמיועד להולכי רגל בלבד.

<חיים אמיגה: זה שביל שסומן כך בתמרור שמיועד להולכי רגל בלבד.

<חוה מרים ראובני: אני מבקשת להעיר שנכון להיום אין בתקן של אופניים חשמליים תלת אופן ממונע.

איתן כבל: בחוץ לארץ יש.

איתן כבל: אני ראיתי.

<חיים אמיגה: 3.

<חיים אמיגה: רוכב על גלגינוע (קורקינט חשמלי) כהגדרתו בתקנות התעבורה.

<חיים אמיגה: עבירות בפרטים 1 עד 8 בתוספת הראשונה.

<חיים אמיגה: לעניין עבירות המנויות בפרטים עד 3, 5, 6 ו-8 לתוספת הראשונה – זה בעצם כמו אופניים חשמליים – האכיפה תהיה גורפת.

<חיים אמיגה: בכל מקום שהוא רוכב או על מדרכה או שביל שסומן בתמרור 226.

<חיים אמיגה: יש כאן עוד הערה שהוספנו, לגבי קורקינט חשמלי.

<חיים אמיגה: במסגרת השוואת התנאים שעשו בין הקורקינט החשמלי לבין האופניים החשמליים, באישור הוועדה, פספסו תקנה אחת, תקנה 72א(2) עליה דיברתי שמדברת על כך שהעמדת אופניים במדרכה באופן שלא מפריע לתנועה, היא מותרת.

<חיים אמיגה: כדי למנוע מצב שפקח ביחס לקורקינט חשמלי כן יאכוף את זה.

איתן כבל: ברשותכם, אני עושה הפסקה של חמש דקות.

איתן כבל: הדיון מתחיל.

<חיים אמיגה: 4.

<חיים אמיגה: הולך רגל.

<חיים אמיגה: עבירה המנויה בפרט 2 לתוספת הראשונה.

<חיים אמיגה: פרט 2 זה ייעודו של כביש ולא נתיב.

<חיים אמיגה: בכביש ראשי לא בנתיב שיועדו וסומנו לסוג מסוים של כלי רכב ולעוברי דרך מסוימים, לא ישתמשו נהגי רכב ועוברי דרך אחרים.

מירב בן ארי: יש בעיה עם זה.

מירב בן ארי: זה לתת דוחות להולכי רגל.

מירב בן ארי: אני דיברתי על זה.

איתן כבל: חיים הסביר את זה.

<אתי בנדלר: זאת הרחקה.

<אתי בנדלר: זאת סמכות נוספת.

מירב בן ארי: אבל הוא יכול לתת לו דוח.

<חיים אמיגה: הסמכות כאן לפי התוספת השנייה היא רק שהולך רגל הולך על שביל האופניים.

<חיים אמיגה: אני אסביר מה עמד מאחורי זה ותחליטו מה שתחליטו.

<חיים אמיגה: מה שעמד מאחורי זה, הרי אנחנו פונים עכשיו לרוכבי אופניים, הולכת להתבצע ביחס אליהם אכיפה, אפשר לומר, קשה ואפקטיבית הרבה יותר מהמציאות היום ובמצב דברים כזה אנחנו לא רוצים להגיע למצב ששבילי האופניים עמוסים בהולכי רגל שהולכים שם כי אף אחד לא מפקח עליהם.

איתן כבל: רוטשילד למשל.

<חיים אמיגה: למשל.

<חיים אמיגה: כאשר רוכב אופניים, אין לו ברירה לצורך העניין, אם ניקח את זה כדוגמה, הוא חייב לסטות ולנסוע על המדרכה כי תפסו לו את שביל האופניים.

מירב בן ארי: אני אומרת לך שאני רוכבת על אופניים הרבה בשבילי אופניים ויש את כל הולכי הרגל שהולכים לך עם הפלאפון ובכלל לא סופרים אותך, ועדיין אני חושבת שלתת קנס להולך רגל, אני אומרת לך שזה בלתי נתפס.

איתן כבל: אני מבין מה אדוני אומר אבל אנחנו עדיין לא במקום שאנחנו מוצאים את שבילי האופניים מסומנים בצורה מאוד ברורה שיודעת לעשות את ההפרדה.

<איתן אטיה: אני אשמח להגיב.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: בעיריית תל אביב אנחנו כל היום רק רואים שבילים.

איתן כבל: אני אומר את דעתי שגם בסוף היא תתקבל.

איתן כבל: אנחנו ניתן לעסק לצאת לדרך.

איתן כבל: אם הרשויות המקומיות יבואו ויגידו לנו שיש צורך לתקן את העניין הזה, אנחנו נביא תיקון.

איתן כבל: אני כבר רואה את הסרטים בהם מתחילים להתווכח עם האנשים ולריב אתם.

איתן כבל: החוק לא חוקק בשביל זה.

<איתן אטיה: צריך לספר את הרקע של הדברים.

<איתן אטיה: תוך כדי עבודה, ולמיטב ידיעתי זה גם אושר בוועדת שרים, אנחנו באנו ואמרנו את הדבר הבא.

<איתן אטיה: יש מקרים, ויהיו מקרים רבים, הרבה יו תר ממה שנראה, של הולכי רגל שהולכים בכוונה ובמפגיע בשביל אופניים, ולא במקרה כי הם התבלבלו, כי הם לא שמו לב וכולי.

<איתן אטיה: הם הולכים בכוונה מכל מיני סיבות.

<איתן אטיה: יש כאלה שהולכים בכוונה על שבילי אופניים מופרדים לחלוטין.

<איתן אטיה: אני לא מדבר אתכם על שבילי האופניים על מדרכות עם קו מרוסק אלא אני מדבר אתכם על שבילים מופרדים לגמרי עם הפרדה תשתיתית ורואים כאלה שהולכים בכוונה, במכוון, כי יותר נוח להם.

מירב בן ארי: כמה אנשים הולכים במיוחד?

מירב בן ארי: ברוטשילד יש לך שביל ענק להולכי רגל ושביל ענק לאופניים.

<איתן אטיה: רבים מאוד.

<איתן אטיה: אני הולך על מקרי חיים ולא על מקרי קיצון.

<איתן אטיה: ביקשנו את הסמכות הבאה לפקחים.

<איתן אטיה: ביקשנו שפקח שרואה מישהו כזה, לא ייתן לו מיד דוח.

<איתן אטיה: זאת בקשתנו ואנחנו עדיין עומדים מאחוריה.

<איתן אטיה: ביקשנו לקבל סמכות, מה שנקרא לתת הוראות.

<איתן אטיה: לבוא לאותו אזרח ולומר לו, אדוני הנכבד, בוא תתכבד ותעבור לשביל ההליכה במקום ללכת על שביל האופניים.

<איתן אטיה: היה והוא לא רוצה ומפנה אלינו את הגב או עושה איזו תנועה מגונה כזאת או אחרת שאנחנו מכירים אותה - - -

מירב בן ארי: יאמר לו הפקח, אדוני יתכבד.

מירב בן ארי: מעולם לא שמעתי פקח אומר לי תתכבדי ותזיזי את הרכב שלך.

<איתן אטיה: ביקשנו סמכות להורות הוראות.

<איתן אטיה: הורה לו הפקח לעבור לנתיב ההליכה, כלומר למדרכה, היה והוא מסרב לבצע זאת, אז ניתן יהיה לקנוס אותו.

מירב בן ארי: ואתה יודע מה שיקול הדעת של הפקח כי אתה היית שם.

<איתן אטיה: אם זה כך, חבל על כל החוק הזה.

<חגית אוריין: כאחת שמייצגת את הולכי הרגל, אני מסכימה עם איתן.

<חגית אוריין: זה נכון, יש הולכי רגל שהולכים בכוונה.

<חגית אוריין: אני בעצמי מעירה על כך ואני מקבלת תגובות מאוד רעות.

<חגית אוריין: לא כל הרע הוא בצד אחד.

<איתן אטיה: יש אנשים שדווקא הולכים בשבילי האופניים.

<חגית אוריין: מעבר לכך, התחושה של רוכבי האופניים תהיה הרבה יותר טובה והם יקבלו יותר את החוק בשעה שהוא יהיה יותר הגון.

<חגית אוריין: אני רואה את התגובות בציבור.

איתן כבל: העניין ברור.

<מיטל להבי: גדולתו של החוק הזה שהוא מסדיר את נושא האכיפה מדופן ועד שפת מדרכה.

<מיטל להבי: כל המדרכה עם כל ההשלכות שלה ועם כל מי שמשת

<מיטל להבי: מש בה לעניין תנועה ובתנאי שיש אלטרנטיבה.

<מיטל להבי: לכן אני חושבת שזה נכון ששמים כאן גם את האופניים, גם את הקורקינטים, גם את האופנועים וגם את הולכי הרגל.

<מיטל להבי: הכול תחת העובדה שיש אלטרנטיבה.

<מרב רפאלי: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<מרב רפאלי: גם אנחנו סבורים שיש לבצע את האכיפה על הולכי הרגל כשהם עולים על שבילי אופניים מהסיבות שנאמרו כאן.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה לסכם.

איתן כבל: הצעתי היא כזאת.

איתן כבל: בשנה הראשונה אנחנו נעשה את זה כך שתינתן לכל הרשויות האפשרות להודיע לאזרחים, לצאת בקמפיין, להראות שאנחנו בכלל בתהליך של פעולה אל מול ההתמודדות באכיפה אפקטיבית של רוכבי אופניים חשמליים במקומות שאסורים עליהם.

איתן כבל: לאחר שנה תבואו אלינו.

איתן כבל: אם יסתבר שעדיין, למרות הכול - - -

<איתן אטיה: אנחנו מתנגדים ואני אסביר מדוע.

איתן כבל: לא.

<איתן אטיה: זאת נקודה חשובה לנו.

איתן כבל: אני מבין את מה שאתה אומר.

איתן כבל: אני לא חי בעולם אחר.

איתן כבל: גם אני הולך כאן ופה והקשבתי לדברים.

<איתן אטיה: בואו נתאם לכם סיור, אפשר מחר בבוקר, אפשר אפילו היום, כדי שתראו במו עיניכם בצירים הראשיים בערים הגדולות, יש שם תמרור לאופניים ושביל אופניים.

<איתן אטיה: אני מוכן עכשיו לצאת אתכם לסיור, אם אתם רוצים, ולהראות לכם שכשאתה שואל את הבן אדם, ואתה רואה משפחות שלמות הולכות שם ואומר להן, חבר'ה, למה אתם הולכים על שביל האופניים, והם אומרים לך בצפצוף הכי מוחלט שיכול להיות על בעל הסמכות: יותר נוח לנו ללכת כך ואני ממשיך ללכת כך.

<איתן אטיה: ואני עוד אומר את זה בהכי אנדר סטייטמנט שיכול להיות מבחינת הנימה.

מירב בן ארי: עדיין לתת דוח, בעיני זה אמצעי דרסטי.

מירב בן ארי: אני אומרת לך שאני רוכבת על אופניים ואני לא צריכה שתעשה לי סיור.

מירב בן ארי: אני סובלת מהולכי רגל שהולכים על השביל.

מירב בן ארי: תקשיב טוב, תנסה להקשיב לי.

מירב בן ארי: אני סובלת מהולכי רגל, אני אפילו מעירה להם כשאני רוכבת על האופניים ויש כאלה שמצפצפים עלי ויש כאלה שמגיבים באלימות ועדיין אני חושבת שלתת דוח זה אמצעי דרסטי.

<איתן אטיה: למה זה דרסטי?

מירב בן ארי: גם כך לבוא ולתת את הסמכויות האלה לפקחים.

<יואב ירדני: אז אל תתנו.

מירב בן ארי: אני אומרת לך שלתת דוח להולכי רגל, זה צעד דרסטי בעיני.

מירב בן ארי: צריך כאן חינוך.

מירב בן ארי: תבואו עוד שנה, כמו שאומר היושב ראש.

<איתן אטיה: למה את רוצה לחנך אותם ולא את רוכבי האופניים?

מירב בן ארי: אני אומרת לך כמי שסובלת מהולכי רגל שלדעתי זה צעד דרסטי.

<איתן אטיה: יש לי עוד שתי שאלות לשאול אתכם ואני אשמח לקבל תשובות.

<איתן אטיה: אדוני היושב ראש, אני אשמח לקבל תשובות.

איתן כבל: לא נקודה אחת.

איתן כבל: חוה.

<חוה מרים ראובני: הולכי רגל, אני עוסקת בתחום הזה כבר שנים רבות ואני מאוד נלחמת על הגנה על הזכויות של הולכי הרגל.

<חוה מרים ראובני: יחד עם זאת הולכי הרגל אינם חסינים מאכיפה.

<חוה מרים ראובני: יש להם עבירות כבר היום שמקבלים עליהן קנסות.

<חוה מרים ראובני: הולך רגל שחוצה שלא במעבר חציה יכול לקבל קנס, הולך רגל שחוצה במעבר חציה ברמזור אדום יכול לקבל קנס.

מירב בן ארי: נכון, כי זה מסכן.

<חוה מרים ראובני: הוא לא צריך להפריע למשתמשים אחרים בדרך במקומות שמיועדים להם.

<איתן אטיה: אני רוצה לשאול את החברים.

<איתן אטיה: מה אני אומר לרוכב אופניים או לרוכב אופניים חשמליים - - -

מירב בן ארי: אני אומרת לך שלי זה מפריע.

מירב בן ארי: תעשו קמפיין.

<איתן אטיה: זה לא סותר.

איתן כבל: די.

איתן כבל: הלוואי והיינו רואים אתכם נלחמים כך מהתחלה.

איתן כבל: תירגעו.

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: אני מסכם וזה מה שיהיה.

איתן כבל: די.

איתן כבל: גמרנו.

איתן כבל: בזמן הזה שעכשיו אנחנו מתנהלים ומכינים את החוק, אתם תודיעו שהולך להיות הליך כזה.

איתן כבל: הרי ממילא אתם לא יכולים לבצע את זה עכשיו.

איתן כבל: יש לכם הליך של חצי שנה ועוד שלושה חודשים והתוקף של זה יהיה משלושה חודשים ממועד כניסת החוק לתוקף.

איתן כבל: זה מה שיהיה.

איתן כבל: חברים יקרים, הלכתי לקראתכם.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אני מבקש שייעשה על זה קמפיין כדי שאנשים ידעו על כך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ההחלטה היא שיש לכם חצי שנה פלוס שלושה חודשים.

איתן כבל: שלושה חודשים אחרי שהחוק הזה ייכנס לתוקפו, יהיה אפשר להתחיל גם באכיפה.

<קריאה: לא לדבר.

<קריאה: לאכוף.

איתן כבל: כן.

<חוה מרים ראובני: פרט 4 לתוספת השנייה מאוחר בשלושה חודשים.

איתן כבל: כן.

<חיים אמיגה: פרט 5 ואחרון.

<חיים אמיגה: רוכב על אופנוע או תלת אופנוע כהגדרתם בתקנות התעבורה.

<חיים אמיגה: עבירות 2 עד 4.

<חיים אמיגה: אלה עבירות של שימוש או הפרעה במדרכה או שימוש שלא כדין בנתיב שלא מיועד לו וכולי.

<חיים אמיגה: לעניין העבירות המנויות בפרטים 2 ו-3 לתוספת הראשונה, הרכיבה היא על אחד מאלה.

<חיים אמיגה: פרט 4 נשמט מהתנאים כאן כי פרט 4 ממילא עוסק כולו במדרכה כך שלא צריך לקבוע חריג לגבי פרט 4.

<חיים אמיגה: לגבי פרט 2 ו-3, נקבע שזה יהיה רק באחד מאלה: או שמדובר במדרכה או שמדובר בנתיב שסומן בתמרור כשביל אופניים או שמדובר בשביל שסומן בתמרור 226.

איתן כבל: הערות.

<חיים אמיגה: הערה קצרה לגבי אופנועים.

<חיים אמיגה: כאן ציינו לאורך כל הדרך את ההכשרה של הפקחים שיוכלו לאכוף אופנועים שהיא תהיה ייחודית והם יגבשו אותה.

איתן כבל: מי בעד אישור התוספת השנייה עם מועד נדחה לגבי פרט 4?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: התוספת השנייה אושרה עם מועד נדחה לגבי פרט 4.

איתן כבל: יש לנו עכשיו שתי נקודות שאנחנו צריכים לחזור אליהן.

איתן כבל: האחת, הבקשה שלך, והשנייה, העניין שנגענו לגבי סעיף תשלומים.

<יפעת רווה: משרד המשפטים.

<יפעת רווה: הבקשה היא שאישור היועץ יינתן בסוף שלושה חודשים מרגע העברת הטיוטה לידי המשטרה.

<יפעת רווה: אנחנו לא רוצים להימצא בהפרת חוק בדבר שהוא לא בשליטתנו.

<יפעת רווה: צריכים את הזמן כדי לאשר וכדי להיות בתיאום עם המשטרה.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: בקשתך צודקת.

איתן כבל: במקרה יש לנו כבר רעיון.

<אתי בנדלר: "היועץ המשפטי לממשלה יאשר את הנוהל עד יום התחילה ובלבד שהמשטרה העבירה אליו את טיוטת הנוהל לא יאוחר משלושה חודשים לפני אותו מועד".

<אתי בנדלר: זה אומר שזה מטיל על המשטרה להעביר את הנוהל בתוך שלושה חודשים ממועד קבלת החוק ואם אתם לא מספיקים, אתם צריכים לפנות אל השר בבקשה שיביא לאישור ועדת הכלכלה צו לדחות את התחילה בשלושה חודשים, אבל עד תום שישה חודשים תצטרכו להעביר להם את הנוהל.

<חיים אמיגה: אחרי חצי שנה גם צריך לפנות שוב?

<חיים אמיגה: בוא נגיד שהמשטרה העבירה לצורך העניין אחרי שלושה חודשים וזה עבר ליועץ המשפט.

איתן כבל: בכל מקרה זה יהיה בתוך תשעת החודשים.

<אתי בנדלר: אז לא יבקשו הארכה.

<יפעת רווה: אם יש עיכוב בחצי שנה, בין אם בגלל המשטרה ובין אם בגללנו.

<חיים אמיגה: זה מה שאני אומר.

<חיים אמיגה: פעם אחת בתום חצי שנה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: מקובל עליכם?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תיקנו את זה בהתאם.

איתן כבל: צריך להצביע?

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: זאת תוספת.

איתן כבל: אנחנו עוברים לדבר האחרון, אליך במשרד הפנים.

<לילי פיינטוך: אני חושבת שנשמע את מרכז השלטון המקומי.

<מירה סלומון: בהפסקה וידאנו את הסוגיה.

<מירה סלומון: מרכז השלטון המקומי מוכן לקבל על עצמו להיות הגורם שמרכז את דיווחי הרשויות המקומיות.

<מירה סלומון: הרשויות המקומיות, ייקבע בחוק, ידווחו למרכז השלטון המקומי על תשלומים שהם קבעו לצורך הטיפול.

<מירה סלומון: מרכז השלטון המקומי יעביר את הדיווחים לוועדה באופן דומה לזה ששר הפנים מעביר את הדיווחים בגין אגרות.

איתן כבל: האחריות היא על הרשות המקומית.

<מירה סלומון: נכון מאוד.

<מירה סלומון: הצגתי בפני היועצת המשפטית של הוועדה רשימת חוקים בהם מרכז השלטון המקומי מוזכר ומשמש כגורם שמייצג את הרשויות המקומיות.

איתן כבל: איתן, זה כולל את ה-15?

<איתן אטיה: כן.

<מירה סלומון: פורום ה-15.

איתן כבל: אני יודע, אבל אני אומר את זה.

<איתן אטיה: כל ה-15 חברות במרכז השלטון המקומי.

איתן כבל: אני יודע, אבל פתאום תסדרו לכם עניינים.

איתן כבל: אני רוצה שהדברים יהיו ברורים.

<אתי בנדלר: כל כמה זמן תעבירו את הדיווח לוועדת הכלכלה?

<אתי בנדלר: הוועדה מעוניינת בדיווח.

<מירה סלומון: אנחנו מקבלים את הנוסח שהצעתם.

<אתי בנדלר: אחת לשנתיים.

איתן כבל: כמו עם האגרות.

<מירה סלומון: מקובל עלינו.

איתן כבל: אם כן, סוכם.

איתן כבל: נחזור לסעיף 8(א).

<אתי בנדלר: הייתה הצבעה על הסעיף?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: על 8(א) לא הצבענו.

<אתי בנדלר: אני מקריאה במהירות אבל זה לא הנוסח הסופי.

<אתי בנדלר: אחת לשנתיים, החל בתום שנה ממועד תחילת החוק ועד תום שש שנים ממועד התחילה, ידווח שר הפנים לוועדת הכלכלה של הכנסת על גובה האגרות שנקבעו בחוקי עזר.

<אתי בנדלר: קבעה רשות מקומית תשלומים שלא בחוקי עזר לפי הסעיף האמור, תדווח הרשות המקומית למרכז השלטון המקומי על גובה התשלומים ועל כל שינוי בהם ומרכז השלטון המקומי יעביר לוועדת הכלכלה דיווח מרוכז במועדי הדיווח לפי פסקה (1).

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: אנחנו עוברים לסעיף 8(א) עם התוספות והתיקונים.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: סעיף 8(א) עם התוספות והתיקונים אושר.

איתן כבל: את סעיף (ב) אישרנו.

איתן כבל: הוספנו את התוספת שלך.

איתן כבל: יש לנו עוד משהו שאני צריך להצביע עליו?

מירב בן ארי: היה עוד משהו.

מירב בן ארי: לא?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: קודם כל, ברכות.

<אתי בנדלר: הפסקה הזאת לא אושרה כל עוד לא סוכם המנגנון.

איתן כבל: לכן הצבעתי עליו.

<לאה ורון: הצבעת על 8(א) לרבות כל הפרטים הקטנים.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: לרבות כל הפרטים.

איתן כבל: הצבענו קודם רק על 8(ב).

איתן כבל: אמרנו שהגברת תביא לנו את הפתרון.

איתן כבל: הבאנו את הפתרון ועכשיו הקראנו את זה.

<אתי בנדלר: מה עם זה שישקפו את העלות האמורה?

<שחר פרלמוטר: נאמר שזה רק לגבי התשלומים.

איתן כבל: רק לגבי התשלומים.

איתן כבל: את זה סיכמנו.

איתן כבל: ברשותכם, אני קודם כל רוצה לומר בראש ובראשונה תודה לשר לביטחון פנים.

איתן כבל: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ושוב לומר לו תודה על שלמרות הכול ואף על פי כן נענה לבקשתנו, לבקשת הוועדה, והעביר את הצעת החוק אלינו, לאכסניה הנכונה והטבעית לחוק הזה.

איתן כבל: זה לא שהוא עשה לנו מערוף שאנחנו אמורים להחזיר לו בטובה אלא זאת הייתה דעתנו מלכתחילה, שזאת האכסניה הנכונה כי זה הבית של החוק הזה כי הוועדה הזאת עוסקת בכל השאלות האלה.

איתן כבל: אני רוצה להודות לכל העוסקים במלאכה מהמשטרה, מהמשרד לביטחון פנים, למשרד המשפטים, לרשויות המקומיות, לפורום ה-15, לפורום הרשויות המקומיות, לעיריית תל אביב, למיטל שבאמת מקפידה, לחגית ותכף נשמע גם חמשיר ואני מקווה שהפעם זה באמת חמשיר כי אתה התחלת לדבר אתנו בשקלים ישנים והכול לרוחב.

איתן כבל: תודה לך חברתי מירב בן ארי.

איתן כבל: כאשר יצאנו לדרך וזה היה נראה סיפור מאוד מאוד ארוך ובעייתי אבל יש לך זכות גדולה להיות דוחפת מרכזית למימוש החוק הזה.

איתן כבל: החוק שלך אכן הוא חלק מהחוק ובאמת תבורכי.

איתן כבל: אני רוצה להודות לך מכל הלב גברתי היועצת המשפטית וכמובן לאביטל וכרגיל למנהלת הוועדה, לדובר, לכל העוסקים במלאכה.

איתן כבל: באמת תבורכו.

איתן כבל: עשינו היום צעד.

איתן כבל: אני באמת מקווה שלא ירחק היום והדברים האלה שדיברנו עליהם היום כחוק יהיו ברורים מאליהם ולא נצטרך להתווכח אם הולכי רגל צריכים שהאכסניה של ההליכה שלהם תהיה בשביל האופניים או במדרכה.

איתן כבל: כפי שגם חגית אמרה, כל אחד צריך להיות במקומו וכל מי שלא עושה את הפעולה שהחוק קבע כלפיו, צריך לבוא על עונשו.

<איתן אטיה: לפני החמשיר, מילה או שתיים של ברכה.

<איתן אטיה: אנחנו למעשה נכנסנו לתהליך הזה לפני שש שנים.

<איתן אטיה: תהליך שעובדים עליו שש שנים.

<איתן אטיה: הוועדה הזאת רגילה להוציא תהליכים כאלה.

מירב בן ארי: תהליכים של שנים.

<איתן אטיה: חשוב לציין שבאמת לפחות הגורם הראשון שנתן את הדחיפה הגדולה לעניין הזה כאן היה המפכ"ל לשעבר יוחנן דנינו.

<איתן אטיה: הוא באמת נתן את הדחיפה הגדולה והקים גם צוות משטרתי.

איתן כבל: הוא צופה בנו?

<איתן אטיה: אני לא יודע אבל צריך לומר דברים כאלה.

<איתן אטיה: הוא באמת נתן דחיפה גדולה מאוד.

<איתן אטיה: עבדנו לאורך תקופה עם צוות משטרתי ואני חושב שצעד גדול נוסף ומשמעותי ביותר היה ברגע שהשר הקודם, השר לביטחון פנים הקודם, נתן גם הוא את ה-או.

<איתן אטיה: קיי ומנכ"ל המשרד לביטחון פנים שלא נמצא כאן וכמובן יואל הדר, חיים ואחרים במשרד נכנסו לתוך העניין הזה חזק מאוד.

<איתן אטיה: זה נתן את הדחיפה הגדולה ואת האפשרות לייצר את הגשרים השונים שצריך לייצר בין משרדי הממשלה השונים לבין השלטון המקומי.

<איתן אטיה: אני חושב שזאת דוגמה טובה לדבר מורכב ולא פשוט.

<איתן אטיה: כולנו הולכים אליו עם איזה סימן שאלה שמרחף.

<איתן אטיה: אנחנו נכנסים לתחום חדש וצריכים להתייחס אליו באחריות רבה ובזהירות רבה, אין ספק בכך, אבל זאת דוגמה טובה לתהליך שבו יושבים כל משרדי הממשלה הרלוונטיים עם השלטון המקומי ואפשר לעשות דברים ביחד כשמנסים להבין זה את זה, את כל הקשיים ואת כל הדילמות, ומצליחים לייצר משהו משותף גם אם הוא מורכב, אבל אני מקווה שהוא גם דבר טוב וחיובי לציבור בישראל.

<איתן אטיה: באמת תודה רבה לכל החברים מכל המשרדים, גם מהמשטרה, לשרית שהייתה אתנו לכל אורך הדרך, לחבר'ה במשרד לביטחון פנים, למשרד התחבורה החל מהמנכ"ל עוזי יצחקי דרך קרן טרנר המנכ"לית החדשה, לחוה כמובן שליוותה את זה צעד אחר צעד, לחברים היקרים ממשרד המשפטים, גם לרז נזרי שלא יושב כאן, גם לגבי, גם ליפעת, גם לרעות ואחרים.

<איתן אטיה: תודה למרכז השלטון המקומי.

<איתן אטיה: תודה רבה.

<חגית אוריין: אני רוצה לומר תודה רבה לאיתן כבל שקידם את הנושא לטובת האזרח הפשוט שהולך ברחוב.

<חגית אוריין: אלמלא אתה איתן כבל, זה היה ממשיך ולא היינו מגיעים.

איתן כבל: קחי את הזמן שלך.

<חגית אוריין: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך.

<מרדכי פדר: תודה לך אדוני היושב ראש.

<מרדכי פדר: מדובר בדיון שני, זה שיר מינימליסטי ביותר בסגנון ההיי-קווי היפני שזה רק שלוש שורות ו-17 הברות שמשאיר, איך לא, אופניים וקורקינטים חשמליים: כלים אלו הם אופנועים לכל דבר מסכנים חיים.

<מרדכי פדר: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.