ועדת הכנסת, כנסת 20, פרוטוקול מספר 146, 2016-07-18 09:30

יואב קיש: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת הכנסת.

יואב קיש: אני רוצה להגיד בצורה הכי ברורה לכל המשתתפים, על-מנת לא לעכב יותר את לוחות הזמנים כפי שהתעכבו עד היום, ועל-מנת שלא נצטרך להגיש עוד פעם איזשהו הליך של בקשה לפטור ממכרז ודחייה, המטרה שלי היא לסיים את החקיקה בקריאה שנייה ושלישית עוד בכנסת הנוכחי.

יואב קיש: זה דורש מהוועדה להתגייס.

יואב קיש: המשמעות האחרת היא שאנחנו נכנסים למצב שהוא מאוד לא נוח מטעם המועצה לכבלים ולוויין.

יואב קיש: דיברנו על זה.

יואב קיש: אני לא רוצה לחזור על זה.

<קריאה: - - -

יואב קיש: אני זוכר שאתם אמרתם בצורה הכי ברורה, שאם אנחנו נשלים את החקיקה בכנס הזה, אתם תעמדו בלוחות הזמנים.

יואב קיש: או לחלופין, להגיד שאנחנו לא נעכב את הוצאת המכרז בשביל המינוי של השניים האלה, הם יצטרפו אחרי שימונו לתהליך.

יואב קיש: אני לא רוצה להמשיך עם השיטה של לדחות, ועוד חצי שנה, ועוד חצי שנה, ועוד חצי שנה.

יואב קיש: הרי מיקי, אתה לא רצית שהם יהיו מעורבים בכלל.

מיקי רוזנטל: לי אין שום בעיה עם זה.

מיקי רוזנטל: אם לוקחים את לוח הזמנים מהמכרז הקודם, אז לא היה ערוץ, לא ידעו כלום.

מיקי רוזנטל: המועצה עבדה עליו כמה חודשים.

<קריאה: שנה.

מיקי רוזנטל: קרוב לשנה.

מיקי רוזנטל: אחר-כך ניתן זמן לאנשים שרוצים לגשת למכרז, שישה חודשים, כדי להכין את המכרז.

מיקי רוזנטל: ואחר-כך לקחו עוד שלושה או ארבעה חודשים עד שבדקו את המכרז ופרסמו את התוצאות.

מיקי רוזנטל: העניין הוא כזה, שגם אם נמהר מאוד ונעביר את הכול, אנחנו צריכים להאריך את התוקף כי הם לא יעמדו בלוח הזמנים וחבל לעשות את זה עכשיו ככה.

מיקי רוזנטל: בוא נאריך כבר.

מיקי רוזנטל: בוא נעשה בהוראת שעה.

יואב קיש: לגבי זה, זה מה שאמרו המועצה לכבלים ולוויין.

יואב קיש: עכשיו הוא נתן נימוק, שאם אנחנו פוטרים אותו מהנימוק הזה, אז לצורך העניין האמירה הקודמת שלהם בתוקף.

מיקי רוזנטל: הם יחזרו אליך אחר-כך, תאמין לי.

יואב קיש: אז אני שואל אותך – תוציא את שני האנשים מהמועצה של המינוי, זה לא יעכב אתכם, האם אתם עומדים עדיין מאחורי האמירה שלכם שאתם עומדים בלוחות הזמנים?

<דודו קובסניאנו: אני אומר דברים על דעתי כיועץ משפטי של המועצה.

<דודו קובסניאנו: אני חושב שלוחות הזמנים מאוד דחוקים ובעייתיים, מאחר שזו מועצה שצריכים לכנס וצריכה לאשר את מסמכי המכרז, ואנחנו צריכים להעביר את מסמכי המכרז לוועדת התיאום, ובמסגרת חובת היוועצות, אני מניח שאתי צריכה להעביר את זה לאנשים אצלם, ולא רק אתי מחליטה.

<דודו קובסניאנו: זה לא תלוי רק במועצה, זה תלוי גם בוועדת התיאום.

<אתי בנדלר: דודו, בואו נעשה ככה.

<אתי בנדלר: אני הייתי רוצה לעשות לוח זמנים מהסוף אל ההתחלה.

<אתי בנדלר: תוקף הרישיון בהיעדר הארכה יפוג במאי 2017.

<דודו קובסניאנו: אכן.

<אתי בנדלר: הרי אנחנו לא יודעים מי ייבחר במכרז.

<אתי בנדלר: צריכים לתת לו, מי שזה לא יהיה, זמן היערכות.

<אתי בנדלר: מה זמן ההיערכות המינימלי?

<אתי בנדלר: אני פשוט הייתי רוצה ללכת את כל ההליכים אחורה ולהגיע לזה.

<דודו קובסניאנו: שלושה חודשים.

יואב קיש: אז אנחנו מדברים על פברואר 2017.

<אתי בנדלר: בפברואר 2017 צריכים להיות אחרי בחירה.

<אתי בנדלר: בדיקת ההצעות והחלטה על זוכה – בנושא הזה אני מוכרחה להזכיר שוב, מה שאמר עו"ד קובסניאנו, שכל ההליכים האלה טעונים גם היוועצות בצוות התיאום של הכנסת.

<אתי בנדלר: דהיינו, הם צריכים להגיע עם ההמלצות שלהם ולהעביר את זה אלינו כדי שאנחנו נבדוק את ההיבטים שצוות התיאום צריך לבדוק אותם, וגם כאן זה זמן עבודה.

יואב קיש: אז כמה זמן זה?

<דודו קובסניאנו: הבדיקה?

<דודו קובסניאנו: לדעתי, זה לפחות שלושה חודשים, וגם תלוי כמה הגישו.

יואב קיש: אז אנחנו מדברים על דצמבר 2016.

<אתי בנדלר: זה כולל את הבדיקה שלכם ואת הבדיקה שלנו.

<אתי בנדלר: אני כבר מבקשת שתתנו לנו תמיד זמן סביר.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, אני מבינה את לוח הזמנים אבל לא יכול להיות - - -

יואב קיש: סליחה, בואו נמשיך.

איילת נחמיאס ורבין: לא, רגע, אבל יואב, זה חשוב מה שאתי אמרה.

איילת נחמיאס ורבין: כמה זמן אתי צריכה?

<אתי בנדלר: זה לעבור על כל המסמכים, שזה המון-המון מסמכים ולכנס את צוות התיאום בראשות המנכ"ל.

יואב קיש: אז חודש?

<אתי בנדלר: לדעתי, אנחנו צריכים לפחות חודש.

יואב קיש: אז חודש, והם צריכים חודשיים, זה שלושה חודשים.

יואב קיש: כשאתה דיברת על שלושה חודשים בשבילם.

יואב קיש: הוא לא לקח את החודש שלנו.

יואב קיש: אוקיי, אז נובמבר.

<קריאות: - - -

יואב קיש: רגע, רגע, חברים.

יואב קיש: הכול בסדר.

יואב קיש: אפשר גם בלי להתרגש כל-כך.

איילת נחמיאס ורבין: לא מתרגשים.

איילת נחמיאס ורבין: מנסים לעזור.

יואב קיש: עכשיו תגיד לי כמה זמן מפרסום מכרז עד סיום קבלת ההצעות.

יואב קיש: זאת אומרת, פרסמת מכרז, כמה זמן אתה ממתין, שלושה חודשים לקבלת הצעות?

<דודו קובסניאנו: בערך, כן.

מיקי רוזנטל: תראו - - -

יואב קיש: רגע, מיקי, תן לי - - -

מיקי רוזנטל: לא, תן לי להגיד מילה.

מיקי רוזנטל: תקשיב, אני היחידי פה שהכין את המכרז הזה, מבין האנשים שיושבים סביב השולחן, מהצד של הזכיין.

מיקי רוזנטל: כפי שאמרתי לכם בדיון הראשון, בגילוי נאות, אני הייתי זה שהכין את המכרז שזכה בסופו של דבר, יחד עם אחרים כמובן, מטעם ערוץ 2.

מיקי רוזנטל: אנחנו עבדנו על זה כמה חודשים, ואז ניתנו שישה חודשים לזכיינים, כי זה הרבה מאוד עבודה להכין מכרז כזה.

מיקי רוזנטל: הרבה מאוד עבודה.

מיקי רוזנטל: אתה צריך יועצים טכניים, ואתה צריך יועצי תוכן, לא משנה, אני אומר לכם.

מיקי רוזנטל: אתם רוצים לתת קצת פחות?

מיקי רוזנטל: שלושה חודשים זה מעט מ די זמן.

מיקי רוזנטל: גם לכתוב את המכרז אחרי שאספת את כל - - -

יואב קיש: מיקי נראה לי שגם לשלושה חודשים אין מספיק זמן.

יואב קיש: אבל תן לי רגע לראות.

מיקי רוזנטל: זה מה שאני אמרתי לך מהתחלה, שצריך להאריך.

יואב קיש: אבל אני רוצה רגע לראות.

יואב קיש: אז אנחנו דיברנו על ספטמבר.

יואב קיש: כמה זמן מסיום החקיקה להוצאת המכרז?

<דודו קובסניאנו: חודשיים.

<אתי בנדלר: חודשיים – כולל את החודש שאתם נותנים לנו?

<דודו קובסניאנו: לא.

יואב קיש: אז שלושה.

יואב קיש: אז אנחנו מדברים על יוני.

יואב קיש: אז אנחנו לא מספיקים.

נחמן שי: אז תאריך להם בשנה.

יואב קיש: לא, בשנה אין צורך.

מיקי רוזנטל: המינימום, בשישה חודשים.

נחמן שי: - - -

שלי יחימוביץ': 11 שנים זה עבד, זה יעבוד עוד חצי שנה.

<דודו קובסניאנו: אם אתה מאריך – צריכים לגמור בלוחות הזמנים של החקיקה.

מיקי רוזנטל: לא משנה.

מיקי רוזנטל: אבל אז יהיה לך מספט

מיקי רוזנטל: מבר שנה כמעט, ואז זה בסדר.

יואב קיש: לא ספטמבר, אתה חוזר הנה בתחילת נובמבר.

יואב קיש: מיקי, אתה צריך לסיים עכשיו כי אז אתה מפסיד ארבעה חודשים.

יואב קיש: אני מסכים איתך שצריך להאריך פה.

מיקי רוזנטל: בכל מקרה חייבים להאריך.

יואב קיש: אני מסכים איתך שצריך להאריך, כך אני רואה.

יואב קיש: אבל אני גם מבין שאם אנחנו נאריך ולא נסגור את זה בכנס הזה, אז הפסדנו ארבעה חודשים סתם.

נחמן שי: אני שואל, בכמה זמן אפשר להאריך פה בלי שזה מעוות את כל התהליך הזה?

נחמן שי: בכמה זמן אפשר להאריך?

אני רוצה לומר: המועצה בתחילה סירבה, לאחר מכן היא הסכימה להארכה של שישה חודשים.

אני רוצה לומר: וכל כך בשל העובדה שאני מסכימה לה לגמרי, שלא ראוי להאריך תוקף רישיון, משום שזה פוגע בהזדמנות של מציעים אחרים להתמודד.

אני רוצה לומר: בנסיבות המיוחדות האלה, אני סברתי שבכל זאת, הארכה של שנה, הוא דבר שניתן להגן עליו מבחינה משפטית.

אני רוצה לומר: עורך-דין קובסניאנו לא הסתמך רק על שיקול דעתי ועל שיקול דעתו.

אני רוצה לומר: אני מבינה שהוא פנה גם למשנה ליועץ המשפטי לממשלה, והוא קיבל אישור להארכה.

אני רוצה לומר: אם כי, תגיד אתה, כי לא אני דיברתי איתו, ככל שהבנתי, הוא אמר שלהאריך לתקופת הזמן המינימלית הנדרשת לצורך השלמת ההליכים.

אני רוצה לומר: אני לא יודעת.

אני רוצה לומר: הוא נקב בפרק זמן?

<דודו קובסניאנו: אנחנו דיברנו על חצי שנה.

<אתי בנדלר: אתם דיברתם.

<אלידור בליטנר: הפנייה היתה לגבי תקופת זמן נקובה.

<אתי בנדלר: הפנייה היתה לגבי שישה חודשים כשאני אמרתי שניתן מבחינה משפטית להגן גם - - -

יואב קיש: אבל כמה כבר הוארך?

יואב קיש: הוארך כבר בשנה למעשה.

<אתי בנדלר: הוארך בחצי שנה.

<אתי בנדלר: ולמרות שאני ביקשתי מלכתחילה להאריך לשנה, ואני עדיין חושבת שזה סביר מבחינה משפטית בנסיבות העניין שלפנינו.

איילת נחמיאס ורבין: תשמעו, אנחנו גם ראינו, צריך לזכור שאומנם עם ערוץ הכנסת אין לנו ניסיון, אבל יש לנו ניסיון עם ערוצים אחרים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מכירים את התהליך.

יואב קיש: אני מבין שצריך להאריך בחצי שנה, ואני גם מבין שצריך עדיין לסיים את החקיקה בכנס הזה.

יואב קיש: זה השילוב של שני הדברים האלה.

<דודו קובסניאנו: צריכים להאריך את זה בהוראת שעה, כי אל"ף, אני חושב שמבחינה משפטית המועצה לא יכולה להאריך, המועצה גם סירבה להאריך מעבר.

<דודו קובסניאנו: זה צריך להיות בהוראת שעה של בית המחוקקים.

נחמן שי: אתה יכול לקבוע חצי שנה, ואופציה לחצי שנה נוספת, שכבר תודיע עליה.

נחמן שי: אני התעסקתי הרבה בדברים האלה, זה מאוד - - - יש בג"צים - - -

יואב קיש: נחמן, אתה צודק.

יואב קיש: אני מציע שנדון בנושא ההארכה.

יואב קיש: אני לא חושב שאנחנו נפתור אותו כרגע.

יואב קיש: אנחנו נמשיך עם החקיקה כי לדעתי בכל מקרה יש חשיבות לסיום החקיקה בהקדם, גם ממה שהבנו, גם אפילו בהארכה של חצי שנה.

יואב קיש: זה רק ייתן לכולם יותר זמן היערכות, גם אם נאריך בחצי שנה.

יואב קיש: ולכן אנחנו נמשיך עכשיו עם הקראת החוק, ועד סוף הכנס נפעל בשני כיוונים: אל"ף, להבין אם צריך הוראת שעה – אני מבקש שתבדקי את העניין.

<אתי בנדלר: אני אענה לך מיד.

יואב קיש: לא, לא עכשיו.

יואב קיש: אני לא רוצה עכשיו.

<אתי בנדלר: אני חושבת שזה כן חשוב שאני אתייחס לזה עכשיו, אדוני, משום שאין טעם ללכת עם שתי הצעות חוק נפרדות.

<אתי בנדלר: אם אדוני סבור שברור שצריך הארכה ושיש לעגן את זה בחקיקה, ואני שותפה לשני הדברים האלה - - -

יואב קיש: בחוק הזה?

<אתי בנדלר: בוודאי, ובכפוף לזה שהטיפול בהצעת חוק זו יסתיים בכנס הנוכחי, דהיינו שהצעת החוק תתקבל בקריאה השנייה והשלישית.

<אתי בנדלר: אין שום סיבה לא לעגן את זה כבר בהצעת החוק הזאת.

יואב קיש: טוב, לי זה נראה הגיוני.

יואב קיש: השאלה שלי היא אם אפשר לעשות את זה בין ראשונה לשנייה.

יואב קיש: נתייחס לזה בדברי הסבר.

יואב קיש: בסדר גמור.

<אתי בנדלר: כי אני לא רוצה שמישהו יטען נושא חדש בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: כן, הבעיה היא שמישהו יכול לטעון לנושא חדש - - -

יואב קיש: בסדר, אז אם זה בדברי ההסבר, אי אפשר להתייחס לזה כנושא חדש.

יואב קיש: אנחנו עכשיו מסיימים את החקיקה והקראה לקריאה ראשונה.

יואב קיש: אנחנו נוסיף לדברי ההסבר התייחסות ללוחות הזמנים שנקלענו אליהם, ועם כך שהכוונה היא לתת הארכה של שישה חודשים נוספים - - -

נחמן שי: עם אופציה לשישה נוספים.

נחמן שי: תשאיר את זה פתוח.

נחמן שי: מספיק בג"ץ אחד.

יואב קיש: לא, אם אנחנו משלימים את הכנס עכשיו, שישה זה כבר יותר מדי.

<אתי בנדלר: הוארך כבר בחצי שנה.

יואב קיש: הוארך כבר.

יואב קיש: אנחנו יכולים רק עוד שישה חודשים.

מיקי רוזנטל: אז שישה חודשים ממאי?

<אתי בנדלר: ממאי 2017.

<אורי פז: אני רק רוצה להעיר שיש גם צד שני.

<אורי פז: יש חתן וכלה.

<אתי בנדלר: כן, זה היה המשפט הבא שרציתי לבקש את תגובתו של בעל הרישיון.

<אורי פז: חברת החדשות של ערוץ 2 תצטרך להתכנס כדי להחליט אם היא מעוניינת בעוד חצי שנה.

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: אז בכל מקרה, זה רק מחזק את העניין שאת החוק צריך לסיים מהר ככל האפשר, כי גם להם יש זכות להגיד שהם לא מעוניינים, לצורך העניין.

יואב קיש: ונכון שבמידה מסוימת יצאנו מנקודת הנחה כאילו אתם כבר אתנו ורוצים, אבל אתה צודק.

יואב קיש: כמובן שלזכיין של הערוץ יש אפשרות להגיד שהוא לא מעוניין.

יואב קיש: בכל מקרה, זה רק מחזק אצלי את ההרגשה שאנחנו צריכים להתקדם.

שלי יחימוביץ': אתה כל הזמן אומר שאתה כל הזמן אומר שחייבים לסיים בדחיפות רבה ביותר את החקיקה, ואני רוצה לשוב ולומר גם לפרוטוקול, שהחקיקה הזאת נולדה בחטא, אין בה צורך, היה אפשר לצאת למכרז כבר מזמן, בלי החקיקה הזאת, ויצירת מצג השווא כאילו הכול תקוע עד החוק, מלכתחילה אין לה קשר עם המציאות.

שלי יחימוביץ': החוק הזה הוא חוק רע, הוא נועד לפתוח את הערוץ הזה לגורמים שהם לא גורמים תקשורתיים ענייניים, אלא גורמים שיש להם אינטרסים זרים אחרים.

שלי יחימוביץ': זאת המטרה שלו, לכך הוא נולד.

שלי יחימוביץ': ולכן, יצירת המצג כאילו חייבים-חייבים להעביר את החוק בדחיפות, היא פשוט לא נכונה.

שלי יחימוביץ': הדברים האלה צריכים להיאמר.

יואב קיש: אוקיי, אז שמענו.

יואב קיש: אני כמובן לא סובר כמוך, אבל נמשיך.

מיקי רוזנטל: בוא נעשה את זה עד סוף 2017, פשוט שיהיה איזה תאריך סביר, וזה גם נותן עוד חודש.

יואב קיש: בסדר, אני מקבל את הצעתו של מיקי.

יואב קיש: זה גם מעגל את השנים.

יואב קיש: במקום לעשות את זה לנובמבר, נעשה את זה עד סוף דצמבר 2017, שזו הכוונה במידה וניווכח בוועדה בין קריאה ראשונה לשנייה, שאכן יש צורך בזמנים האלה, אנחנו נאריך את זה.

יואב קיש: וכמובן, בכפוף גם להסכמת הזכיין בעניין הזה.

יואב קיש: אני הייתי שמח שבכל מקרה תתכנסו בהקדם ותביעו את התייחסותכם לעניין, אפילו לפני הקריאה השנייה והשלישית.

יואב קיש: זאת אומרת, בשבוע הקרוב אם תוכלו.

יואב קיש: זה מבחינת לוחות הזמנים.

רועי פולקמן: ההצעה היא לאפשר שלפחות במכרז הקרוב זה לא יהיה מחויב תלוי מינוי שני הדירקטורים הנוספים?

<אתי בנדלר: אני מציעה שזה תלוי.

<אתי בנדלר: אני מציעה שזה תלוי בהארכה.

יואב קיש: אם מאריכים לשישה חודשים, אז אין לך בעיה של זמן.

<דודו קובסניאנו: לא, יש בעיה כי זה לוקח לפחות חודשיים עד שממנים אנשים.

איילת נחמיאס ורבין: חודשיים?

<קריאות: - - -

יואב קיש: אין לי בעיה לפתור את זה.

<אתי בנדלר: אולי נוסיף הוראת מעבר, הוראת שעה, שלפיה מינוי הנציגים אינו תנאי לפרסום המכרז.

יואב קיש: זה מקובל.

יואב קיש: מאה אחוז.

רועי פולקמן: זה בסדר, טוב.

רועי פולקמן: כי ממילא הסיפור הזה שלמכרז, נציגים שהם פוליטיים, גם ככה הדעת אינה נוחה מזה.

רועי פולקמן: אחר-כך לבקרה, לפיקוח, להנחיה - - -

יואב קיש: רועי, מקובל.

יואב קיש: אני מבקש להמשיך בהקראה.

<אתי בנדלר: תוקף הרישיון הנוכחי אמור להסתיים במאי 2017.

<איתי עצמון: אם מאריכים בחצי שנה זה נובמבר 2017.

<איתי עצמון: זה בדיוק עוד חודשיים שעליהם דיבר - - -

יואב קיש: אני לא רוצה שזה יהיה תנאי למכרז.

יואב קיש: נקודה.

יואב קיש: זה הכול.

יואב קיש: שירוצו במקביל התהליכים.

יואב קיש: נגמר הסיפור.

נחמן שי: אנחנו מדברים על דצמבר 2017 עכשיו?

יואב קיש: כרגע כן.

יואב קיש: אם הערוץ יסכים.

יואב קיש: אני לא יודע להתחייב בשמו.

מיקי רוזנטל: אם לא, אין מנוס מלעשות מכרז.

<יונתן בייסקי: יש לנו הערה אחת, ברשותכם.

<יונתן בייסקי: אני מהמועצה לשידורי כבלים ולווין.

<יונתן בייסקי: ככל שהוועדה תחליט לדחות, כפי שציינתם בתאריך הזה, צריך להתייחס לחוק הקיים של הרשות השנייה.

<יונתן בייסקי: כרגע, העתיד של חברת החדשות לא ידוע אחרי אוקטובר 2017, מאחר שערוץ 2 אמור להתפצל על-פי החקיקה הקיימת.

<יונתן בייסקי: על-פי חוק הרשות השנייה הקיים, המצב של חברת החדשות של ערוץ 2 בשלושת החודשים שבין אוקטובר לסוף דצמבר 2017 הוא לא ידוע.

<יונתן בייסקי: לכן צריך להתייחס לזה.

יואב קיש: אז אתה אומר, עדיף עד אוקטובר דווקא, כי אחרי זה אתה לא יודע מה יהיה עם החברה עצמה.

מיקי רוזנטל: זה לא משנה בפועל, כי חברת החדשות אמורה להתפצל לשתי חברות חדשות, לפי המהלך שמתוכנן עכשיו.

מיקי רוזנטל: של מי יהיה הערוץ אז?

מיקי רוזנטל: של החצי הזה או של החצי הזה?

מיקי רוזנטל: מי ייקח אותו איתו בכלל?

מיקי רוזנטל: זה מסבך את כל העניינים.

יואב קיש: אז אם אתה גומר את זה באוקטובר, אז אתה לא מגיע לפיצול.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: הם חברה מאוחדת עד אוקטובר.

יואב קיש: אז אמרתי, הבעיה שלך היא מאוקטובר והלאה.

מיקי רוזנטל: כן, אבל הבעלים יכולים להגיש כל אחד בנפרד.

יואב קיש: לא למכרז.

<יונתן בייסקי: אנחנו מדברים על התפעול של הערוץ בתקופה שאחרי הפיצול.

יואב קיש: אנחנו נתנו לו כאילו עד דצמבר.

יואב קיש: עכשיו יש לו מאוקטובר עד דצמבר.

<יונתן בייסקי: הבעיה רלוונטית גם עכשיו - - -

מיקי רוזנטל: כל חלק שיש לו בעלות על חברת החדשות יכול היום להגיש את העניין הזה בנפרד.

יואב קיש: אתה מדבר על הגשה למכרז.

יואב קיש: לא על זה אנחנו מדברים.

מיקי רוזנטל: ההגשה תהיה לפני אוקטובר.

יואב קיש: לא על זה מדברים.

מיקי רוזנטל: אבל אני אומר לך שההגשה תהיה לפני אוקטובר.

יואב קיש: מדברים על התנהלות הערוץ מאוקטובר עד דצמבר.

מיקי רוזנטל: הערוץ, אסור לו בכלל לגשת.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אנחנו מאריכים לו עד דצמבר.

מיקי רוזנטל: לחברת החדשות?

יואב קיש: לערוץ הכנסת מאריכים עד דצמבר.

יואב קיש: לא יודעים מה יקרה מאוקטובר עד דצמבר, איך זה ישפיע על הערוץ.

יואב קיש: זו השאלה.

<אתי בנדלר: מותר לי להתייחס לעניין?

מיקי רוזנטל: אולי אתי תסביר את זה יותר טוב ממני.

<אתי בנדלר: תודה שהזכרת לנו את העניין הזה.

<אתי בנדלר: בהתאם לחוק הרשות השנייה, אם הוא לא ישונה עד אז, ואני סקפטית בעניין הזה, אבל בהנחה שהוא לא ישונה, - -

מיקי רוזנטל: הוא ישונה.

<אתי בנדלר: - - באוקטובר 2017 חברת החדשות של ערוץ 2 אמורה להתפצל.

<אתי בנדלר: לא להתפצל, סליחה.

מיקי רוזנטל: לא להתפצל.

מיקי רוזנטל: אחד יקנה והשני - - -

נחמן שי: אחד קונה את השני.

<אתי בנדלר: בדיוק כך.

<אתי בנדלר: "רשת" ו"קשת" אמורות להתפצל, ערוץ 22 בשלט אמור לחדול, לא יהיה יותר.

<אתי בנדלר: יהיו שני ערוצים חדשים על המסך, ושתי חברות שישדרו כל אחת שבעה ימים בשבוע.

<אתי בנדלר: היום "רשת" ו"קשת" כידוע מתחלקות, אחת ארבעה ימים, השנייה שלושה ימים.

<אתי בנדלר: וחברת החדשות אמורה להירכש, ככל הנראה, בידי אחת מהן, והשנייה צריכה להקים חברת חדשות חדשה כשיש לה אפשרות – אם אני זוכרת נכון, כי הסתכלתי בזה לפני הרבה מאוד זמן – לקנות חדשות לאיזושהי תקופה מהחברה האחרת.

<אתי בנדלר: אבל חברת החדשות, ככזו, תמשיך להתקיים.

<אתי בנדלר: יכול להות שבעלי המניות שבה ישתנו, או חלק מבעלי המניות שבה ישתנו.

<אתי בנדלר: אני מציעה שהמועצה לשידורי כבלים ולוויין, גם היום, לפי הרישיון – ותקן אותי אם אני טועה, דודו, או אתם, מי מכם שיכול להתייחס לעניין – במקרה של שינויים בבעלות, בחברת החדשות של ערוץ 2, היום, היא צריכה לתת אישור, יש לה אפשרות לתת הוראות.

<אתי בנדלר: האם זה נכון?

<דודו קובסניאנו: למועצה.

<אתי בנדלר: למועצה.

<אתי בנדלר: ואותה סמכות תהיה לה גם באוקטובר 2017, אם התרחיש שתיארתי אכן יתקיים.

מיקי רוזנטל: את צודקת לגמרי, גם אני חשבתי כמוך, ובתנאי אחד: אחד מהתנאים של המכרז הוא כמובן זהות הבעלים, המשקיע.

מיקי רוזנטל: מבנה הבעלות ישתנה אם החוק יישאר בתוקף ובעת השיקולים להכנת המכרז.

מיקי רוזנטל: צריך כבר בתנאי המכרז לכתוב את זה, שזה לא יפסול אותם במכרז.

יואב קיש: זה במכרז.

יואב קיש: לא בחוק.

מיקי רוזנטל: כי שינוי הבעלות עלול לפסול את המכרז שלהם, וצריך לדאוג לזה.

יואב קיש: זה במכרז.

יואב קיש: לא בחוק.

<אתי בנדלר: הם יצטרכו לתת את דעתם.

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: אבל זו סוגיה שצריך לדבר עליה.

<אתי בנדלר: אבל כרגע אני חושבת שזה פחות רלוונטי לתקופת ההארכה.

מיקי רוזנטל: נכון.

יואב קיש: לאיזה סעיף הגענו?

<אתי בנדלר: סעיף 7 בהצעת החוק שמתקן את סעיף 7 לחוק העיקרי – אני אקרא קודם את נוסח ההצעה: אני אסביר.

<אתי בנדלר: סעיף 7 לחוק העיקרי, עניינו בבחירת הגוף המשדר, והוא קובע כדלקמן: הגוף המשדר ייבחר במכרז אשר תפרסם המועצה.

<אתי בנדלר: תנאי המכרז ייקבעו בהתאם למדיניות שהתוותה ועדת הכנסת בתקנות לפי סעיף 4, ולכללים שקבעה המועצה כאמור בסעיף 5.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, קובעים כאן מה ייכלל במכרז, כמובן הוראות החוק, אבל המכרז צריך להיות כפוף במדרג הנורמטיבי לתקנות ולכללים.

<אתי בנדלר: ייכללו תכני המכרז בנוסח הקיים התייחסות גם לתמורה המרבית שתשלם הכנסת לזוכה במסגרת תקציבה המאושר.

<אתי בנדלר: בוועדה הציבורית יתקיים דיון בשאלה אם המכרז יהיה רק מה שמכונה בעגת המכרזים: beauty contest.

<אתי בנדלר: דהיינו, אומרים להם: התמורה שהכנסת תשלם או שהספק ישלם היא קבועה, ואתם תגידו לנו מה אתם מציעים לתת לנו בתמורה הזאת, ותנו לנו את ההצעות הכי טובות ואתם יודעים מראש מה התמורה שהכנסת תשלם.

שלי יחימוביץ': מה - - -?

שלי יחימוביץ': כל מכרז נראה - - -

<אתי בנדלר: לא, לא.

<אתי בנדלר: רוב המכרזים, יש בהם גם תחרות על המחיר.

<אתי בנדלר: דהיינו, התמורה הטובה ביותר תמורת הסכום הנמוך ביותר או הראוי ביותר.

<אתי בנדלר: אני לא רוצה להשתמש ב"נמוך ביותר", כי היום חוק חובת המכרזים ותקנות חובת המכרזים, בפירוש מובילים לכך שלא לקחת תמיד את הסכום הנמוך ביותר אם ברור שמדובר בסכום לא ראוי, בהצעה לא רווחית או שאין לה היתכנות כלכלית.

שלי יחימוביץ': אתי, אבל כתוב כאן בדיוק ההיפך ממה שאת אומרת.

<אתי בנדלר: אני מסבירה.

<אתי בנדלר: אני אמרתי מה היה המצב המשפטי לפני התיקון המוצע.

<אתי בנדלר: לפני התיקון המוצע לא היתה התמחרות, היה רק תחרות יופי, מה שנקרא – מה אתם מציעים לנו תמורת התמורה הקבועה הזאת והזאת.

<אתי בנדלר: במסגרת דיוני הוועדה, ולאחר ששמענו גם את יושבת-ראש המועצה לשידורי כבלים ולוויין, היתה מחשבה שיש אפשרות אולי לקבוע שהתחרות תהיה גם על המחיר המוצע - - -

נחמן שי: זה רעל, גלולת רעל.

נחמן שי: גלולת רעל, אני קורא לזה.

<אתי בנדלר: כמובן, בכפוף לכך שיובהר שהמועצה כמובן תבדוק את ההיתכנות הכלכלית של ההצעה, ושהתמורה המרבית תהיה הסכום שנקבע לכך בכנסת.

<אתי בנדלר: המועצה סבורה, ויגיד את זה כמובן היועץ המשפטי שלה, שגם הנוסח היום, כפי שהוא, מאפשר סוג כזה של מכרז, של תחרות.

<אתי בנדלר: אנחנו חשבנו שכדי למנוע ספק כלשהו, ראוי להבהיר את זה בנוסח.

<אתי בנדלר: ואני מדגישה שוב, זה כפוף כמובן לכך שהמועצה תבדוק באמצעות יועצים כלכליים וכל מי שצריך לצורך העניין הזה, אל"ף, - - -

נחמן שי: את יכולה להסביר לי מה ההיגיון במרכיב הכספי?

נחמן שי: הרי אנחנו מדברים על תקציב קטן וגם תקציב ציבורי.

נחמן שי: לא ירוויחו שום דבר מזה.

נחמן שי: לעומת זאת, כשאת מתחילה להכניס מרכיב כספי, אנשים מקצצים בהוצאות שלהם או מקטינים מההשקעות שלהם כדי לזכות במכרז, ואז אנחנו פוגעים במוצר.

נחמן שי: הלא זה אל ערוץ מסחרי, זה ערוץ ציבורי שהאינטרס שלו הוא ציבורי בלבד.

נחמן שי: אני לא מבין.

נחמן שי: צריך לבחון אותו במרכיבים של תוכן ואיכות - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל אתה לא יכול להתעלם מהמרכיב הכספי, בגלל שכן נדרשות ממנו השקעות.

נחמן שי: בסדר, אבל אם הוא יקטין את ההשקעות, הוא יישא בהוצאות.

<אתי בנדלר: הוועדה שמעה את מר שמעון בלוך, עובד הכנסת, שהוא אחראי בכנסת על כל נושא האודיו- ווידאו.

<אתי בנדלר: ולדבריו – לי אין שום כלים לבחון את זה, אפשר להזמין אותו לשמוע את זה ממנו – לדבריו, היום ההשקעות הנדרשות כדי להגיע לתוצאות מסוימות, ירדו בצורה מאוד-מאוד משמעותית.

<אתי בנדלר: מחירי מצלמות, למשל, וכל מיני מרכיבים אחרים מאוד-מאוד ירדו, ואפשר להשיג איתם תוצאות לא פחות טובות ואולי אף טובות מבעבר.

<חיים אבידור: סליחה, אבל זה לא רלוונטי.

<חיים אבידור: זה השקעות שהכנסת עושה.

<חיים אבידור: הציוד נעשה על-ידי הכנסת.

מיקי רוזנטל: הציוד שייך לכנסת.

<אתי בנדלר: רגע, רגע.

מיקי רוזנטל: את יודעת את זה, אני מניח.

<אתי בנדלר: עדיין, גם היום, אם אנחנו מדברים על ציוד, לא כל הציוד שעושים בו שימוש הוא ציוד בבעלות הכנסת.

<אתי בנדלר: חלק מהציוד הוא ציוד בבעלות הגוף המשדר, וגם בעתיד אני מניחה - - -

<אורי פז: מעט מאוד.

<אורי פז: הטלפונים והמחשבים.

<אורי פז: הציוד זה תשתית שהכנסת נותנת.

יואב קיש: בכל מקרה, חשוב להבין על מה מדבר הסעיף הזה.

יואב קיש: הוא לא מדבר על ציוד שערוץ הכנסת צריך לקנות.

<אורי פז: על סמך חוות-דעת שהיא לא רלוונטית.

<אתי בנדלר: יכול להיות.

יואב קיש: היא התחילה בזה שלא בהכרח - - -

<אתי בנדלר: פשוט זרקו את נושא הציוד, אז עניתי.

<אתי בנדלר: אבל זה לא רק זה.

יואב קיש: אני רוצה להבהיר עוד פעם למי שלא היה ברור, שבסך-הכול מדובר פה בהבהרה שבאה להסביר בצורה הכי ברורה, שלא יהיה מצב שאותו גורם שנבחר, או יביא תקציבים ממקום אחר, או יממן מעצמו.

יואב קיש: זה הכול.

יואב קיש: מדובר פה בהבהרה הכי פשוטה, שהתמורה זה התקציב המאושר של הכנסת.

יואב קיש: אני חושב שהתיקון הזה לגיטימי וראוי, והוא בעצם מהווה הבהרה, ואני לא מבין מה - - -

<אורי פז: זה קיים גם היום.

יואב קיש: רגע, סליחה.

יואב קיש: חברי כנסת עכשיו.

נחמן שי: אני התעסקתי במכרזים כאלה, אפילו אגיד שנים, גם ברדיו, גם בטלוויזיה, אני מכיר את זה.

נחמן שי: לפעמים נכנסים למערכת הזאת אנשים או גורמים שהאינטרס שלהם הוא להיות בפנים בכל מחיר, ולכן לא אכפת להם להפסיד, אבל הם שמים רגל בתוך אחד הערוצים - - -

יואב קיש: אמרנו שלא ניתן לעשות את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא יכול למנוע את זה.

יואב קיש: בטח שאני יכול.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא יכול.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך.

נחמן שי: הם יתחרו על המחיר, הם ייתנו מחיר נמוך שהוא יהיה הפסדי מבחינתם - - -

יואב קיש: אבל אין תחרות על המחיר פה.

נחמן שי: - - -

יואב קיש: לא, לא, לא.

נחמן שי: 10%.

<אתי בנדלר: זו המשמעות, שיכולה להיות תחרות על - - -

נחמן שי: אני מכיר את זה.

נחמן שי: תאמין לי, לבעלי הון 10% זה כלום.

יואב קיש: תקשיב, אמר רועי והוא צודק בעניין הזה – הרי מה יקרה?

יואב קיש: נגיד התקציב של ה-20 מיליון שקל לצורך העניין, עד 10%, לצורך העניין שני מיליון שקל שאנחנו רוצים להוריד, אז אומר רועי ויכול להיות שהוא צודק, שתהיה "דילמת האסיר", כולם יורידו ל-18 מיליון שקל וכולם יגישו בסוף על 18 מיליון בשביל לקבל את הניקוד.

רועי פולקמן: לכן אין משמעות לדיון הזה.

רועי פולקמן: צריך להישאר במתווה הקודם, שהמחיר אחיד.

יואב קיש: אני חושב שיכול להיות שהוא צודק, שנוותר על זה - - -

נחמן שי: - - - עוד לא מצאו את הנוסחה - - -

מיקי רוזנטל: יש לנו ישיבת חוץ וביטחון עם שר הביטחון, והיועץ המשפטי בוועדת החוקה.

מיקי רוזנטל: אפשר אולי רק שנעשה את השעתיים האלה מ-12 עד 14?

יואב קיש: לא ניתן.

יואב קיש: תסתכל על הלו"ז של הוועדה.

יואב קיש: גם אני מפסיד.

יואב קיש: זה מחיר שאנחנו משלמים.

מיקי רוזנטל: זה ממש קשה - - -

יואב קיש: אני מבין, מיקי.

יואב קיש: אני מתנצל.

יואב קיש: גם אני רציתי להיות בוועדות האלה, אבל לא ניתן.

נחמן שי: אני רוצה לפתוח את היום עם ליברמן.

יואב קיש: כל אחד והאהבות שלו.

איילת נחמיאס ורבין: בזה ועדת הכנסת לא יכולה לטפל.

מיקי רוזנטל: למה איחרנו בחצי שעה?

מיקי רוזנטל: אני הגעתי הנה ברבע לתשע.

מיקי רוזנטל: למה לא התחלנו בתשע?

יואב קיש: בגלל זה רציתי ל התחיל בתשע.

יואב קיש: אתה צודק.

מיקי רוזנטל: למה לא התחלנו בתשע?

מיקי רוזנטל: אם כל-כך לחוץ, ולא מתחילים בזמן.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: ניסיתי, בזה אני יכול להגיד לך שניסיתי.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להגיע לעצם העניין.

מיקי רוזנטל: התקציב המאושר של הכנסת לפרויקט הזה ייקבע רק בתקציב הקרוב.

מיקי רוזנטל: אדוני החשב, אנא תשומת לבך כי זה נוגע לענייני התשלומים והכסף.

מיקי רוזנטל: היום הוא מוערך בכ-20 מיליון.

מיקי רוזנטל: בהצעת החוק הזאת שעכשיו אנחנו מחוקקים, אנחנו מעלים את התקציב באופן משמעותי.

יואב קיש: היום הוא עומד על?

מיקי רוזנטל: 20 מיליון.

יואב קיש: אנחנו לא מעלים.

יואב קיש: למה מעלים?

מיקי רוזנטל: מעלים.

מיקי רוזנטל: הטעם הוא שאנחנו עכשיו דורשים מהזכיין החדש הרבה מאוד דברים שלא היו בזיכיון הקודם.

מיקי רוזנטל: להקים אתר משל עצמו – היום הוא משדר התוך אתר הכנסת.

מיקי רוזנטל: כן, זה מה שבחוק.

<חיים אבידור: מטפלים בכל ועדה וועדה, שיפעילו את המצלמות, שזה עוד שבע משרות.

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: עוד לא פתרנו את עניין הנגישות.

מיקי רוזנטל: אם אנחנו נאלץ את הערוצים לעשות תרגום של הדבר הזה או בועה של - - -

יואב קיש: לא, באינטרנט כנראה שלא.

מיקי רוזנטל: בנוסח הנוכחי, אנחנו מעמיסים על תקציב הכנסת עוד כמה מיליונים.

מיקי רוזנטל: לא רוצה להעריך כמה, אבל זה כמה מיליונים טובים.

מיקי רוזנטל: וזאת המשמעות.

מיקי רוזנטל: אני לא יודע אם יש לזה תקציב.

מיקי רוזנטל: העניין זהה שאנחנו ואמרים תקציב פיקס, שאני בעדו, כדי למנוע את הדברים שאתה ואחרים חוששים מהם, שיעשו פה מניפולציות כספיות כדי לזכות בערוץ ומחיר דמפינג, או משהו כזה - - -

נחמן שי: זה מה שאני חשוב.

מיקי רוזנטל: אני שותף לך.

מיקי רוזנטל: אני חושב שצריך לקבוע מחיר - - -

יואב קיש: לא ניתן מחיר דמפינג.

נחמן שי: - - - אני לא אזכיר שמות.

נחמן שי: אנשים שמגלגלים מיליארדים, אכפת להם?

נחמן שי: - - -

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: אנחנו בעד מחיר פיקס.

איילת נחמיאס ורבין: - - -

נחמן שי: תאמין לי, צ'ופר.

מיקי רוזנטל: אבל, כאמור, אני עכשיו מפנה את האצבע לבעיה אחרת שנוצרת מעצם החקיקה.

מיקי רוזנטל: אם אנחנו מצביעים על החוק בנוסחו הזה, כמו שהוא כותב פה, התוספת המשמעותית לתקציב היא כמה מיליוני שקלים.

יואב קיש: לא לתקציב.

יואב קיש: לעלויות.

מיקי רוזנטל: לעלויות, וזה יהיה בתקציב הכנסת.

מיקי רוזנטל: אדוני החשב, מי ישלם את זה?

יואב קיש: מיקי, ברשותך, אנחנו לא ועדת הכספים, אנחנו לא קובעים מה התקציב.

יואב קיש: את זה תקבע ועדת הכספים.

איילת נחמיאס ורבין: את תקציב הכנסת אנחנו דווקא כן קובעים.

יואב קיש: ועדה משותפת של ועדת הכספים וועדת הכנסת, זה לא הוועדה הזו, ואנחנו לא קובעים עכשיו את התקציב.

יואב קיש: יכול להיות שיש פה עלויות נוספות שיחולו על הערוץ עקב שינויי הטכנולוגיה וכל הדברים האלה.

יואב קיש: בסופו של דבר, מה שחשוב פה בחוק להגדיר, שהתקציב שיוכרע זה התקציב ולא מלבדו.

יואב קיש: זו הכוונה.

יואב קיש: עכשיו אנחנו נכנסים פה לדיון שהוא לא ספציפי לעכשיו.

מיקי רוזנטל: הוא רלוונטי.

מיקי רוזנטל: אדוני, עם כל הכבוד, אנחנו רוצים מהר, לגמור, לגמור, לגמור.

יואב קיש: לא, לא רוצה מהר.

מיקי רוזנטל: אם היינו כותבים בחוק הזה שצריך להקים גם תחנת שידור לחלל, זה היה עולה 100 מיליון.

מיקי רוזנטל: אז אתה לא יכול להתעלם מזה.

מיקי רוזנטל: בכל חקיקה אנחנו שואלים את העלויות שלה.

מיקי רוזנטל: הולכים גם לאוצר לשאול את העלויות שלה.

רועי פולקמן: התקציב של הכנסת לא מפוקח על-ידי האוצר.

מיקי רוזנטל: כן, אני יודע.

מיקי רוזנטל: תקציב הכנסת הוא אחד השערוריות הכי גדולות.

רועי פולקמן: אתה יכול לקבוע כל סכום.

רועי פולקמן: אתה יכול להחליט שהערוץ הזה צריך עכשיו 100 מיליון שקל.

מיקי רוזנטל: זה הגוף הציבורי היחידי שהתקציב שלו עולה כל הזמן וכל גחמותינו נענות.

רועי פולקמן: נכון, זו הסיטואציה.

מיקי רוזנטל: זה נורא ואיום בעיניי, אבל זה כבר דיון אחר.

רועי פולקמן: אתה יכול לקבוע כל סכום שאתה רוצה, דרך אגב.

מיקי רוזנטל: ולכן אני אומר לך, יש לזה השלכות.

יואב קיש: אז אל"ף, ברור שיש לזה השלכות.

יואב קיש: אני מזכיר לך שהכנסת היא מקום שבו נושא הנגישות הוא מאוד חשוב.

מיקי רוזנטל: אני בעד.

מיקי רוזנטל: אני רק רוצה שנבין שבהחלטה שלנו עכשיו אנחנו - - -

יואב קיש: אנחנו נבין.

יואב קיש: אבל בכל מקרה, כיון שהסעיף הזה לא מדבר על הכסף עצמו אלא מדבר על הנושא העקרוני שעליו אנחנו מדברים, שמה שהזכיין יקבל זה את הסכום כפי שהוגדר בתקציבה של הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה שייווצר מצב שאנחנו נדחקים בסופו של תהליך, בוועדה המשותפת, זה לא משנה, לנקוב במחיר יותר גבוה.

איילת נחמיאס ורבין: אחד הדברים שחייבים להבין, וזה באמת לא קשור למכרז תקשורת, ויגיד לך את זה, לדעתי, חיים – כל בן-אדם שאי פעם עסק באיזשהו מכרז במדינת ישראל, באמת יש פה שיטת "מצליח".

איילת נחמיאס ורבין: לא יעזור שום דבר.

איילת נחמיאס ורבין: מחפשים איך לשים רגל בדלת.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא יכולים למצוא את עצמנו בסוף במצב שבו אנחנו נידחק לקבוע מחיר יותר גבוה בגלל התהליך שאנחנו עושים, וכאן זה כן נוגע לתקציב.

איילת נחמיאס ורבין: זה כל מה שאנחנו מנסים להגיד.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אני חושבת שה-10% האלה - - -

יואב קיש: אז הסכמנו.

יואב קיש: מורידים את הנושא.

יואב קיש: אני קיבלתי גם אתה הערה שלכם וגם את של רועי.

יואב קיש: אנחנו נשאיר את זה על תקציב סגור, ללא הנחות, ללא כלום, ומשמעויות של עלויות והגדרת תקציב ייסגרו בוועדה המשותפת והיא תטפל בזה.

מיקי רוזנטל: אני אומר את זה כדי שנדע שיש לזה משמעות כלכלית.

נחמן שי: המבחן צריך להיות השקעה, איכות, תוכניות - - -

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: נחמן, קיבלנו את זה.

מיקי רוזנטל: והאנשים שמפעילים את הערוץ.

נחמן שי: כן, כן.

יואב קיש: נחמן, דרך אגב, עשינו פה דיון לא על הסעיף הספציפי שהקראנו.

יואב קיש: עשינו פה דיון על מה שדיברנו, ופה חשוב שהמועצה גם תשמע, על איזושהי הנחה.

יואב קיש: החלטנו שהנושא הזה לא יבוא לידי ביטוי כי בעצם כל הזכיינים יכולים לעשות את ההנחה הזו.

יואב קיש: התחרות תהיה על תקציב מוגדר ועל beauty contest, כפי שהיה במכרז הקודם, להבנתי, באותו נוהל, וזו המטרה שלנו להעביר בחקיקה.

נחמן שי: - - - על איכות.

יואב קיש: על איכות בלבד, לפי תקציב מוגדר.

יואב קיש: לסעיף הזה זה לא משנה.

<אתי בנדלר: זה משנה, אדוני.

<אתי בנדלר: צריכים למחוק אותו אם ככה.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: זה פה, במקום הזה.

<אתי בנדלר: את כל סעיף 7 צריכים למחוק.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: את התיקונים ל-7.

<אתי בנדלר: את כל התיקונים ל-7.

<אתי בנדלר: את סעיף 7 להצעת החוק צריך למחוק.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: ואז אנחנו נשארנו באותו נוהל כמו שהיינו.

<אתי בנדלר: אותו נוסח ללא שינוי.

יואב קיש: את זה חשבתי.

יואב קיש: את התמורה המרבית, את התוספת.

<אתי בנדלר: אולי צריכים רק לשפר את - - -

יואב קיש: "ויכול" שצריך לרדת, באמת.

<אתי בנדלר: ויכללו התייחסות גם לתמורה המרבית שתשלם הכנסת לזוכה - - -

<אתי בנדלר: את כל התיקון.

יואב קיש: את תיקון סעיף 7 לחוק, לדעתי, אפשר לבטל אותו, את מה שהקראנו.

יואב קיש: ואז אנחנו נשארים בנוסח הקיים.

יואב קיש: מי בעד ביטול תיקון סעיף 7

שלי יחימוביץ': רגע, רגע.

שלי יחימוביץ': לא הבנתי.

שלי יחימוביץ': אתם מציעים להוריד?

יואב קיש: כן, התיקון יורד מכיוון שאנחנו משאירים את הנוסח כפי שהיה, ואנחנו מורידים את התיקון.

<אתי בנדלר: שלא תהיה התמחרות.

יואב קיש: שלא יהיה אפילו אלמנט של הטבה בהתמחרות.

יואב קיש: זו המשמעות של הדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אין פרמיית שליטה.

יואב קיש: לא פרמיית שליטה.

יואב קיש: מה הקשר?

איילת נחמיאס ורבין: סתם, סתם, סתם.

יואב קיש: אין עניין של כסף.

<אתי בנדלר: זה אומר שהם לא יגישו בכלל הצעות כספיות, אלא רק הצעות לענייני התכנים.

שלי יחימוביץ': ולא תהיה הצעה כספית?

<אתי בנדלר: לא תהיה.

יואב קיש: זה תקציב סגור של הכנסת.

יואב קיש: ככה זה היה במכרז הקודם, וככה זה יהיה גם בזה.

יואב קיש: מי בעד ביטול תיקון סעיף 7?

יואב קיש: שירים את ידו – ארבעה.

יואב קיש: מי נגד?

יואב קיש: מי נמנע?

שלי יחימוביץ': אני נמנעת.

שלי יחימוביץ': בעד – רוב

שלי יחימוביץ': נמנעים – 1

יואב קיש: הסעיף ירד.

יואב קיש: נא לבטל את הסעיף.

יואב קיש: הלאה, אנחנו עוברים לתיקון סעיף 8.

אסביר: תאגיד הרשאי על-פי דין להפיק או לשדר תוכניות חדשות בטלוויזיה בישראל.

אסביר: זה ברור.

יואב קיש: זה לא ברור.

יואב קיש: דרך אגב, גם על זה פנו אלי כל מיני גופים, חלקם גופים למען הציבור, עמותות וכולי, ואמרו, תשמע, בשביל להגדיל את התחרות במדינת ישראל, לא יכול להיות שגוף שכבר היום משדר חדשות יקבל את הערוץ, אנחנו חושבים שראוי שייכנס גוף חדש שיעמוד בכל הכללים וההתחייבויות של הגוף, כפי שנדרש, לפי תנאי מכרז תאגידי ראויים, אבל יגדיל את התחרות.

יואב קיש: אני חשבתי שנכון להשאיר את זה כמו שהיה אז, שלמעשה מאפשרים גם לחברות חדשות קיימות, וגם לחברות חדשות להתמודד, בכפוף לזה שהם עומדים בכל התנאים המשפטיים הנדרשים, וזו הצעה שבאה פה לפני הוועדה, עם התיקון, שבגדול, הוא מסדיר את נושא החשבונאות כדי לייצר מערכת נפרדת, אם זו חברה שנשלטת על-ידי אחד - - -

<אתי בנדלר: ההצעה המקורית היתה לדרוש רק מחברת חדשות לקיים מערכת חשבונאית נפרדת, ולאפשר למועצה לדרוש בכלל להקים תאגיד נפרד.

<אתי בנדלר: בהתאם להערות המועצה, אנחנו תיקנו את זה כך שכל מי שיתמודד במכרז ובוודאי יזכה במכרז, יהיה חייב בכל מקרה לקיים מערכת חשבונאית נפרדת, והמועצה תהיה רשאית לדרוש ממנו להקים תאגיד נפרד.

יואב קיש: מצוין.

יואב קיש: עכשיו יש לי שאלה עקרונית אליך, אתי, נושא שרועי העלה בשיחתנו.

רועי פולקמן: אולי אני אציג את זה רק במשפט.

יואב קיש: בבקשה, רועי.

רועי פולקמן: אני מבין את הרצון לאפשר לעוד גופים שאין להם רישיון חדשות.

רועי פולקמן: יחד עם זאת, להבנתי, בתנאים של המועצה, ובוודאי בחוק הרשות השנייה, יש הגדרה לאיזשהו ממשל תאגידי בסיסי הנדרש מגוף משדר חדשות.

רועי פולקמן: למשל, ביקורת, דח"צים, כל מיני נושאים אחרים, כדי למנוע מצב שיכול לקום גורם עסקי נטו שאין לו שום מבנה תאגידי ראוי לגוף.

שלי יחימוביץ': זה מה שנאמר.

רועי פולקמן: לא סתם קבעו בחקיקה איך חברת חדשות בישראל צריכה להתנהל.

רועי פולקמן: אני מבין שאומרים, ערוץ הכנסת זה לא חברת חדשות, אנחנו לא רוצים לתת רק למי ששיש לו רישיון.

רועי פולקמן: אבל המבנה התאגידי שחשב המחוקק שיהיה נכון לחברת חדשות בישראל – כדי למנוע מצב שבו מחר באה חברה עסקית שלא קיימת היום, שמחר בבוקר מקימה אולפנים ומחליטה לשדר חדשות, ואמרו לה, לא, צריכים להיות לך דח"צים וועדת ביקורות - - -

יואב קיש: אני רק מזכיר לך שזה לא ערוץ חדשות, בסופו של דבר.

רועי פולקמן: כן, אבל זה לא מאוד שונה במובן הזה של - - -

יואב קיש: שזה ערוץ תקשורת.

רועי פולקמן: ערוץ תקשורת, וזה בכל זאת ערוץ הכנסת.

רועי פולקמן: זה לא לייף סטייל, איזה ערוץ שמשדר קניות או החיים הטובים, לא יודע איפה.

רועי פולקמן: ולכן הממשל התאגידי, לפחות במובן הזה שלא נמצא איזה איש עסקים שאתה מרים אליו שני טלפונים ובזה אתה מנהל את כל הלו"ז של הערוץ - - -

שלי יחימוביץ': זה בדיוק מה שהולך להיות, בדיוק.

רועי פולקמן: אז הבקשה היא שאת אותם נהלים נכליל.

רועי פולקמן: מה שייקבע על-ידי חוק הרשות השנייה, סלאש המועצה, לתנאים לחברת חדשות, יהיו תקפים ויידרשו ממבנה תאגידי גם פה, מערוץ שמשדר מהכנסת.

יואב קיש: בוא נשמע אותך, דודו, בבקשה.

<דודו קובסניאנו: החוק שמסדיר את המועצה ואת פועלה ותפקידיה אינו חוק הרשות השנייה, אלא חוק התקשורת (בזק ושידורים).

רועי פולקמן: לא דיברתי על המועצה.

רועי פולקמן: דיברתי על - - -

איילת נחמיאס ורבין: על המשרד, על הזכיין.

יואב קיש: הוא עונה לך.

יואב קיש: תנו לו לענות.

<דודו קובסניאנו: והחוק הזה מאפשר לתת רישיונות לערוצי חדשות, והחוק הזה אינו מחייב שיהיה איזשהו משטר תאגידי כזה או אחר, וכל אחד מהערוצים הייעודיים שהמועצה מפקחת, רשאי לשדר חדשות, ואין שום חובה על-פי חוק שיהיו דח"צים או דירקטורים כאלה ואחרים.

<דודו קובסניאנו: יש הרבה הוראות לפי סעיף 6כ2 לחוק התקשורת, אשר מסדירות את כל המנגנון של שידורי חדשות, כדי שיבטיחו שזה שידורים שיהיו אמינים ומדויקים, אבל אין הדרישה הזאת בחוק.

שלי יחימוביץ': אז אולי צריך להכניס אותה.

<דודו קובסניאנו: אבל זה עובד.

מיקי רוזנטל: מה זה, עובד?

איילת נחמיאס ורבין: זה כמו רישיון בנק, נכון.

אתה תגיד: מה שנדרש היום, או מחוק השידורים או מהנהלים שכן קיימים בחוק הרשות השנייה - - -

יואב קיש: לא, השאלה היא מה נדרש ברמה התאגידית.

יואב קיש: על זה אנחנו מדברים.

רועי פולקמן: בסדר, בשביל לקבוע סטנדרטים - - -

יואב קיש: אם אתה מסתכל על סעיף 8 בחוק, אז יש פה לא מעט סעיפים שהם רלוונטיים לנושא התאגידי.

רועי פולקמן: מחר "כיל" תרצה לקבל את ערוץ הכנסת, אחרי שהיא מציבה אולפנים, בשתי דקות מגייסת עובדים - - -

מיקי רוזנטל: "כיל", "כיל", משפחת עופר, שתרצה לקבל רישיון לשרד את ערוץ הכנסת.

יואב קיש: אתה בוחר את "כיל", אני יודע, יש סיבה - - -

רועי פולקמן: לא, סתם כדוגמה.

מיקי רוזנטל: לא "כיל".

מיקי רוזנטל: נוחי דנקנר.

מיקי רוזנטל: לא משנה.

יואב קיש: יש פה רשימה ארוכה של כל מיני הגבלות, בעיקר באיסור על חלק ממפלגה והנושא של משתתפים.

יואב קיש: בסעיף 8 לחוק, החוק הקיים, לא התיקון - - -

<אתי בנדלר: בפסקאות של סעיף 8(2).

<דודו קובסניאנו: בנוסף, אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לכמה דברים.

<דודו קובסניאנו: בחוק התקשורת (בזק ושידורים), בסעיף 6כ2 יש כל מיני הוראות, ואחר-כך אני אקריא הוראות נוספות שהמועצה קבעה בכללים.

<דודו קובסניאנו: מפיק חדשות עצמאי לא יקבל במישרין או בעקיפין טובת הנאה או תשלום כלשהו בקשר עם שידורי חדשות, זולת מבעל הרישיון.

<דודו קובסניאנו: יש סעיפים רבים שמדברים על כללי אתיקה: עובד מערכת לא יהיה מעורב בהפקתו או בשידוריו של משדר אם יש בו כדי להעמידו בניגוד עניינים.

<דודו קובסניאנו: הגוף המשדר יימנע מהעסקה של חבר כנסת, שרים, נציגים, שלוחים או גורמים אחרים.

<דודו קובסניאנו: יש סעיפים רבים-רבים שמסדירים - - -

יואב קיש: והם יוצאים במכרז?

<דודו קובסניאנו: בוודאי, זה חל, זה חלק מהמכרז.

<אתי בנדלר: מכוח מה זה חל?

<קריאה: מכוח כללים של המועצה.

רועי פולקמן: יואב, אני אגיד מה הטענה שאני שמעתי מדיבורים במערכת.

רועי פולקמן: נכון שהיום המועצה הוציאה את זה במכרז, רק הטענה היתה שמחר זה לא יהיה.

רועי פולקמן: זאת אומרת, מכיוון שזה כולו תנאים, מחר תקום המועצה בגרסה ב', ייצא המכרז, ישנו את זה.

רועי פולקמן: זה כולו כללים.

רועי פולקמן: אפשר ב-10 דקות בישיבה של המועצה להחליט שלא נורא, אפשר גם - - - ולכן האמירה צריכה להיות שאנחנו צריכים להישען על כללים שהם - - -

<קריאה: יש עוד עוגנים בחוק שנוגעים לשידורי חדשות.

רועי פולקמן: אז הטענה היא שאנחנו רוצים את הבבואה שלהם.

רועי פולקמן: אני ראיתי את המקום הכי מוסדר בחוק הרשות השנייה, שאומר מה התנאים הנדרשים מגוף שרוצה לשדר חדשות בישראל.

יואב קיש: רועי, זה לא ערוץ חדשות, עם כל הכבוד.

יואב קיש: בסופו של דבר, אני כן רוצה תחרות.

יואב קיש: אני לא רוצה להשאיר את המגרש רק לערוצי החדשות.

יואב קיש: מי שרוצה לעשות את זה, בעיניי, פוגע בתחרות ועושה מהלך לא נכון.

רועי פולקמן: בסדר, אז גוף שירצה להתמודד יעמדו בכל הכללים.

יואב קיש: יפה.

יואב קיש: אבל השאלה היא מה יש שם, ויכול להיות שיש שם דברים שהם רלוונטיים מאוד ואתה צודק, ויכול להיות שיש שם דברים שהם פחות רלוונטיים.

איילת נחמיאס ורבין: מה פחות רלוונטי?

יואב קיש: אני לא יודע, אני לא מכיר את התקנה הזו.

יואב קיש: אני יודע להגיד שיש לי דברים ברמת התאגיד שקיימים כבר היום בהצעת החוק בסעיף 8, עם פירוט מסודר של הדברים.

יואב קיש: יכול להיות שיש עוד דברים נוספים.

יואב קיש: מה שאני מבקש, רועי, תעבוד בבקשה יחד איתם, תגיעו לרשימה מסודרת ואנחנו נוציא תיקונים.

יואב קיש: נעשה את זה בין קריאה ראשונה לקריאה שנייה, נבחן ונראה.

<אתי בנדלר: אני מבקשת להתייחס לזה בדברי ההסבר כדי לענות על - - -

יואב קיש: כן, נתייחס לזה בדברי ההסבר, לומר שנושא הכללים הנהוגים בממשל תאגידי.

יואב קיש: מקובל מאוד.

רועי פולקמן: שגם ערוץ - - - נדע שיש לו איזושהי אמינות.

<אתי בנדלר: אתה דיברת על היבטים מאוד מצומצמים של ממשל תאגידי.

<אתי בנדלר: אתה מדבר על מינוי דח"צים בעצם.

רועי פולקמן: למשל, אני נתתי את זה כדוגמה.

רועי פולקמן: אני יודע שכרגע המלצת פילבר, למשל, היא לבטל את הדח"צים.

רועי פולקמן: אז אני שוב אומר.

רועי פולקמן: אותם כללים, חלקם הם אתיים.

רועי פולקמן: יכול להיות שלא כולם מתאימים, אני מסכים.

רועי פולקמן: אבל השילוב הזה בין כללים אתיים לכללים חוקיים שקיימים בחוק הרשות השנייה, שאומרים, כדי להיות גוך משדר חדשות בישראל, כדי להגדיר איזה שהם שלייקעס, שאומרים לך, שמע, אני יודע שאתה גוף עם איזושהי אמינות תקשורתית, גם בערוץ הכנסת, שאני אומר, הוא לא חייב רישיון לחדשות, זה לא חדשות.

מיקי רוזנטל: אבל זה ערוץ אקטואליה - - -

רועי פולקמן: אבל כשזה ערוץ ייצוגי של הדמוקרטיה הישראלית, אתה אומר, אני רוצה לדעת שלא נמצא פה גורם שיש לו אינטרסים עסקיים סמויים או לא סמויים, או דירקטוריון שכולו כפוף לבעלים שהם עסקיים, למשל.

רועי פולקמן: האם הפתרון הוא דח"צים או לא דח"צים?

רועי פולקמן: אני יודע שיש לזה דעות לכאן ולכאן.

רועי פולקמן: האם צריך ועדת ביקורת שהיא עצמאית?

רועי פולקמן: האם המינויים הם מינויים של המועצה, כמו שכתוב היום ברשות השנייה?

רועי פולקמן: כלומר, המועצה שמה דירקטורים מטעמה בגוף הזה?

רועי פולקמן: גם בסדר.

יואב קיש: טוב, בסדר.

יואב קיש: הנושא עלה.

יואב קיש: דודו, תתייחס, בבקשה.

<דודו קובסניאנו: אני הייתי בדיוני ועדת פילבר, ואני חושב שזה לא נכון שהמועצה, ואפילו הרשות השנייה שהיתה לה הפררוגטיבה, זה לא נכון שהמועצה תמנה לגוף מסחרי-עסקי, לדירקטוריון שלו, נציגים שהם דירקטורים מן הציבור.

<דודו קובסניאנו: אני אעביר לחבר הכנסת המכבד את כל ההוראות שחלות – זה כללים שכבר - - -

יואב קיש: מצוין.

<דודו קובסניאנו: זאת אומרת, שאנחנו מפנים את זה במכרז, ויכול להיות שזה יניח את דעתו.

רועי פולקמן: ואם מחר תשנו את זה?

רועי פולקמן: זה עשר דקות ישיבה לשנות את זה.

רועי פולקמן: זה מה שמדאיג אותי.

<קריאה: זה ממש לא עשר דקות.

רועי פולקמן: ישיבה אחת שלכם זה כללים.

רועי פולקמן: מה הבעיה לשנות את זה בישיבת מועצה?

יואב קיש: מה שאומר לך רועי זה שהוא מרוצה מהכללים.

יואב קיש: הבעיה שלו זה גמישות בהפעלה.

רועי פולקמן: בדיוק.

רועי פולקמן: דייקת.

יואב קיש: אתמול אמרו בוועדת החוץ והביטחון שברית-המועצות זה לפחות עוד שנתיים עד שזה ייגמר.

רועי פולקמן: אפשר להגיד טורקיה.

מיקי רוזנטל: אפשר גם טורקיה.

<אתי בנדלר: מי אמר את זה?

מיקי רוזנטל: לא, הוא מתכוון לברית-המועצות אחרת.

מיקי רוזנטל: אנחנו מתכוונים לאיחוד המועצות בין - - -

יואב קיש: אני מדבר על ברית-המועצות של התקשורת.

מיקי רוזנטל: אני לא אומר, אני לא יודע.

מיקי רוזנטל: אני אומר, זאת אפשרות אחת.

יואב קיש: כל זה דוגמה לתהליכים שנתקעים - - -

<אתי בנדלר: אינני יודעת אם זה יקרה או לא, אבל כוונת יושב-ראש ועדת הכלכלה היא לסיים את תהליכי החקיקה בנושא הזה עוד בכנס הנוכחי.

<אתי בנדלר: גם אם לא נניח את הצעת החוק, את הדיונים נסיים.

מיקי רוזנטל: ולפיכך, אני חושב שאתה צודק, חבר הכנסת פולקמן, שצריך לעגן את זה בחקיקה הזו ולא להשאיר את זה באוויר, על משהו שיכול להשתנות בקלות.

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד.

מיקי רוזנטל: אבל אני רוצה להגיד לכם משהו עקרוני חושב ביותר, בעיניי.

מיקי רוזנטל: תראו, נער הייתי וגם זקנתי.

מיקי רוזנטל: עשרות שנים הייתי בתקשורת, ואני אומר לכם את דבר הבא: רוב כלי התקשורת במדינת ישראל הם עסקים מפסידים.

מיקי רוזנטל: ובכל אופן, כמעט אין תאגיד גדול במשק הישראלי, או טייקון, שלא משקיע בעסקי התקשורת.

מיקי רוזנטל: הוא מפסיד באופן קונקרטי במקום אחד, הוא מרוויח הרבה מאוד כסף במקומות אחרים.

מיקי רוזנטל: מקום המפגש הזה שבין האינטרסים העסקיים לבין הכנסת, שבה מאשרים דברים שיכולים להפוך אדם בהינף החלטה אחת לשנות קריטריונים, לשנות מכרזים, לשנות רישיונות, הוא דרמטי, הוא דרמטי באופן שאתם בכלל לא יכולים לשער.

מיקי רוזנטל: ולכן, זיקה של אנשים שיש להחלטות הכנסת והממשלה השפעה מאוד דרמטית על ענייניהם העסקיים, לא התקשורתיים, לערוץ שהוא ערוץ הכנסת, עלול לייצר מצב מאוד-מאוד מביך וקשה.

יואב קיש: טוב, מיקי, אנחנו דיברנו על זה כבר.

מיקי רוזנטל: בסדר, אבל אנחנו צריכים לקבוע בעניין הזה כללים בחוק, מן הסתם, כנראה.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: זה מה שיהיה.

יואב קיש: דיברנו על זה.

מיקי רוזנטל: כי אחרת, אנחנו עלולים אחר-כך למצוא את עצמנו במצב לא נעים.

יואב קיש: אז דיברנו על זה, וזה מה שנעשה.

יואב קיש: שלי, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אני נתתי את הדוגמה גם בישיבה קודמת, אבל אני רוצה לתת אותה שוב.

שלי יחימוביץ': רק לאחרונה, כשהתפוצצה בועת נוחי דנקנר, התברר למעלה מכל ספק, שבשעתו נוחי דנקנר ביצע השקעה עסקית לא כדאית לבעלי המניות וקנה כלי תקשורת מפסיד כדי לשלוט בו גם בפוליטיקאים ואפילו לסחוט אותם.

שלי יחימוביץ': אני בעצמי נפלתי קורבן לדבר כזה, כשהציעו לי לגנוז כתבה שלילית בתמורה לזה שאפסיק לתקוף את נוחי דנקנר.

שלי יחימוביץ': וראינו באמת בפעולה, וזה נחשף רק בימים האחרונים, את העוצמה המצמיתה של ההון כשהוא רוכש כלי תקשורת, גם כשברור לחלוטין שזאת לא השקעה כדאית.

שלי יחימוביץ': כאן אתה כל הזמן אומר שזה לא ערוץ חדשות, ערוץ הכנסת.

יואב קיש: נכון.

שלי יחימוביץ': קודם כל, יש בו מרכיב חדשותי מאוד-מאוד דומיננטי.

שלי יחימוביץ': ושנית, הוא לא ערוץ חדשות, אבל על אחת כמה וכמה הרגישות שלו היא הרבה יותר גבוהה.

שלי יחימוביץ': בעצם, מה אתה עושה בזה שאתה לא שם את הכללים ואת המחסומים הנהוגים לגבי ערוץ שיש לו רישיון לשדר חדשות?

יואב קיש: לא אמרתי שאני שם.

יואב קיש: אני רוצה לסכם רגע את מה שהיה כדי להבהיר.

מיקי רוזנטל: אתה רוצה תחרות, לא רוצה תחרות גרועה.

מיקי רוזנטל: אם אתה רוצה לסכם.

יואב קיש: אני רוצה - - -

שלי יחימוביץ': אבל אולי תיתן לי לסיים את הדברים שלי?

יואב קיש: לא, כי את אומרת דברים שאני לא אמרתי.

שלי יחימוביץ': אז למה שלא תענה לי אחר-כך?

יואב קיש: את רוצה?

יואב קיש: אני אענה לך אחר-כך.

יואב קיש: אין בעיה.

יואב קיש: בבקשה.

שלי יחימוביץ': למה אותי אתה מתעקש להפסיק על בסיס קבוע?

שלי יחימוביץ': כן, אבל אני עד עכשיו לא פתחתי את הפה.

יואב קיש: את אומרת שאני עושה משהו שאני לא עושה.

יואב קיש: בגלל זה אמרתי.

יואב קיש: אבל אני לא אגיב.

יואב קיש: אני אתייחס אחר-כך.

שלי יחימוביץ': אני אתייחס לנוסח הנוכחי.

שלי יחימוביץ': בנוסח הנוכחי, כפי שגם הבנו, אני מודה שגם אני בתחילת הדיונים חשבתי שמלכתחילה מדובר רק על גוף שיש לו רישיון לשדר חדשות, שיוכל להתמודד.

שלי יחימוביץ': אבל אחר-כך, במהלך הדיונים כאן התגלה לנו משהו שלא היינו ערים לו, והוא שבעצם מדובר על כל גוף, על כל משקיע, על כל בעל הון שיכול לייצר באבחת ליהוק והצעה שיכתבו לו עורכי-דין או בעלי מקצוע, הצעה שתתמודד במכרז כשווה לכל דבר, בלי שיש לו רישיון לשדר חדשות.

שלי יחימוביץ': כלומר, בלי כל המגבלות והתבחינים שחלים על ערוץ עד שנותנים לו רישיון לשדר חדשות.

שלי יחימוביץ': וכאן זה פי כמה וכמה יותר חמור מאשר ערוץ רגיל שמשדר חדשות.

שלי יחימוביץ': כי כאן מה אתה עושה?

שלי יחימוביץ': אתה יכול להכניס משרד לובי לתוך הכנסת, ממש ככה.

שלי יחימוביץ': זאת יכולה להיות המשמעות של הדבר.

שלי יחימוביץ': בעל שליטה שממילא שולט בגורמים רבים במשק, והוא בעל הון, ויש לו ה מון אינטרסים כלכליים, יכול לפתוח כאן בתוך ערוץ הכנסת, תוך כדי שידורים, משרד לובי לאינטרסים שלו, ולתגמל פוליטיקאים שמצביעים בשבילו בעניינים אחרים בוועדות הכנסת, ולהסתובב כאן במסדרונות הכנסת בכוח מצמית פי כמה וכמה ממה שיש לכל לוביסט.

שלי יחימוביץ': לכן, יואב, אני בטוחה שאתה מבין מה אני אומרת ומה מיקי אמר וכן הלאה – הסכנות כאן הן ברורות ומידיות, ואם כבר אנחנו מחוקקים – כבר אמרתי מה אני חושבת על החוק הזה – אנחנו חייבים בתוך החוק הזה ובקריאה ראשונה, לא להגיד אחר-כך כבר נסדר את זה, להכניס ממש את המגבלות האלה ולהבהיר למי מותר להתמודד במכרז, אחרת אנחנו צפויים לכאוס מאוד-מאוד גדול, ובאמת פותחים פתח מסוכן.

שלי יחימוביץ': אז אני מציעה שלפחות נדע על מה אנחנו מדברים, מה אומר הסעיף הזה בחוק.

יואב קיש: אז אני אגיד מה זה.

יואב קיש: קודם כל, ספציפית לתיקון לסעיף 8, מה שמוצע כרגע, ועל זה אנחנו נצביע עוד מעט ואני אסביר, זה מה שהסבירה אתי בנדלר בהתחלה, וזה על המערכת החשבונאית הנפרדת שנדרשת לכל זוכה באשר הוא.

יואב קיש: זה ספציפית כרגע.

יואב קיש: עכשיו אני רוצה להתייחס ספציפית לסעיף.

יואב קיש: אתה לא היית בהתחלה, מיקי, כשאמרתי את תפיסתי.

יואב קיש: אני שמעתי קולות גם שאמרו, לא יכול להיות שמי שיש לו ערוץ חדשות יתמודד.

יואב קיש: חייבים תחרות, חייבים להגדיל את התחרות וחייבים להכניס שחקנים חדשים – קולות מהציבור של כל מיני עמותות.

יואב קיש: זה קול אחד.

יואב קיש: קול אחר שמעתי שאומר – במידה מסוימת, הקול שלך – רק מי שיש לו ערוצי חדשות פעילים יכול ורשאי להתמודד.

מיקי רוזנטל: לא, אני לא אמרתי את זה.

מיקי רוזנטל: אמרתי, רק מי שיש לו רישיון או תנאי סף אחרים.

יואב קיש: אוקיי, אז הכיוון שאנחנו הולכים אליו, ולפחות גם נסדיר את זה בדברי הסבר הוא כזה - - -

שלי יחימוביץ': לא בדברי ההסבר.

יואב קיש: עכשיו כרגע בדברי ההסבר.

יואב קיש: אנחנו נצביע עכשיו ספציפית על התיקון של סעיף 8 שמדבר על המערכת החשבונאית.

יואב קיש: בדברי ההסבר יוגדר בצורה הכי ברורה שנושא המגבלות המוטלות על ערוץ חדשות ייבחנו - - -

<אתי בנדלר: לא על ערוץ חדשות, על מי ש - - -

שלי יחימוביץ': מה זה, ייבחנו?

יואב קיש: אני רוצה שרועי יעשה עבודה ויציג לנו, בין קריאה ראשונה לקריאה שנייה, את המשמעויות שלתפיסתך חשוב שייכנסו לתיקון בחוק, שבעצם באו להבטיח ולהגן על זה שאומנם זה לא חברת חדשות קיימת, אבל היא כן כפופה לנדרש מבחינת ממשל תאגידי.

שלי יחימוביץ': אבל רועי, זה לא תיקון קטנטן שמעלים בין ראשונה לשנייה.

יואב קיש: למה לא?

שלי יחימוביץ': זה משהו שהוא ממש יסוד מיסודות החוק, ואתה צריך עכשיו להכניס אותו, בקריאה ראשונה.

רועי פולקמן: אני מסכים שזה לא תיקון קטנטן, אבל - - -

יואב קיש: כבר היום יש בסעיף 8 התייחסות למבנה התאגידי של המשתתפים בשליטה שמפריד את נושא ההשפעה של מפלגה וכאלה, יש התייחסות למי שבעל שליטה כמשתתף ומה הזכויות שלו - - -

שלי יחימוביץ': איפה?

יואב קיש: קראי את סעיף 8 לחוק, לא התיקון.

יואב קיש: את רוצה, אני יכול להקריא אותו.

שלי יחימוביץ': אבל זה לא פותר כהוא זה את כל - - -

יואב קיש: אז אני אומר שייתכן שיש דברים נוספים שאנחנו נרצה להוסיף, שהם כרגע נמצאים בכללים, ולכן אני לא רואה פה שום בעיה - - -

שלי יחימוביץ': תגיד, יואב, למה שלא תשאיר את 8(א)(1), ותוריד את 8(א)(2)?

יואב קיש: כי אז אני משאיר את המשחק רק לחברות חדשות קיימות, ואני חושב שזה טעות.

<אלידור בליטנר: - - - ביזור בעלויות בשוק התקשורת – אנחנו צריכים לפתוח את הפתח - - -

יואב קיש: את לא נותנת לאחרים.

יואב קיש: זה הכי לא תחרותי שאפשר, זה הכי מונופוליסטי, זה ישמר - - -

שלי יחימוביץ': אז שגופים אחרים יבקשו היתר לשידור - - -

יואב קיש: אז אמרתי לך שאני חושב אחרת בעניין הזה - - -

שלי יחימוביץ': הרי כל המסלול הזה של היתר לשדר חדשות הוא לא סתמי.

יואב קיש: שלי, במקום הזה אני מניח שתוכלו גם להגיש הסתייגויות אחרי שיעבור - - -

שלי יחימוביץ': ואיך אתה מגונן על עצמך מהשתלטות של בעל הון אחד על הכנסת ועל ערוץ הכנסת?

יואב קיש: אז זה בדיוק מה שאמרתי.

יואב קיש: כבר עכשיו יש פה כללים מסודרים שמופיעים היום בחוק, ואנחנו נבחן אם יש צורך להוסיף דברים נוספים - - -

שלי יחימוביץ': אבל הכללים האלה לא מונעים את הדבר הזה - - -

יואב קיש: אבל זו תחרות.

יואב קיש: אם בא בן-אדם - - -

שלי יחימוביץ': כן, אבל יואב - - -

יואב קיש: תקשיבי רגע.

יואב קיש: יש תחרות חופשית.

יואב קיש: בן-אדם בא, יש לו את היכולות, מגייס את האנשים, מביא את התוכן, עושה את כל העבודה, ונכון, היום הוא לא חברת חדשות, אבל הוא רוצה להשקיע ולעמוד בכל התנאים הנדרשים, כולל הכללים שכביכול נמצאו כמתאימים.

יואב קיש: אז למה למנוע תחרות?

יואב קיש: אתם רוצים להשאיר את זה בידיים של - - - הנוכחיים.

יואב קיש: אני לא מוכן.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לענות לך על זה.

שלי יחימוביץ': שנינו בעד ביזור ונגד ריכוזיות, ובעד תחרות, נכון?

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: אני לפחות.

שלי יחימוביץ': גם אני.

שלי יחימוביץ': אני בעד תחרות בשוק הגז ואני בעד תחרות בכל שוק אפשרי.

שלי יחימוביץ': אבל כאן אתה מייצר ריכוזיות, כי אתה נותן למי שיש לו אינטרסים בכל מיני עסקים אחרים בתוך מדינת ישראל, אתה נותן לו כלי נוסף כדי להגביר את הריכוזיות ולהגביר את השליטה.

שלי יחימוביץ': אתה לא מבזר, אתה מרכז.

שלי יחימוביץ': אתה מרכז כוח בידי בעל הון אחד ונותן לו שליטה.

יואב קיש: אני מסתכל על תחום ערוצי הטלוויזיה כתחום שאני רוצה להגדיל בו את התחרות.

יואב קיש: נקודה.

איילת נחמיאס ורבין: אמר לך מיקי רוזנטל קודם משהו שבעיניי הוא מאוד-מאוד חשוב: אין ערוץ תקשורת היום במדינת ישראל - - -

מיקי רוזנטל: כמעט אין.

איילת נחמיאס ורבין: אני אקח את ה"כמעט".

איילת נחמיאס ורבין: אז אתה צריך להבין מה אתה אומר - - -

יואב קיש: אבל אף אחד לא עובד במודל של ערוץ הכנסת.

יואב קיש: איילת, אף אחד לא עובד במודל של ערוץ הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: גם ערוץ הכנסת לא ירוויח.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיב שנייה.

יואב קיש: אין דבר כזה.

יואב קיש: הוא לא יכול שלא להרוויח.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא יהיה רווחי - - -

יואב קיש: הוא לא יכול שלא להרוויח.

יואב קיש: הם לא יכולים היום לא לקחת כסף הביתה.

יואב קיש: הם לא יכולים להביא כסף מהכיס.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת לדבר עליהם - - -

יואב קיש: לא, כי זה כללי המכרז.

יואב קיש: אבל יש פה עוף מוזר שחי מתקציב הכנסת, אסור לו להביא כסף מהבית.

יואב קיש: עזבי אותי מהפסדים.

יואב קיש: מי שיביא כסף מהבית, עושה עבירה פלילית במכרז הזה.

יואב קיש: מה את רוצה יותר מזה?

יואב קיש: הו, יפה, סוף-סוף שומעים את זה.

מיקי רוזנטל: להיפך, אני מעוניין שיהיו כמה שיותר משתתפים.

מיקי רוזנטל: הבעיה היא כמובן שאם אתה פותח את זה לכולם, אתה מייצר משהו בעייתי, ואפשר לפתור את זה דרך אלמנטים שעשינו בחוק הריכוזיות.

מיקי רוזנטל: למשל, בעל מונופולין בשוק, למשל – זו דוגמה, אני לא אומר שזה מחייב לחוק הזה – לא יכול להיות גם בעל השליטה בתאגיד שיפעיל את ערוץ הכנסת.

יואב קיש: מה זה, מונופולין?

יואב קיש: למה אתה מתכוון?

מיקי רוזנטל: מונופול מוכרז על-ידי הממונה על ההגבלים העסקיים, למשל.

יואב קיש: בכל התחומים?

מיקי רוזנטל: לא חשוב באיזה תחום.

מיקי רוזנטל: אם הוא מוכרז כמונופוליסט, אז יש לו הרבה מאוד אינטרסים, כבר מעצם הגדרתו כמונופוליסט, והוא לא יכול להיות בעל השליטה בתאגיד שיפעיל את ערוץ הכנסת.

מיקי רוזנטל: יש פה הרבה דברים שאפשר לעשות כן תחרות, אבל שלא תהיה - - -

יואב קיש: אז אני רוצה עוד פעם לחדד.

יואב קיש: כרגע יש התייחסות לנושא מגבלות הדירקטורים, התאגיד וכל זה.

יואב קיש: אנחנו אומרים ששיתכן והיא לא מספקת.

יואב קיש: רועי, אתה תעשה את הבדיקה ואנחנו נחזור בין קריאה ראשונה לשנייה ונכניס עוד הגבלות כדי שאנחנו נרגיש נוח במקום הזה.

יואב קיש: ואני מזכיר לכם, כרגע התיקון עצמו מדבר על הנושא של מערכת חשבונאות נפרדת הנדרשת לערוץ בכל מקרה.

יואב קיש: זה כרגע הסעיף, ואנחנו עוברים להצביע.

<אתי בנדלר: לפני כן אני רוצה לוודא – בדברי ההסבר אני אוסיף אמירה לפיה המגבלות שיחולו על כל תאגיד הרשאי להתמודד במכרז, לרבות התייחסות לכללי הממשל התאגידי שיחול עליהם, יידונו בעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית.

<אתי בנדלר: על זה מדובר.

יואב קיש: מצוין, תודה.

יואב קיש: אנחנו עוברים להצביע על תיקון סעיף 8 כפי שהקריאה – מי בעד התיקון שירים את ידו?

יואב קיש: מי נגד?

יואב קיש: בעד – רוב

יואב קיש: תיקון סעיף 8 אושר.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, רגע, רגע.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, סליחה, סליחה.

יואב קיש: מה זה, סליחה?

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, לא הייתי מרוכזת.

יואב קיש: גם אם היית - - - זה היה עובר, כי אנחנו ארבעה ביחד.

איילת נחמיאס ורבין: אין בעיה - - -

יואב קיש: טוב, אני אצביע שוב בשבילך.

יואב קיש: תיקון סעיף 8 – אי אפשר?

<אתי בנדלר: אי אפשר.

<אתי בנדלר: צריכים לבקש דיון מחדש.

יואב קיש: לא, אני לא דן מחדש.

יואב קיש: איילת, לא משנה, זה עובר.

יואב קיש: הוא הצביע בעד - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שיירשם בפרוטוקול שאני מבקשת לשנות את הצבעתי לנגד.

איילת נחמיאס ורבין: אני יכולה לעשות את זה במליאה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יכולה לעשות את זה בדיון בוועדה?

<אתי בנדלר: - - -

יואב קיש: אז תעשי רביזיה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה רביזיה.

יואב קיש: איילת הגישה רביזיה.

רועי פולקמן: אפשר להכניס הסתייגות?

<אתי בנדלר: אין כרגע.

<אתי בנדלר: אנחנו בהכנה לקריאה ראשונה.

רועי פולקמן: - - -

איילת נחמיאס ורבין: - - -

יואב קיש: סליחה, אני עוצר את הדיון עכשיו.

יואב קיש: שלי ורועי, זה לא הזמן.

יואב קיש: איילת, אנחנו סיימנו את הדיון.

יואב קיש: אנחנו עוברים לסעיף הבא, בבקשה.

<אתי בנדלר: התיקון הבא מתייחס לסעיף 11, מתקן את סעיף 11 לחוק העיקרי.

. אני מזכירה: כשאני מדברת על אירועים הנערכים במשכן, חשוב לשים לב שאלה לא אירועים ממלכתיים שנערכים במליאה, כי במליאה זה כלול - - - מדובר באירועים ממלכתיים שנערכים בטרקלין שאגאל, ברחבת הכניסה - - -

מיקי רוזנטל: ביום השואה, ביום העצמאות וכדומה.

<אתי בנדלר: אני אתחיל בפסקה הראשונה – לגבי ועדות, כפי שכבר הזכרנו בישיבה הקודמת ובישיבה שלפניה, עד היום שודרו שידורי ועדות, רק הדיונים שנערכו באולם נגב כי רק שם היו מצלמות שאפשרו שידור טלוויזיוני, וקצת מאוד ועדות שצולמו בעזרת מצלמת כתף ושודרו בשידור ראשוני, שאינו שידור חי, במועד מאוחר יותר.

<אתי בנדלר: עכשיו, עם התקנת מצלמות באיכות טובה בכל הוועדות, הדרישה היא שיש לצלם ולשדר בערוץ הכנסת – ואני מזכירה שערוץ הכנסת הוא לאו דווקא הערוץ הטלוויזיוני, הוא כולל גם את הערוץ האינטרנטי – את כל דיוני הוועדות.

יואב קיש: אנחנו מדברים על סעיף אחר עכשיו - - -

<אתי בנדלר: זה בדיוק מה שקראתי, סעיף 11.

<אתי בנדלר: כל דיוני הוועדות יצולמו וישודרו בערוץ הכנסת, אלא אם כן הדיון חסוי לפי כל דין.

<אתי בנדלר: בקשר לעניין הזה אני רוצה לומר שמובלעת כאן הוראה שתחייב את כל יושבי-ראש הוועדות לאפשר צילום - - -

מיקי רוזנטל: כן, כי עד עכשיו זה היה פררוגטיבה של יושב-ראש הישיבה.

<אתי בנדלר: כי עד עכשיו היו מקרים שיושבי-ראש ועדות לא הסכימו שהדיונים שלהם יצולמו.

מיקי רוזנטל: גפני לא נתן לצלם.

<אתי בנדלר: ועכשיו, אם הדיון איננו דיון חסוי לפי דין, תהיה חובה להדליק את המצלמה.

יואב קיש: מה זה, תהיה חובה?

מיקי רוזנטל: חובה זה חובה.

<אתי בנדלר: כי אם הם חייבים לשדר, אז יושב-ראש לא יכול - - -

יואב קיש: אם בסמכות היושב-ראש למנוע את הצילום, אז הם לא יכולים.

מיקי רוזנטל: זה לא שייך לחוק.

מיקי רוזנטל: בתקנון הכנסת כתוב שיושב-ראש ועדה יכול לנהל את הוועדה כראות עיניו, פחות או יותר.

מיקי רוזנטל: כראות עיניו זה גם לאפשר או לא לאפשר לשדר כי הוא בעל הבית בוועדה.

מיקי רוזנטל: עכשיו לא יהיה לו שיקול דעת יותר, לפי החוק הזה.

יואב קיש: נגוסה, מה דעתך בעניין הזה?

אברהם נגוסה: אני חושב שזכותו של הציבור לדעת ולעקוב אחרי מה שקורה בוועדות, ולכן לדעתי צריך לאפשר ולא לתת את השיקולים האלו – אלא אם כן כשזה צריך להיות חסוי כמובן.

יואב קיש: יכולה להיות גם סיבה נוספת?

יואב קיש: - - -

מיקי רוזנטל: הוא יכול, אגב, להטיל חיסיון, אם יש סודות מסחריים, לא רק סודות ביטחוניים.

מיקי רוזנטל: אם יש סודות מסחריים, למשל, כשחברה באה לכנסת ואומרת: אנחנו לא מוכנים שהמידע הזה יהיה גלוי, יש ליושב-ראש ועדה סמכות להפעיל - - -

יואב קיש: זה ברור.

יואב קיש: אבל נגוסה, אני שואל אותך כיושב-ראש ועדה – עכשיו לוקחים את הסמכות הזאת ממך, והמצלמה תעבוד כל הזמן.

יואב קיש: זו השאלה.

אברהם נגוסה: אני חושב שזו לא תהיה בעיה.

אברהם נגוסה: לדעתי, ראשי הוועדות מנהלים ועדה שלא צריכה להיות מוסתרת מהציבור.

אברהם נגוסה: להיפך, זה צריך להיות גלוי לציבור, לדעתי.

יואב קיש: רועי, מה אתה חושב?

רועי פולקמן: זה הוועדות הסטטוטוריות?

יואב קיש: כל הוועדות.

רועי פולקמן: אז זה לא הגיוני.

איילת נחמיאס ורבין: מה לא הגיוני?

רועי פולקמן: זו אמירה לא הגיונית, שצריך תמיד לחייב לשדר את כל הוועדות, כולל כל מיני ועדת אד-הוק שמוקמות פה וועדות לא סטטוטוריות, ויש פה מלא ועדות.

רועי פולקמן: סליחה שאני אומר, כל ועדת פניות ציבור, ערוץ הכנסת צריך לשדר אותו?

איילת נחמיאס ורבין: בוא נפריד בין שני דברים.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר שאותי מטריד, שחלף לי בראש, זה הפרוגרמינג של הכנסת, שהרי אנחנו אמרנו שאנחנו לא רוצים שהכנסת תהיה רק רכיב של השידור של המליאה ושל הוועדות.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אנחנו רוצים שהתוכניות שבעצם עיבו את - - - במידה רבה, וגם במידה מסוימת יהיו עמוד השדרה של רצון הציבור לצפות בערוץ הזה.

איילת נחמיאס ורבין: זו בעיית לוח המשדרים, כי בעצם כשאנחנו אומרים שכל הוועדות, אז זה בעצם יתפוס את כל לוח המשדרים - - -

רועי פולקמן: לא, זה באינטרנט.

יואב קיש: זה באינטרנט.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא משנה, זה עדיין תופס הרבה מאוד נפח.

איילת נחמיאס ורבין: מה הבעיה עם זה שאפשר יהיה לצלם ולשדר את כל הוועדות?

רועי פולקמן: כי מחר בבוקר מתקלקלת מצלמה, אז אסור לקיים את הוועדה?

<אתי בנדלר: יש מספר מצלמות בכל ועדה.

רועי פולקמן: זה לא הגיוני בחקיקה ראשית, לקבוע כלל כל-כך דרקוני שאומר - - -

איילת נחמיאס ורבין: מה דרקוני בזה?

רועי פולקמן: כי יש בכנסת, בעיקר בעת האחרונה, אינפלציה של ועדות.

רועי פולקמן: יש אינפלציה של ועדות.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, ידידי, אתם מביאים עוד שתי ועדות.

איילת נחמיאס ורבין: לא אנחנו.

רועי פולקמן: מאה אחוז.

רועי פולקמן: יש גם סיבות טובות לעשות אינפלציה לוועדות.

רועי פולקמן: גם אינפלציה זה דבר רצוי לפעמים.

איילת נחמיאס ורבין: אז תחליט.

רועי פולקמן: לא אמרתי שלא נחוץ שיהיו פה ועדות.

רועי פולקמן: זה עדיין לא אומר שכל ועדה, קטנה כגדולה, צריכים לשדר אותה בלייב.

רועי פולקמן: יש פה איזה מאה חדרים, לפעמים מעבירים מחדר לחדר, התקלקלה מצלמה, מה, ערוץ הכנסת לא עומד בחוק?

רועי פולקמן: זה לא מידתי.

רועי פולקמן: תנו שיקול דעת - - -

אברהם נגוסה: אולי להוסיף ועדות סטטוטוריות, ואולי להגביל בצורה כזאת.

רועי פולקמן: אל"ף, ניחא.

רועי פולקמן: בי"ת, כמו בסעיפים אחרים, תנו שיקול דעת – לפעמים יש ועדות שהן לחלוטין מתכנסות סתם.

רועי פולקמן: נגיד, הוועדה הזאת שמתכנסת לפעמים דקה וחצי פרוצדורלית - - -

<אתי בנדלר: אבל תמיד הדיון בשידור.

רועי פולקמן: אבל ישר צריך להעלות - - -

<חיים אבידור: יש ועדות שמתכנסות מחוץ למשכן, למשל, בכפר המכביה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שחלק גדול מעבודתה כנסת נעשית בוועדות, וזאת החמצה - - -

יואב קיש: הוא צודק על המשכן - - -

איילת נחמיאס ורבין: זה דווקא משהו שנופל לגדר הסבירות.

רועי פולקמן: הנזק במיקרו-מנג'מנט הוא – בסוף, שיקול דעת של הערוץ צריך להיות שבוועדות זה צריך להיות, אבל אם אנחנו כותבים את זה בנוסח כזה, אז קודם כל, זה אל רק הסטטוטוריות ואני לא רואה בזה הצדקה.

רועי פולקמן: דבר שני, יש ועדות שמתכנסות מחוץ לכנסת כל הזמן – אז מה, צריך לשדר אותן גם?

יואב קיש: לא, לא.

יואב קיש: זה ברור.

יואב קיש: מה שלא בכנסת זה ברור.

איילת נחמיאס ורבין: כשאנחנו דנו בנושא בין הבימוי ל בין הביזוי, זה לא היה הגיוני.

איילת נחמיאס ורבין: פה אני חושבת שחלק גדול מעבודת הכנסת לא קורית, עם כל הכבוד, במליאה.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נקרא לילד בשמו – אם אנחנו רוצים לשאול את עצמנו מה מבזה אותנו, זה הרבה פעמים המליאה הריקה, במיוחד לגבי הצעות לסדר שחברי כנסת מגישים הצעות לסדר ולא נמצאים שם כדי לדבר על ההצעה לסדר שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: דווקא בוועדות, שהרבה פעמים אנחנו רואים נוכחות הרבה יותר אינטנסיבית של חברי הכנסת, ושם נעשית העבודה הכי משמעותית - - -

רועי פולקמן: איילת, אבל בחצי מהוועדות בכנסת - - -

איילת נחמיאס ורבין: בוועדות המשמעותיות - - -

רועי פולקמן: אבל הגדולות, בכל האחרות לא - - -

מיקי רוזנטל: הוועדה של אלי היא לא סטטוטורית, אבל נקבעים בה דברים חשובים מאוד.

רועי פולקמן: אני לא אומר שלא צריך לשדר, אני רק אומר: שיקול דעת.

איילת נחמיאס ורבין: מעבר לעבודת החקיקה, יש שני אלמנטים מאוד-מאוד משמעותיים שהציבור בכלל לא נחשף אליהם – האחד, זה הדיונים המהירים שהציבור כמעט לא נחשף אליהם וזה כלי מאוד חשוב, והשני זה התקנת תקנות כי הוא מאוד-מאוד משמעותי.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו תגיד לי, מה, התקנת תקנות, כשאת ישבת לצורך העניין לבד בוועדת הכלכלה, את מי זה מעניין?

רועי פולקמן: לא, ברור שאני בעד.

איילת נחמיאס ורבין: זאת עבודת הכנסת.

רועי פולקמן: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: זאת עבודת הכנסת.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: אני בעד.

איילת נחמיאס ורבין: אתם רוצים להכניס ניואנסים של הגבלות, של כמה אנחנו חופרים וכמה זה – יכול להיות שצריך את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל ברמה העקרונית, יש בזה המון-המון מהות.

<אורי פז: אני חייב לציין את המציאות של היום, ואנחנו בעד לשדר ועדות – יושבת פה כרמית שמנהלת את זה, כמות הסירובים של יושבי-ראש ועדות לשדר - - - הוא אדיר.

<אורי פז: כלומר, הנטל בכלל לא עלינו, אלא לא רוצים לשדר.

<אורי פז: אגב, מסיבות מוצדקות לפעמים: קטינים, ועדת העבודה והרווחה, נשים מוכות - - -

איילת נחמיאס ורבין: זאת הערה טובה מאוד, אורי.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא בסדר.

<אורי פז: אנחנו נאלצים לא לשדר את רוב הוועדות.

<אורי פז: אנחנו מבקשים לשדר יותר ועדות מאשר מאושרות לנו.

<אורי פז: זו המציאות היום.

איילת נחמיאס ורבין: זה ממש-ממש משמעותי.

איילת נחמיאס ורבין: זאת הערה מאוד חשובה.

יואב קיש: לא, הכוונה היא לאינטרנט.

<יונתן בייסקי: אז אין בעיה.

<אתי בנדלר: אם זה חסוי, אז זה חסוי.

<אורי פז: אבל יש הרבה מאוד מקרים שוועדת הכספים לא מוכנה לשדר אותם.

מיקי רוזנטל: אנחנו דיברנו על העניין של הפיקוח.

מיקי רוזנטל: יש דיון שהוא פתוח לציבור ועולים בו דברים חסויים – מה עושים אז?

מיקי רוזנטל: מי אחראי על זה?

מיקי רוזנטל: מי אחראי ללחוץ על הכפתור שיפסיק את זה?

<אתי בנדלר: היושב-ראש של הוועדה.

מיקי רוזנטל: הוא אחראי על זה?

<אתי בנדלר: כן, בפירוש.

<אתי בנדלר: זו האחריות שלו גם היום.

<אתי בנדלר: בשביל זה יש לידו יועץ משפטי ויש לידו מנהל ועדה וכולי.

<אתי בנדלר: קודם כל, אני רוצה להזכיר לכם שפרק 5 לתקנון הכנסת, עניינו בפומביות הישיבות והפרוטוקולים.

<אתי בנדלר: סעיף 118(א) קובע שישיבות הוועדות הן פומביות, אלא אם כן החליטה הוועדה אחרת – שימו לב: הוועדה, ולא יושב-ראש הוועדה – או אם פרוטוקול הישיבה חסוי כמפורט בפרק זה.

<אתי בנדלר: ויש עוד הוראות חיסיון, לגבי קטינים, כמובן, יש לגבי ועדת החוץ והביטחון, יש לגבי ועדת משנה שדנה בעניינים של ביטחון המדינה לפי חוק הכנסת.

אברהם נגוסה: דיונים בדלתיים סגורות.

<אתי בנדלר: נכון, נכון.

<אתי בנדלר: דבר שני, לא רק הוועדה הציבורית, אלא גם בפגישות שהיו לי עם יושב-ראש הכנסת בעניין הזה – הוא רואה את נושא שקיפות הכנסת והנגשתה לכלל הציבור כאחד מהדגלים שהוא נושא בעניין הזה, ולכן הוא סובר - - -

רועי פולקמן: שלא ישתמע שאני בעד שישדרו הכול.

רועי פולקמן: אני רק תוהה, אם מחר באחד החדרים מתקלקלת המצלמה, זו עבירה על החוק או שיהיה הסבר?

רועי פולקמן: אני בעד שישדרו כל דבר מהדיונים פה - - -

איילת נחמיאס ורבין: רועי, זה מיקרו-מנג'מנט.

איילת נחמיאס ורבין: אבל כל הוועדה?

איילת נחמיאס ורבין: ברוב קולות?

איילת נחמיאס ורבין: פה אחד?

יואב קיש: הצבעה, רוב קולות, הוועדה.

יואב קיש: לא יושב-ראש הוועדה.

יואב קיש: אמרתי את זה ככה: "או אם הוועדה בחרה למנוע את השידור", ואז היא תצטרך להתמודד עם הסיבות מדוע ולמה.

יואב קיש: זו ההצעה שלי.

<אתי בנדלר: או אם הוועדה החליטה אחרת.

יואב קיש: כן.

איילת נחמיאס ורבין: זה אוטומטית אומר שזה ברוב קולות?

<אתי בנדלר: קולות הנוכחים בוועדה, כולל היושב-ראש לבד, אם הוא מתחיל את הישיבה, הוא לבד והוא מחליט.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, נניח שיו"ר הוועדה לבד בוועדה - - -

יואב קיש: אז אחרי זה הוא יצטרך להסביר למה הוא עשה את זה.

יואב קיש: זה בדיוק העניין.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, אני רוצה רגע להוסיף משהו לעניין משכן הכנסת – אני בעד בעיקרון, אני מקבלת את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה להציע שאם לצורך העניין יש ועדה מאוד-מאוד מעניינת, ומחליטים - - -

יואב קיש: כן, זה לגיטימי.

יואב קיש: זה לא מונע, איילת.

יואב קיש: זה לא מונע.

יואב קיש: אוקיי, מיקי, בסדר.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה ייכתב, שיתקיים פה דיון על נושא הנגישות של - - -

יואב קיש: בנושא הנגישות – אמרנו בצורה הכי - - -

מיקי רוזנטל: אחרת אני לא יכול להצביע על זה.

יואב קיש: הנגשה באינטרנט.

יואב קיש: מיקי, אמרנו את זה.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להצביע בעד - - -

יואב קיש: אמרנו, אמרנו.

יואב קיש: אני מעלה להצביע את סעיף - - -

<אתי בנדלר: רגע, אדוני, את פסקה (2) עדיין לא הסברתי, לגבי אירועים ממלכתיים.

יואב קיש: דיברנו עליה, דיברנו על אירועים ממלכתיים.

יואב קיש: אתי, אז תני לי רגע, אני אעבור על זה בקצרה.

יואב קיש: יש פה עניין של מצד אחד חיוב לשידור, ומצד שני הגבלה, שלא יהיה מעל עשרה.

יואב קיש: אני חושב שזה די ברור.

שלי יחימוביץ': כמו מה?

שלי יחימוביץ': טקס יום השואה ב"יד ושם", למשל?

<אתי בנדלר: טקס יום השואה שנערך בכנסת, לא ב"יד ושם", כי ב"יד ושם" זה לא אירוע שנערך על-ידי הכנסת, אלא הטקס שנערך על-ידי הכנסת בטרקלין שאגאל בדרך כלל.

<אתי בנדלר: ולכן יש לזה משמעויות כספיות גבוהות על ערוץ הכנסת.

<אתי בנדלר: ניסינו בזמנו להסדיר את הנושא הזה בהסכם בינינו ובין ערוץ הכנסת, ההסכם שנחתם מיד לאחר זכייתם בהסכם, אבל כנראה שעד היום קורה, כך נאמר לי, שיש חילוקי דעות בעניין.

<אתי בנדלר: מצד אחד, הכנסת רצתה להביא למצב שלא יהיו חילוקי דעות, שהיא תוכל להחליט איזה אירועים ישודרו.

<אתי בנדלר: מצד שני, ברור שמדובר בהוצאות משמעותיות לערוץ הכנסת בעניין הזה.

<אתי בנדלר: ולכן הפשרה שעליה החליט היושב-ראש היא שלגבי עשרה אירועים שהכנסת תקבע איזה הם, היא תהיה מחויבת.

<אתי בנדלר: מעבר לזה, בהתאם להתחייבויות במכרז, ככל שיהיו, או שהיא תנקוט יוזמה וכיוצא באלה.

<אתי בנדלר: אני דייקתי?

יואב קיש: לא, אין פה התייחסות.

יואב קיש: אתי, אין פה התייחסות.

יואב קיש: הסעיף הובהר.

יואב קיש: אני לא רוצה להתייחס.

יואב קיש: אנחנו מדברים עכשיו על הקראה והצבעה.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: לגבי הנושא של התרגומים – דיברנו על זה שנושא האינטרנט הוא רגיש, יש בו עלויות מאוד גבוהות ואנחנו צריכים לבחון את העניין הזה.

יואב קיש: זה ייכנס לדברי ההסבר.

<קריאה: - - - (ב1) - - -

<אתי בנדלר: את (ב1) עוד לא קראתי.

יואב קיש: אז מה קראת?

<אתי בנדלר: קראתי את פסקה (1) - - -

יואב קיש: אז בוא נצביע עד (ב1).

יואב קיש: אנחנו מצביעים על - - -

<אתי בנדלר: על פסקה (1) בסעיף 9 להצעת החוק שעניינה תיקון סעיף קטן (ב) בסעיף 11 לחוק העיקרי.

יואב קיש: מי בעד?

יואב קיש: ירים את ידו.

יואב קיש: מי נגד?

יואב קיש: מי נמנע?

יואב קיש: בעד – רוב

יואב קיש: נמנעים – 1

שלי יחימוביץ': אני נמנעת.

יואב קיש: הסעיף עבר.

יואב קיש: נמשיך עם ההקראה.

<אתי בנדלר: למעשה, גם היום, בהתאם לרישיון ולהסכם, על הגוף המשדר לתת כתוביות על מהות הדיון, עיקרי הדברים – אני לא זוכרת בדיוק את הנוסח – אבל הפעם היתה המלצה לעגן את החובה הזאת בחוק ולהרחיב אותה באופן שהכיתובים האלה – או באמצעות קריין או באמצעות כיתובים – יכללו מידע ודברי הסבר על מהות הדיונים האמורים, איך זה יהיה ומה זה יכלול – לצורך זה המועצה תצטרך לקבוע כללים.

<דודו קובסניאנו: אין לנו בעיה עם ההרחבה, לכלול דברי הסבר על מהות הדיונים, רק אני מבקש שאחרי: "בהתאם לכללים שתקבע המועצה לעניין זה", ייווסף: "או להוראות שתיתן המועצה לבעל הרישיון.

<דודו קובסניאנו: ".

<אתי בנדלר: אני מתנגדת.

<דודו קובסניאנו: אני אסביר.

<אתי בנדלר: טוב, תסביר, ואני אסביר מדוע אני מתנגדת.

<דודו קובסניאנו: כשאנחנו מפרסמים מכרז, אז נספח למכרז טיוטת הרישיון שאמור לקבל בעל הרישיון, שם קבועות כל החובות והזכויות שלו כדי שיידע אם כדאי לו לגשת או לא כדאי לו לגשת, והמכרז מפורסם מן הסתם באתר האינטרנט, וכל מי שרוצה לגשת למכרז רואה את כל התנאים והדרישות.

<דודו קובסניאנו: אם אנחנו צריכים להיות כבולים לכללים שתקבע המועצה, זה פשוט רק יסרבל, כי כללים זה עכשיו לעשות שימוע וזמן, ואנחנו אמורים בסופו של דבר - - -

יואב קיש: אז מה אתה רצית באופן כללי?

יואב קיש: יש הבדל בין הוראה לכלל?

מיקי רוזנטל: בטח, כי הוראה זה חד-צדדי, וכלל זה משהו ציבורי.

מיקי רוזנטל: הוא דורש מהזכיין כך וכך - - -

<קריאה: הוראה הוא לא יכול לא לבצע.

מיקי רוזנטל: יש הבדל דרמטי בחוק בין כלל להוראה.

יואב קיש: מיקי, מה אתה חושב?

מיקי רוזנטל: אני לא אוהב את ההוראות האלה.

יואב קיש: אז מה אתה אומר, נשאיר את זה כלל?

יואב קיש: אני שואל את חוות דעתך המקצועית בעניין.

מיקי רוזנטל: אני מתלבט.

מיקי רוזנטל: אני לא בטוח בכל דבר.

יואב קיש: אתי, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מיקי, במכרז חייבות להיות גם הוראות.

<אורי פז: זה נעשה היום.

<אורי פז: אנחנו נותנים היום את הדברים האלה.

<אורי פז: אני לא מצליח להבין.

<אורי פז: גם היום יש דברי הסבר לאורך שעות.

<אורי פז: יושב אדם שכותב כל היום דברי הסבר.

יואב קיש: אבל לא בטוח שאתם תהיו שם.

יואב קיש: מי יודע מי יהיה שם?

יואב קיש: אני לא יודע אם אתם תהיו הזכיינים הבאים.

<אורי פז: לא, כתוב בחוק הקיים "דברי הסבר".

<אורי פז: זה אל דבר חדש.

<אורי פז: יש דברי הסבר היום בחוק הקיים.

<אורי פז: אנחנו עושים את זה גם על פי החוק, כתוב:

<אורי פז: חייבים לתת הסבר - - -

יואב קיש: אז אתה דווקא מחזק, אתה אומר שאין בעיה שזה יהיה הוראות לפי מה שאתה אומר.

<אורי פז: זה קיים היום, אנחנו עושים את זה גם היום.

<אורי פז: זה על המסך - - -

<אתי בנדלר: סעיף 6 לחוק הקיים, שהוא סעיף שלא הוצעו בו תיקונים, דן בהקמת צוות התיאום ובתפקידיו.

<אתי בנדלר: ובסעיף קטן (ג) שבו נאמר:

<אתי בנדלר: המועצה לא תקבע כללים הנדרשים לצורך ביצוע הוראות חוק זה, ואת תנאי המכרז לפי סעיף 7, אלא לאחר שנועצה בצוות התיאום.

<אתי בנדלר: כאן מדובר בנושא שעניינו הנגשת הדיונים בכנסת לכלל הציבור, וברור שלכנסת באמצעות צוות התיאום צריכה להיות אמירה בנושא הזה.

<אתי בנדלר: כללים, כפי שאנחנו רואים, טעונים היוועצות בצוות התיאום.

<אתי בנדלר: ההוראות שהמועצה רשאית לתת אינן מחייבות היוועצות בצוותה תיאום, ולכן אני חושבת שראוי להשאיר את זה בכללים - - -

<דודו קובסניאנו: כל המכרז הוא היוועצות.

<אתי בנדלר: הכול זה היוועצות.

יואב קיש: היוועצות עם צוות התיאום, בסדר.

יואב קיש: מי בעד הסעיף כפי שהקראנו אותו?

יואב קיש: מי נגד?

יואב קיש: מי נמנע?

יואב קיש: בעד – רוב

יואב קיש: נמנעים – 1

שלי יחימוביץ': אני נמנעת.

יואב קיש: נעבור הלאה.

יואב קיש: מיקי, מה ששאלת.

מיקי רוזנטל: כן, אבל מאחר שיש חוק במדינה, חוק אחר שפותר את זה - - -

<אתי בנדלר: לא, לא.

<אתי בנדלר: מדובר בתרגום לערבית או לעברית, לא לבעלי מוגבלות.

מיקי רוזנטל: לא משנה, הרי חלק מהנגישות יכולה להיות או בבלון של - - - או בתרגום.

מיקי רוזנטל: הרי זה חלק מהחוקים של נגישות, אני מכיר אותם.

<אתי בנדלר: אבל לא לעניין ערבית או עברית.

יואב קיש: אנחנו אמרנו שנוסיף בדברי ההסבר, ובזה מיקי צודק.

יואב קיש: אני מבקש רק להוסיף לדברי ההסבר שכל נושא הנגישות ייבחן בין קריאה ראשונה - - -

<אתי בנדלר: זה לא בסעיף הזה.

<אתי בנדלר: זה לא קשור - - -

יואב קיש: אז זה יהיה בסעיף אחר, בסדר.

מיקי רוזנטל: כי זה המליאה - - -

<אורי פז: יש את חוק הכתוביות, שהיום מחייב אותנו במאה אחוז תרגום לעברית, הכול בעברית, או שפת הסימנים.

<אורי פז: יש חוק שהוא, אגב, יותר חזק מהחוק שחוקק עכשיו.

<אורי פז: במצב הנוכחי של היום, כל שידורי ערוץ הכנסת עם כתוביות בעברית, מתורגם לעברית, ובמינונים גם בשפת הסימנים, אז אני לא מצליח להבין מהי משמעות הסעיף הזה אם היום כבר על-פי חוק הכתוביות - - -

<אתי בנדלר: חוק הכתוביות איננו מדבר על תרגום לשפה הערבית.

<אתי בנדלר: כאן אנחנו מדברים על תרגום לשפה הערבית של כל שידורי ערוץ הכנסת שאינם משודרים בשידור חי.

<אורי פז: היום הכול כבר מתורגם לעברית.

<אתי בנדלר: לעברית כן.

<אתי בנדלר: נכון, בדרך-כלל זה נעשה בכתוביות סמויות.

<אתי בנדלר: יש אפשרות לעשות את זה כך או בכתוביות סמויות או שאינן סמויות.

<אתי בנדלר: מכל מקום, עכשיו אנחנו מדברים על אותו נואם בעברית, שלפי החוק יהיה צורך לתרגם את דבריו גם לערבית.

<אתי בנדלר: זה לא פוגע בחוק הכתוביות, שמטרתו להנגיש את כלל השידורים במדינת ישראל שנעשים על-פי חוק לבעלי מוגבלות.

<אתי בנדלר: כאן לא מדובר בבעלי מוגבלות, מדובר על עברית וערבית, להנגיש את השידורים לאוכלוסיה דוברת ערבית.

יואב קיש: אוקיי, מקובל.

יואב קיש: אתם שומע, מיקי?

מיקי רוזנטל: אני לא יודע איזה הוראות גורפות אפשר לתת בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: מה תגיד, שחבר כנסת ערבי מדבר על עניינים של הפזורה הבדואית, אז צריך כן בערבית או לא בערבית?

מיקי רוזנטל: מה תעשה?

איילת נחמיאס ורבין: אז אני מציעה שיהיה בעברית.

מיקי רוזנטל: לא נצא מזה, לא נצא מזה.

מיקי רוזנטל: אנחנו נכנסים פה לעניינים - - -

<אורי פז: אני חייב לציין עכשיו, כגורם משדר, לא ברור הסעיף הזה, אם ערבית או עברית, אני לא מצליח להבין - - -

יואב קיש: אני אגיד לך מה, זה פשוט.

יואב קיש: אם מדברים אנגלית, אתה מתרגם לעברית, ואם מדברים עברית - - -

<אורי פז: אם ח"כ מדבר בערבית במליאה, אני צריך לתרגם אותו לעברית?

מיקי רוזנטל: אם הוא מדבר עברית, אתה מתרגם את זה לערבית?

יואב קיש: לא, אם הוא מדבר עברית, אתה צריך לתת לו כתוביות סמויות בערבית.

יואב קיש: זה מה שרוצים.

איילת נחמיאס ורבין: זה הגיוני דווקא.

מיקי רוזנטל: כל שידורי הכנסת, בשידור בטלוויזיה?

מיקי רוזנטל: - - -

יואב קיש: לא בלייב, נכון?

יואב קיש: זה לא לייב.

איילת נחמיאס ורבין: לא על המליאה.

איילת נחמיאס ורבין: זה על תוכניות.

יואב קיש: לא על המליאה.

מיקי רוזנטל: יתורגמו לערבית?

יואב קיש: כן, שיוכלו לראות.

יואב קיש: למה לא?

מיקי רוזנטל: אני לא אכפת לי.

מיקי רוזנטל: אני שואל למה אתה מתכוון.

יואב קיש: זו הכוונה.

<אורי פז: מה הכוונה?

יואב קיש: לא מדובר על שידורי מליאה וועדות, מדובר על שידורים נוספים שהם לא בשידור חי, שהם יהיו עם כתוביות בערבית.

<אורי פז: גם בערבית, בנוסף לעברית?

מיקי רוזנטל: לא, זה או-או.

<אורי פז: כתוב פה או-או.

<אורי פז: זה לא גם, זה או-או.

יואב קיש: או.

<אורי פז: אם היום הכול בעברית היום, מתי אני עובר לערבית?

רועי פולקמן: לא, הוא אומר שכשאתה משדר תוכנית אקטואליה בעברית, שים לה כתוביות בערבית.

מיקי רוזנטל: אבל איזה כללים נקבע לזה?

רועי פולקמן: הוא אומר שהמועצה תקבע את הכללים.

מיקי רוזנטל: אבל איזה כללים?

מיקי רוזנטל: תגיד לי אתה כלל אחד.

מיקי רוזנטל: אני רוצה שיסברו לי את האוזן – מתי זה יהיה בערבית ומתי זה יהיה בעברית?

רועי פולקמן: כשתהיה קואליציה לא יתרגמו - - -

מיקי רוזנטל: אה, הבנתי.

יואב קיש: אנחנו לא יכולים לעשות את העבודה של המועצה, עם כל הכבוד.

יואב קיש: המועצה תעשה את זה.

יואב קיש: המסר שיוצא מהסעיף הזה - - -

<אתי בנדלר: ההוראות, למשל, אם הז יהיה בכתוביות סמויות או לא.

יואב קיש: זה המועצה תחליט.

יואב קיש: אבל אני רוצה שיהיה כלי בערבית.

יואב קיש: זה הכול.

מיקי רוזנטל: אני גם רוצה.

מיקי רוזנטל: אני רק שואל אותך עכשיו - - -

יואב קיש: אני לא יודע להגיד לך.

יואב קיש: זה הם יתנו את התשובה במכרז.

מיקי רוזנטל: אבל אתה לא מחוקק משהו, איזה כלל אפשר לקבוע?

מיקי רוזנטל: תן לי רעיון לכלל אחד, סתם, שלא מחייב אותם - - -

יואב קיש: אם מדברים עברית, שיתרגמו לערבית.

יואב קיש: איך זה?

מיקי רוזנטל: ולא יהיה תרגום לעברית?

מיקי רוזנטל: אתה יודע כמה אנשים מתקשים לראות טלוויזיה בלי?

מיקי רוזנטל: - - -

יואב קיש: לא, אתה צודק.

יואב קיש: השאלה היא אם אפשר גם וגם.

יואב קיש: מה הניסיון שלכם בעניין התרגום?

איילת נחמיאס ורבין: הנגשת שפה, רועי, היא עניין חברתי.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, היא לא עניין חברתי רק לאנשים עם מוגבלות – ואני מתחננת בפניכם בכנסת להגיד: אנשים עם מוגבלויות, לא בעלי מוגבלויות, זה לא בטאבו – ולכן, העניין הזה של תרגום לערבית, כשאתה אומר לי מיקרו-מנג'מנט, זה דברים שלא יכולים לקרות מעצמם.

רועי פולקמן: לא, אני בעד.

רועי פולקמן: אבל צריך לקבוע מתי - - -

איילת נחמיאס ורבין: יש מיקרו-מנג'מנט שהוא - - - חברתי - - -

יואב קיש: אז רגע, איילת, בואי נשמע אותם.

יואב קיש: בבקשה.

<דודו קובסניאנו: כרגע הכול מתורגם לעברית.

<דודו קובסניאנו: יש שתי הערות שאני רוצה להגיד: אחת, אם מבקשים גם וגם, אז זה "מלכלך" מסך, אי אפשר.

<דודו קובסניאנו: דבר נוסף, צריכים לחשוב על העלויות, כי זה עוד עלויות.

יואב קיש: עלויות, ברור.

יואב קיש: אבל הם יכולים לבחור, אם זה כתוביות סמויות, אפשר לבחור או עברית או ערבית?

רועי פולקמן: עלויות – יש תקציב בלתי מוגבל, יושב פה חשב הכנסת - - - יש תקציב בלתי מוגבל - - -

מיקי רוזנטל: כן, בדיוק.

מיקי רוזנטל: כבר קיבלנו את תקציב הכנסת בחוק הזה.

יואב קיש: דווקא זה חשוב.

יואב קיש: הנגישות זה חשוב.

יואב קיש: אני יכול בכתוביות סמויות לבחור או עברית או ערבית – זה אפשרי?

<אורי פז: אתה לא תמצא אנשים, נורא קשה למצוא היום.

<אורי פז: אתה יודע מה זה היחידות האלה, של החבר'ה שמתרגמים, גם בערבית להתחיל לגייס אנשים?

רועי פולקמן: לא, אבל זה מאמץ שצריך לעשות אותו.

מיקי רוזנטל: הרי אם אתה תעשה או-או, לא יהיה בערבית בכלל.

מיקי רוזנטל: ואם אתה רוצה שיהיה יותר בערבית, אז תקבע מכסה.

יואב קיש: לא, אני רוצה גם בעברית.

מיקי רוזנטל: אז תקבע מכסה.

יואב קיש: אני אתן ל מועצה לקבוע.

יואב קיש: אני לא אכנס לזה.

מיקי רוזנטל: אין כללים שהם יודעים לקבוע.

רועי פולקמן: - - - התרגום לעברית ולערבית זה מחויב המציאות ומתבקש.

רועי פולקמן: למה זה בלתי ישים?

יואב קיש: כי זה "מלכלך" מסך, הוא אמר לך.

יואב קיש: אי אפשר גם וגם.

יואב קיש: אז אני מוסיף את התיקון שדיברנו עליו, כמו שעשינו ב-(ב1) - - -

מיקי רוזנטל: אבל אתה מסיר אחריות מאתנו - - -

יואב קיש: לא מסיר שום אחריות.

יואב קיש: שמע, בסוף אתה לא מוציא מכרז.

יואב קיש: עם כל הכבוד, אתה לא כותב מכרז.

מיקי רוזנטל: כן, אבל אתה מנחה את המכרז.

יואב קיש: נכון.

מיקי רוזנטל: אז אתה צריך להסביר לו מה אתה מתכוון.

מיקי רוזנטל: למה נועד הסעיף?

מיקי רוזנטל: הסעיף נועד לזה, אם הבנתי אותך נכון – להגדיל את שיעור התרגום בערבית לשידורי הכנסת.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: להגדיל את הנגישות.

יואב קיש: כי גם תרגום בעברית, יש לו משמעות.

מיקי רוזנטל: כן, גם לקהל הערבי.

יואב קיש: גם לקהל הערבי וגם לעברית.

יואב קיש: אני לא יכול גם וגם, זו הבעיה שלי.

מיקי רוזנטל: בדיוק.

מיקי רוזנטל: אבל כשאתה כותב או-או, אתה בעצם מנציח את העובדה: יותר קל לתרגם לעברית - - -

יואב קיש: אז המועצה יכולה ל הכתיב ש-50% מהשידורים יהיו בערבית.

יואב קיש: לא יודע, אני לא אכנס לזה עכשיו.

<אתי בנדלר: התרגום לעברית, גם של דוברים בעברית, הוא לפי חוק אחר, והחוק הזה אינו גובר עליו.

<אתי בנדלר: אלה שני חוקים נפרדים.

<אתי בנדלר: כאן מדובר על תרגום לערבית או עברית, זאת אומרת כשמדברים בעברית – יתורגם לערבית, וכשמדברים בערבית – יתורגם לעברית.

<אתי בנדלר: חובה מוחלטת, שוב כמו החובה המוחלטת בחוק הכתוביות, והמועצה רק הוסמכה לתתה וראות איך לעשות את זה.

<אתי בנדלר: היא לא יכולה לקבוע שהדברים לא ייעשו, לכן אלה שתי חובות - - -

<אתי בנדלר: ערבית כשמדברים בעברית - - -

יואב קיש: את לא נותנת לדובר עברית תרגום לעברית?

יואב קיש: אז את פוגעת בחירשים.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: אני נותנת לדובר עברית תרגום בעברית, מכוח חוק הכתוביות, ובנוסף לזה, לפי החוק הזה אני נותנת גם בערבית.

יואב קיש: אז יהיה גם תרגום לעברית וגם תרגום לערבית?

<אתי בנדלר: לכאורה, כן.

<אתי בנדלר: אינני יודעת.

<קריאה: כתוביות בעברית, בערבית או ברוסית, המביאות בכתב את הנאמר בתוכנית או בהודעת החירום לפי העניין ולפי הוראות חוק זה.

<אתי בנדלר: אנחנו מדברים כרגע על תרגום בעברית, שמחייב את כולם לפי התקנות, אם אינני טועה.

<אתי בנדלר: בכל מקרה יש את הבלון הזה.

<אתי בנדלר: עכשיו, בנוסף לזה, יהיה גם תרגום לערבית של שידורי טלוויזיה שאינם בשידור חי.

<אתי בנדלר: אלה שתי חובות, מכוח שני חוקים, שהאחד לא מייתר את השני.

<אתי בנדלר: ולכן השאלה היא איך להתייחס לעניין הזה.

<אתי בנדלר: אם הדבר בלתי אפשרי מבחינה טכנית, לעשות שני בלונים, שמי שירצה - - -

מיקי רוזנטל: אפשר, אבל זה נראה נורא.

מיקי רוזנטל: המסך - - -

<אתי בנדלר: לא, לא, בבלון.

יואב קיש: לא, בלון לא.

יואב קיש: יש שורה עברית ושורה ערבית מתחת.

יואב קיש: ראיתי את זה בכמה מקומות.

מיקי רוזנטל: זה כמעט בלתי אפשרי.

מיקי רוזנטל: זה חצי מסך עם כתוביות.

<אתי בנדלר: אי אפשר לעשות את זה בכתוביות סמויות?

<דודו קובסניאנו: מה זה, כתוביות סמויות?

<דודו קובסניאנו: זה קשור בכלל לפלטפורמה, שהיא מאפשרת אם יש לך "הוט" או "יס", כי אם אין לך אין כזה דבר כתוביות סמויות.

מיקי רוזנטל: אם אתה ב"עידן" אין בכלל כתוביות סמויות.

<דודו קובסניאנו: ב"עידן פלוס" אין לך את האופציה הזאת.

<דודו קובסניאנו: ועכשיו נחייב את "הוט"?

<דודו קובסניאנו: - - -

<חיים אבידור: אתי, הסעיף הזה היה גם בחוק הקודם, והוא בא לפתור לאנשים שהמגבלה היחידה שלהם היא שפה.

<חיים אבידור: זה הכול.

<חיים אבידור: לגבי כתוביות סמויות, יש את חוק ההנגשה שבו מדברים על כתוביות סמויות.

<חיים אבידור: זה דבר אחר לגמרי.

יואב קיש: דרך אגב, הסעיף כבר היה קיים בחוק הקודם באמת.

יואב קיש: לא המצאנו אותו.

יואב קיש: רק תיקנּו את זה לטלוויזיה - - -

<חיים אבידור: - - - רק מגבלת שפה.

<חיים אבידור: לא מדבלה של חירשים ולא כלום.

מיקי רוזנטל: בגלל שהחוק לא פוּרש, בגלל שחלקים מחוק הנגישות מאוחרים לחוק הזה, אבל יש פה את הדבר הבא: אם אנחנו משאירים את זה בנוסח של או-או – הרי לחוק יש תכלית.

מיקי רוזנטל: למה אנחנו עושים את זה?

מיקי רוזנטל: אם הכוונה היא להפיץ את דברי הכנסת ליותר אנשים שיש להם מגבלת שפה, אז צריך להבהיר את הדבר הזה.

מיקי רוזנטל: ואם זאת לא הכוונה, אז זה משהו אחר.

מיקי רוזנטל: להגיד שהמועצה תקבע – בחוק הקודם גם המועצה היתה יכולה לקבוע, וכמעט לא היו תרגומים לערבית.

מיקי רוזנטל: זאת היתה המשמעות.

מיקי רוזנטל: ולכן אני רוצה לרדת לסוף דעתכם, מה אתם רוצים?

יואב קיש: אני חושב שזה בסמכות המועצה.

יואב קיש: אני לא חושב שאנחנו צריכים להיכנס לזה.

יואב קיש: אני חושב שהסעיף כסעיף היה קיים בחוק הקודם.

יואב קיש: ולא נעשה, אתה אומר?

מיקי רוזנטל: אבל התכלית שאתה הזכרת פה היא תכלית ראויה, בעיני – להנגיש את דברי הכנסת לציבור - - -

יואב קיש: אני משאיר למועצה את שיקול הדעת בעניין הזה.

יואב קיש: אני אומר לך.

<אתי בנדלר: אם אתה רוצה להשאיר לשיקול דעת, אז צריך להוסיף: המועצה רשאית לקבוע כללים לעניין התרגום לפי סעיף קטן זה, או לתת הוראות וכולי, ובכלל זה פטור מהוראות אלה, אם חוק שידורי טלוויזיה, צריך להיות לו שפת סימנים - - -

יואב קיש: אם המשרד כפוף לחוק שידורי טלוויזיה ושפת סימנים - - -

<אתי בנדלר: אז אתם תוכלו - - -

יואב קיש: תוכלו לפטור.

יואב קיש: בסדר, זה הדיוני.

יואב קיש: הוא מילא כפוף.

יואב קיש: מי בעד הסעיף, שירים את ידו?

מיקי רוזנטל: לסעיף אין משמעות.

יואב קיש: מי נגד?

מיקי רוזנטל: לסעיף אין משמעות.

יואב קיש: מי נמנע?

שלי יחימוביץ': אני נמנעת.

שלי יחימוביץ': בעד – רוב

שלי יחימוביץ': נמנעים – 1

רועי פולקמן: - - - זו רוח כללית.

מיקי רוזנטל: לא, זה הכי גרוע, כי אתה אומר בוא נעשה משהו ולא נעשה כלום.

יואב קיש: לגבי סעיף 12 – אני רוצה להגיד שזה סעיף שדנו בו לא מעט, הוא התייחס לנושא של מצד אחד, המילה ביזוי היתה לא נכונה ואנחנו הורדנו אותה מהלקסיקון, מצד שני, הוספנו את סעיף 12(2) שמתייחס לפגיעה חמורה בכבוד הכנסת.

יואב קיש: יש שם הרבה סייגים.

יואב קיש: אתם יכולים לראות, זה לא משהו דרקוני.

יואב קיש: אני חושב שיש פה בהחלט משהו מאוזן.

יואב קיש: יחד עם סעיף (1) אני חושב שמהווה בסופו של דבר סיכום ביני לבין מיקי שממצה את ההבנות.

יואב קיש: אני אתן עכשיו לאתי להקריא, בבקשה, ואחרי זה להתייחס.

<אתי בנדלר: אדוני כבר הסביר, אז אין צורך שאני אשוב ואסביר.

יואב קיש: בבקשה, מי רוצה להתייחס?

להסתפק בסעיף: לא יכלול פגיעה חמורה בכבוד הכנסת כבית הנבחרים של המדינה – זה הבן החורג של סעיף הביזוי, שמלכתחילה לא היה צריך לבוא לעולם, ושרוחו שרתה גם על דיוני הוועדה וגם על החוק.

להסתפק בסעיף: ברמה הניהולית זה מיקרו-מנג'מנט, וברמה הערכית הסעיף הזה ניתן לפרשנות נרחבת ביותר ולפעמים צריך לפגוע פגיעה חמורה בכבוד הכנסת.

יואב קיש: כתבנו מתי.

שלי יחימוביץ': אם הכנסת ראויה לפגיעה חמורה בכבודה, אז צריך לפגוע בה.

שלי יחימוביץ': לא רק אם יש ערך חדשותי או חינוכי המצדיק.

שלי יחימוביץ': יכול להיות שאין ערך חדשותי מידי, אבל במצטבר קורה דבר איום ונורא בכנסת – לקבוע בחוק, בחוק, שמעבר עליו זה עבירה על החוק, לקבוע בחוק סעיף כזה, שזה לא יכלול פגיעה חמורה בכבוד הכנסת, זה בניגוד גמור לערכי חופש הביטוי וערכי חופש העיתונות.

שלי יחימוביץ': הסעיף הזה, לא יכירנו כאן.

שלי יחימוביץ': הסעיף הראשון, סעיף (1), הוא סעיף מספק, הגון, נותן את המסגרת כולה.

שלי יחימוביץ': לגבי סעיף (2) – זה מכשיר שהוא חרב פיפיות, והשימוש בו יכול להיות מאוד-מאוד מסוכן ברגעים מסוימים.

שלי יחימוביץ': הוא סעיף אנטי-דמוקרטי במובן הכי בסיסי של העניין.

שלי יחימוביץ': הוא לא קיים בשום כלי תקשורת אחר.

שלי יחימוביץ': הוא לא קיים בכלל בתקשורת, לא הישראלית ולא הבין-לאומית.

שלי יחימוביץ': הוא לא קיים בשידורים ציבוריים במדינות אחרות, ולכן אני מסתייגת ממנו עמוקות, גם בנוסחו המרוכך.

שלי יחימוביץ': פשוט צריך להוריד אותו ולהסתפק בסעיף (1), ואז אני אצביע בעד הסעיף הזה.

יואב קיש: אני רק רוצה להגיד מילה אחת – בסופו של דבר, אנחנו עוסקים בערוץ הכנסת.

יואב קיש: אני חושב שיש פה איזון בין הדברים.

יואב קיש: אני חושב שהגדרנו בצורה שמשקפת, מצד אחד, ערך חדשותי או חינוכי או מצדיק, אז אפשר.

יואב קיש: ובהחלט, אני מסכים איתך בעניין הזה, שלפעמים גם מציגים פה דברים שאולי אפשר להגיד שאינם ראויים לכבוד הכנסת, אבל אנחנו דיברנו פה על פגיעה חמורה בכבוד הכנסת שלמעשה אין סיבה לשדר אותה כי אין לה שום ערך.

יואב קיש: זו המטרה של הסעיף הזה, ואני חושב שהוא סעיף מרוכך.

יואב קיש: אני מזכיר שבסופו של דבר, אני ומיקי עשינו פה עבודה בשביל לנסות לייצר משהו שמאזן.

יואב קיש: אז מצד אחד, הורדנו הרבה מאוד מהכיוון השני, ומצד שני, אי אפשר עכשיו לבטל - - -

שלי יחימוביץ': ולמה?

איילת נחמיאס ורבין: קודם כל, אפשר.

יואב קיש: אפשר, אבל מבחינת התפיסה שאני הובלתי, היה מהלך שבא לחבר בין שני הקצוות, לייצר משהו ששומר מצד אחד על אינטרס מסוים ומשמר גם את האינטרס השני.

שלי יחימוביץ': אני שוב מרשה לעצמי להגיד – אתה תגיד, את טועה וכן הלאה וכן הלאה.

יואב קיש: לא, מספיק, אנחנו כבר התנגדנו מספיק.

שלי יחימוביץ': אני מרשה לעצמי להגיד שאתה לא היית כותב את הסעיף הזה, שהוא הונחת עליך ושריככת אותו.

שלי יחימוביץ': ואני רוצה לתת לך דוגמה – בישיבת הוועדה שהופעתי בפניה היתה מורת רוח בקרב חברי הוועדה מהעובדה שירון אברהם חשף קלטת של שיחה עם תשובה עם כמה אנשים, שבה הוא סיפר איך הוא משפיע על הכנסת ואיך הוא יודע מראש מה יעבור ומה לא בעניין מתוו הגז.

שלי יחימוביץ': ושאלו אותי במורת הרוח: את חושבת שערוץ הכנסת צריך לשדר דברים באלה?

שלי יחימוביץ': אמרתי, בוודאי, מה, יש כאן סיפור עיתונאי מדרגה ראשונה, הוא קשור לעבודת הכנסת, הוא מאיר אור חדש על סוגיה ציבורית חשובה.

שלי יחימוביץ': הסעיף הזה הוא ממש כלי למנוע חשיפות עיתונאיות מהסוג הזה.

שלי יחימוביץ': הוא כלי.

יואב קיש: אני חושב אחרת.

שלי יחימוביץ': יש לך פה את המכשיר לתלונה על כך שיש מעבר על החוק.

איילת נחמיאס ורבין: אתה היית עונה תשובה שלילית על השאלה אם יש לערוץ הכנסת - - -

יואב קיש: כן, כן.

יואב קיש: אם יש ספציפית טענות כלפי חלק מהח"כים, זה בוודאי ובוודאי לא נוגע לכנסת ככנסת.

יואב קיש: אני לא חושב שאפשר להסיק מח"כ כזה או אחר על כבוד הכנסת.

יואב קיש: גם בסעיף הקודם דובּר על זה שכל מה שעושים נגד הח"כים - - -

שלי יחימוביץ': זה לא קשור לח"כים - - -

יואב קיש: את אמרת על תשובה, שיש כמה ח"כים - - -

שלי יחימוביץ': לא, הוא לא חשף שמות.

שלי יחימוביץ': ובוועדה היתה מורת רוח מעצם שידור הקלטת, אמרו שזה לא במנדט של ערוץ הכנסת.

שלי יחימוביץ': זה מה שנאמר בוועדה, זה מה שהוליד את סעיף הביזוי - - -

יואב קיש: אני לא יודע מה הוליד את סעיף הביזוי.

יואב קיש: לא ישבתי בוועדה, אני לא יודע מה - - -

שלי יחימוביץ': אני מספרת לך.

שלי יחימוביץ': אני מספרת לך.

יואב קיש: איילת, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה רגע לנסות להמשיך את הדברים של שלי, וגם לנסות לרדת לרמה הפרקטית, מבלי לפגוע בניסיון שלכם, שלך ושל מיקי, להגיע לאיזשהו עמק שווה בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: גם לטעמי, לא הצלחנו להגיע לעמק שווה שישיג את התוצאה, לא שאתם הייתם רוצים ולא שאנחנו היינו רוצים - - -

יואב קיש: אני חושב שכן.

איילת נחמיאס ורבין: תן לי להסביר למה אני חושבת ככה.

איילת נחמיאס ורבין: מעבר למה ששלי העירה בעניין יצחק תשובה, ובתור בן-אדם שלצורך העניין יכול היה להיפגע, זאת אומרת, נניח בסיטואציה שאני עמדתי בה לפני שמונה חודשים – אילו לערוץ הכנסת לכאורה אסור היה לשדר את אותה קלטת שבן-אדם אחר מיושבי הבית הזה חשב שראוי לפגוע בי בצורה כזאת, אני אומרת לך - - -

יואב קיש: אבל זה לא קשור לכנסת, איילת.

יואב קיש: זה לא הכנסת, זה חבר כנסת ספציפי - - -

איילת נחמיאס ורבין: רגע, תקשיב שנייה - - -

יואב קיש: לא, אבל את לוקחת משהו ספציפי שהוא לא רלוונטי.

איילת נחמיאס ורבין: אל"ף, יואב, בבקשה אל תפגע בזכות הביטוי שלי כרגע.

איילת נחמיאס ורבין: עוד לא הגענו לשם - - -

יואב קיש: אנחנו מנהלים דיון פתוח - - -

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אבל יואב, תן לי רגע לשמור על רצף הדיבור שלי - -

יואב קיש: בבקשה, אני לא מפריע - - -

איילת נחמיאס ורבין: - - כי אני מדברת על עניין שהוא לא קל לי.

איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת על עניין שלא כיף לי לדבר עליו, ולא נעים לי ולא נוח לי לדבר עליו, אבל אני מעלה אותו בתור דוגמה, ואני אומרת: האם לערוץ הכנסת אין זכות לשדר את זה?

איילת נחמיאס ורבין: האם אנחנו יכולים למנוע את זה?

איילת נחמיאס ורבין: התשובה שי, הטבעית, היא לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד לך יותר מזה – ברגע שאתה מתחיל לחדור לניואנסים של פגיעה חמורה בכבוד הכנסת – אני שואלת את עצמי, מהי פגיעה בכבוד הכנסת?

איילת נחמיאס ורבין: האם לצורך העניין, לפני שלושה שבועות, כשהיה פה האירוע עם חברת הכנסת מהרשימה המשותפת, האם היה ראוי שהם יורידו את השאלטר על מה שקרה במליאה?

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך, באופן טריוויאלי, זה פגיעה חמורה בכבוד הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: היה שם אירוע מאוד-מאוד-מאוד קשה.

איילת נחמיאס ורבין: האם אני עכשיו נותנת למישהו מאתנו – עזוב כרגע את הערוץ המשדר או את הזכיין, האם אנחנו עכשיו נוטלים בידינו שאלטר שאומר: היה צריך להפסיק את שידורי הכנסת?

איילת נחמיאס ורבין: יואב, אתה תתחיל להיכנס לניואנסים ואנחנו נמצא את עצמנו בשאלה מאוד-מאוד-מאוד קשה: מהי פגיעה חמורה?

רועי פולקמן: אני רק אטען שמהותית באמת יהיה קשה להשתמש בזה, בגלל שבטח אם היו מורידים שאלטר – בעידן שלנו, הרי היה עולה צילום בפייסבוק.

<אתי בנדלר: על מה מדובר?

רועי פולקמן: על האירוע של המהומה שהתחוללה כשחברת הכנסת זועבי דיברה במליאה והיתה התנפלות.

<אתי בנדלר: בפירוש אין בהוראות אלה כדי למנוע סיקור - - -

מיקי רוזנטל: זה בכלל לא שייך.

מיקי רוזנטל: השידורים של המליאה ישודרו - - -

איילת נחמיאס ורבין: תנו לי לסיים.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שהדוגמה שבחרתי על המליאה היא לא טובה, והדוגמה הראשונה שאני נתתי היא דוגמה יותר מתאימה, והדוגמה ששלי נתנה היא יותר מתאימה, ולא נוח לי לתת את הדוגמה הזאת, ואני עדיין אומרת ועומדת בתוקף על זה שבסיטואציה הזאת שקרתה זה כנראה מה שצריך היה לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: אתה אומר, יהיה קשה להפעיל את הסעיף הזה – זה כמו שאתם אומרים על סעיף ההדחה, זה אותו דבר.

איילת נחמיאס ורבין: אם יהיה קשה להפעיל את הסעיף, יכול להיות שהסעיף זהה הוא עוד פתח ולא צריך לשים - - -

רועי פולקמן: שמעת על הצהרות חוק?

רועי פולקמן: למדנו את זה הרבה בשנה האחרונה, כמה הצהרות חוק יש בכנסת הזאת, אני אתן לך רשימה ארוכה.

יואב קיש: רועי, תן לה לסיים.

יואב קיש: אנחנו הפרענו לה מספיק.

איילת נחמיאס ורבין: תעזור לי להעביר תקנות, אז זה לא יהיה הצהרות חוק.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אני אומרת לכם, אני לא מצליחה להבין איך הסעיף הזה מביא תועלת באיזושהי צורה, ועל כן אני חושבת שמקומו - - -

מיקי רוזנטל: אני גם רוצה לענות, כי בכל אופן אני מעורב בזה.

מיקי רוזנטל: תראו, אני חושב שעורך החדשות עם הכי הרבה שערות לבנות פה - - -

שלי יחימוביץ': מה?

שלי יחימוביץ': מה?

שלי יחימוביץ': מה אמרת?

איילת נחמיאס ורבין: מיקי, אני מוכרחה להעיר לך הערה.

מיקי רוזנטל: אני מוכרח להגיד משהו.

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, אני חייבת להגיד לך משהו.

מיקי רוזנטל: תני לי להגיד משהו.

איילת נחמיאס ורבין: לא, תקשיב שנייה.

איילת נחמיאס ורבין: לפני כמה ימים הייתי ביוון, והייתי באקרופוליס, ואמרתי, לפני 25 שנים כשהייתי באקרופוליס, ואז כתבתי, מי היה מאמין שאני אגיע לרגע הזה שאני אכתוב:

איילת נחמיאס ורבין: לפני 25 שנים, כשאני הייתי.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים שאתה המון שנים בתקשורת והמון שנים ב - - -

מיקי רוזנטל: הניסוח של הסעיף הזה הוא כזה - - -

יואב קיש: איילת, נאום אקרופוליס מאחורינו?

איילת נחמיאס ורבין: אני סיימתי אותו - - - לפני שנאמתי אותו.

יואב קיש: מיקי, בבקשה.

מיקי רוזנטל: אני מבין את החשש של שלי, אבל הסעיף הזה דווקא מגן על הדוגמה, בדיוק הסעיף הזה, כי אם תשובה מתרברב שהוא יכול להעביר פה כל דבר בכנסת, יש לזה ערך חדשותי מובהק ולכן חייבים לשדר את זה.

מיקי רוזנטל: לא רק שזה מונע את שידור הדבר הזה - - -

שלי יחימוביץ': לא נכון, זה לא קרה בכנסת - - - מקרו

מיקי רוזנטל: אנחנו שינינו את החוק כך שכל מה שקשור לפעילות חברי הכנסת ולפוליטיקה הישראלית הוא רלוונטי לשידורי הכנסת.

יואב קיש: נכון.

שלי יחימוביץ': הנה, זה לא.

שלי יחימוביץ': זה לא קשור לפעילות חברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: אם בעל הון יכול להעביר בכנסת כל הצבעה שהוא רוצה, זה קשור מאוד לפוליטיקה הישראלית?

מיקי רוזנטל: בוודאות כן.

שלי יחימוביץ': אבל זו פגיעה חמורה בכבוד הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: מיקי, מה זה פגיעה חמורה?

יואב קיש: אבל תנו לו לדבר.

יואב קיש: נו, הוא מנסה לדבר.

איילת נחמיאס ורבין: שואלת שאלה מכוונת.

יואב קיש: כל הדוגמאות שנתתם לא נופלות לקטגוריה הזאת.

מיקי רוזנטל: הסעיף הזה נועד למנוע רק דבר אחד, שיישב אדם בערוץ הכנסת, לא במליאה, שאת זה חייבים לשדר בכל מקרה, ולא בוועדות, שאת זה חייבים לשדר בכל מקרה – אלא יישב בערוץ הכנסת בתוכנית מוספים או בתוכנית חדשות, שאיננה בשידור ישיר של פעילות הכנסת, ויגיד שכל חברי הכנסת מושחתים ופה מתקבלות החלטות נוראיות, וקונים את כל חברי הכנסת, והוא לא יביא שום סימוכין לעניין הזה, ואין לזה שום ערך חדשותי, אלא מדובר בדברי השמצה שהם חסרי בסיס.

מיקי רוזנטל: אין להם, לא מסד עובדתי, שום דבר, סתם, בא בן-אדם, ומדבר - - -

איילת נחמיאס ורבין: אתה מכניס את כל התקשורת הישראלית.

מיקי רוזנטל: ממש לא נכון.

מיקי רוזנטל: ממש לא נכון.

איילת נחמיאס ורבין: מה, זה לא קורה?

מיקי רוזנטל: זה נועד למנוע רק את הדבר הזה.

מיקי רוזנטל: זה הכול.

מיקי רוזנטל: וכל יתר הדברים שיש להם כאמור ערך חדשותי, ערך ציבורי, ערך עיתונאי, הם נכנסים בהגדרת החוק.

שלי יחימוביץ': אבל סליחה, מיקי, דווקא הדוגמה שלך – יושב אדם, מרואיין מהשורה, בפאנל בערוץ הכנסת, ואומר: הכנסת הזאת מושחתת, יש פה ח"כים שאפשר לקנות את הקול שלהם, לוןביסטים יושבים בתוך החדרים, בושה וחרפה, זה לא דמוקרטי - - -

יואב קיש: רגע, למה לוביסטים בחדרים זה מושחת?

שלי יחימוביץ': בעיני, זה מושחת.

שלי יחימוביץ': אני מבטאת פה את עמדתי, לא את עמדתך.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שנגישות של לוביסטים, בשם בעלי ההון, לחברי הכנסת, מפרה מאוד את הדמוקרטיה, ופוגעת בכלל שלפיו לכל אדם יש קול אחד בלי הבדל מעמד כספי, גזע, דת או מין, כי היא נותנת יותר כוח למי שיש לו כוח, ופחות כוח למי שאין לו כוח.

שלי יחימוביץ': לכן בעיני, הלוביזם הוא תופעה מושחתת.

שלי יחימוביץ': לא פלילית.

שלי יחימוביץ': מושחתת ברמה הערכית.

יואב קיש: כי אם זו השמצתה פרועה, למה שיגיד?

שלי יחימוביץ': מכיוון שהתקשורת מלאה בחוות-דעת של בני-אדם מאוד-מאוד שליליות עלינו.

שלי יחימוביץ': זה נורא מרגיז אותי, אני מגינה על כבודה של הכנסת, אבל אני מודעת לזכות לומר את הדברים האלה, ואתה לא יכול להגביל את הזכות זאת בחקיקה.

יואב קיש: לא, לא ברמה של פגיעה חמורה בכבוד הכנסת.

יואב קיש: דרך אגב, יש הבדל בין ח"כים.

יואב קיש: אם יבוא אדם ויגיד: יואב קיש הוא אידיוט, הוא לא מבין על מה הוא מדבר – עם זה אין שום בעיה.

יואב קיש: זאת אומרת, אולי יש בעיה לי, אבל אין בעיה מבחינת החוק.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לחלוק על שלי – אם היה יושב אדם בערוץ מסחרי, לא בערוץ הכנסת, והיה אומר על אלמוני או פלוני, או על גוף כלשהו, שהם גנבים ומושחתים, ולא היה מנמק את זה ולא היה מביא דוגמאות, אני כעורך בשידור הייתי אומר: או שיביא דוגמאות או שנסתום לו את הפה.

שלי יחימוביץ': לא, לא היית אומר את זה.

מיקי רוזנטל: הייתי אומר את זה.

מיקי רוזנטל: כן, ודאי לא הייתי מאשר את זה בכתבה.

שלי יחימוביץ': נו, באמת.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אז היית אומר למנחה, תשאל אותו - - -

שלי יחימוביץ': כל-כך הרבה פעמים זה קורה שאנשים יושבים ומביעים ביקורת - - -

מיקי רוזנטל: לא, ביקורת לא מנומקת - - -

יואב קיש: בבקשה, משרד המשפטים.

<אלידור בליטנר: אני מצטרפת לדברים שנאמרו כאן - - -

יואב קיש: נאמרו כאן כמה דברים.

<אלידור בליטנר: אני חושבת שאין הבדל מהותי בין הסעיף הזה לסעיף הביזוי.

<אלידור בליטנר: פגיעה חמורה בכבודה של הכנסת – אני לא מבינה מה זה אומר, זה עמום, זה בלתי אכיף, בעיניי.

<אלידור בליטנר: יש כאן חשש מצנזורה.

<אלידור בליטנר: יהיה כאן אפקט מצנן על הגוף המשדר.

<אלידור בליטנר: מה זה פגיעה חמורה בכבודה של הכנסת?

<אלידור בליטנר: - - - אני לא מכירה סעיף מקביל כזה ברגולציית התקשורת בישראל.

<אלידור בליטנר: הכנסת כבית המחוקקים הוא המקום הראשון שצריך להגן בתוכו על חופש הביטוי.

<אלידור בליטנר: לחופש הביטוי יש שני צדדים.

<אלידור בליטנר: זה לא רק הזכות לשמוע, זה גם הזכות להישמע, זכות הציבור לדעת - - -

יואב קיש: בסדר, דיברנו על כל הדברים האלה ואנחנו הגענו למסקנה אחרת.

<אלידור בליטנר: בסדר, אני מצטרפת לדברים.

<אלידור בליטנר: הדוגמה שניתנה כאן, למשל, התפרעות של מישהו בוועדה בכנסת – אומנם יש כאן את הסייג שאין למנוע סיקור עובדתי.

<אלידור בליטנר: אבל סיקור עובדתי זה אחד.

<אלידור בליטנר: מה לגבי ניתוח?

<אלידור בליטנר: מתי הניתוח של האירוע יהפוך להיות כזה שחורג מהערך החדשותי ובמידה שאינה עולה על הנדרש?

יואב קיש: אל"ף, עוד פעם, אנחנו מדברים על משהו שמדבר על כבוד הכנסת, ואתם לוקחים את זה לחברי כנסת.

יואב קיש: חברי כנסת לא מוגנים תחת הסעיף הזה.

יואב קיש: בצורה הכי ברורה: דיברנו על הכנסת כמוסד.

<קריאות: - - -

יואב קיש: לא, לא נכון.

יואב קיש: גם בסעיף הביזוי, גם מזה התעלמתם.

יואב קיש: בסעיף הביזוי גם נאמר: הכוונה היא להגן על הכנסת כמוסד.

יואב קיש: אני לא רוצה להשתמש פה בביטויים שניסו להגיד לי - - -

איילת נחמיאס ורבין: יואב, תן לי דוגמה, אז אני אגיד לך.

<אורי פז: נראה לך? - - -

יואב קיש: לא, לא נראה לי.

יואב קיש: אני לא בא אליך בטענות.

יואב קיש: מי מדבר אליך בכלל עכשיו?

שלי יחימוביץ': רגע, היה דבר כזה?

יואב קיש: לא.

שלי יחימוביץ': אז למה ממציא דברים שלא היו ולא נבראו?

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: אני ביקשתי שתיתן דוגמה ממשהו שקרה.

יואב קיש: לא, אין משהו שקרה.

איילת נחמיאס ורבין: יואב, אבל הסעיף הזה לא בא במנותק ממה שקורה - - -

יואב קיש: את טועה.

יואב קיש: איילת, את טועה.

יואב קיש: הסעיף הזה בא במנותק לזכיין הקודם.

איילת נחמיאס ורבין: לא קשור לזכיין.

<אתי בנדלר: מה, ממה שקורה בעולם?

<אתי בנדלר: - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא.

איילת נחמיאס ורבין: יואב, תן לי רגע להשלים את המשפט למרות שהפרעתי לך.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיב שנייה.

איילת נחמיאס ורבין: הסעיף הזה בא לעולם כחלק מדיון בוועדת פריש, שאמרו: מעמדה של הכנסת נחלש, הכנסת לא אוכפת, הכנסת לא מבקרת, הכנסת לא מפקחת, כל מיני דברים, וזה נובע מזה שהכנסת נראית ככה וככה וככה וככה.

איילת נחמיאס ורבין: הדברים האלה לא באים במנותק מאיזושהי תחושה כללית בציבור שהאמון בכנסת יורד.

איילת נחמיאס ורבין: אז כתוצאה מזה הביאו גם את הסעיף הזה.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא הדבר היחיד שצריך לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: מי שחושב שצריך לעשות משהו, אני אומרת לך שזה הדבר הכי פחות חשוב מבין הדברים שצריך לעשות כדי להחזיר לכנסת את מעמדה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שתתנו לי דוגמה למשהו שמשקף, דוגמה שיכולה ליפול לגדר הקטגוריה של פגיעה חמורה בכבוד הכנסת, וכבוד הכנסת, אגב, זה גם כבוד חברי הכנסת.

שלי יחימוביץ': מה אכפת לך להוריד את זה?

יואב קיש: אני לא רוצה להוריד את זה.

<אורי פז: הקודם עדיין נמצא פה.

יואב קיש: שנמצא פה.

יואב קיש: הנוכחי.

<אורי פז: הוא יהיה עד דצמבר כנראה.

יואב קיש: נכון.

<אתי בנדלר: ואולי הוא יהיה גם הזכיין הבא.

<אתי בנדלר: מי יודע?

רועי פולקמן: זה תלוי בהחלטה שלכם.

רועי פולקמן: לא החלטתם.

רועי פולקמן: יכול להיות שאתם עוזבים מחר.

איילת נחמיאס ורבין: יואב, אבל אני לא דיברתי על השידור.

איילת נחמיאס ורבין: אני דיברתי – תן לי מקרה שבעיניך נופל לגדר קטגוריה, ולא מעולם החי.

יואב קיש: נתתי לך מקרה, שמחר יכול לבוא לפה זכיין שירצה רייטינג ויחשוב שזו הדרך שלו להשיג רייטינג, ויכול לעשות דברים שבעיניי הם לא ראויים, לא ראויים לכבוד הכנסת.

יואב קיש: זו המטרה של הסעיף הזה.

איילת נחמיאס ורבין: שמע, ידידי, - - -

יואב קיש: איילת, מעבר לזה, אני אגיד לך לכל מה שהעלית – המקרה האישי שלך לא קשור לעניין, המקרה של תשובה, גם מיקי התייחס אליו, לא קשור לעניין, המקרה של חברת הכנסת חנין זועבי – חובה לשדר מליאה.

יואב קיש: כל המקרים - - -

איילת נחמיאס ורבין: - - - על המליאה, על הוועדות, אין בעיה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהדוגמה האישית שנתתי היא כן נופלת, אבל נניח שאני לא.

רועי פולקמן: איילת, לצוד פוקימונים בכנסת זה נקרא ביזוי הכנסת?

איילת נחמיאס ורבין: אני באופן אישי, בתור בן-אדם שחובב פוקימונים, אני חושבת שזו מצווה שיהיו פה פוקימונים, אבל אף אחד לא שואל אותי.

רועי פולקמן: - - - מחר יתחילו לצוד פה פוקימונים בעל הוועדות - - -

איילת נחמיאס ורבין: רועי, הלוואי שיצודו פה פוקימונים.

איילת נחמיאס ורבין: מספיק עם זה.

רועי פולקמן: לא, כי אולי יחליטו שזה ביזוי הכנסת - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, אתה עושה לי טיזר בלתי נסבל לעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיבו, זה מטורף, הסיפור הזה של הפוקימונים.

<קריאות: - - -

<קריאה: אתה יודע מה הבעיה?

<קריאה: הבעיה היא שמנהל הערוץ שיהיה, יצטרך כל דבר - - -

איילת נחמיאס ורבין: זה נכון, זה מראש זה.

איילת נחמיאס ורבין: זה כל דבר.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיב שנייה, זה לא צחוק, יואב.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיב רגע, זה באמת לא סעיף סתמי.

איילת נחמיאס ורבין: זה סעיף ממש רציני.

יואב קיש: מן הסתם תהיה עליו רביזיה גם, אני חושב.

שלי יחימוביץ': מה הקשר לרביזיה?

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך, יואב, מעבר לרביזיה, יואב, מעבר לטכניקה.

איילת נחמיאס ורבין: אין סיכוי, ולא משנה מי הזכיין – מיקי רוזנטל, זה ביזוי הכנסת, הנה, בבקשה, הנה, הנה - - -

יואב קיש: לא, זה ביזוי חבר כנסת.

איילת נחמיאס ורבין: למה הוא מדבר - - - בטלפון?

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא מדבר עם מישהו, הוא מדבר בטלפון.

איילת נחמיאס ורבין: מיקי רוז, אתה מפריע לי.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיבו שנייה, הוא יצטרך בסופו של דבר להיות מלווה על-ידי יועץ משפטי, כי כל דבר – יואב, אני מוכרחה שאתה תיתן דוגמה למה מהווה - - -

יואב קיש: נתתי לך.

יואב קיש: את לא מסכימה איתה.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני לא לא מסכימה איתה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה טעוה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת דוגמה למשהו שקרה פה, ואתה לא היית רוצה שהוא ישודר.

יואב קיש: לא, אין.

יואב קיש: לא קרה.

יואב קיש: לא קרה, בסדר?

יואב קיש: אין דוגמה.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני לא מבינה.

יואב קיש: אני רוצה לסיים את זה.

יואב קיש: כולם דיברו עכשיו, סליחה.

יואב קיש: מיקי, אנחנו מוספים לסיום סעיף (2) התייחסות שתבהיר – אם זה לא מספיק ברור – שלא מדובר על נושא הוועדות והמליאה.

יואב קיש: זאת אומרת, סעיף זה לא יכול לפגוע - - -

יואב קיש: בדיוק, כדי שלא יהיה שום חשש שמישהו שמשדר מליאה או ועדות כביכול עושה את הדבר הזה.

יואב קיש: אני מביא להצבעה - - -

<יונתן בייסקי: אנחנו מבקשים - - -

שלי יחימוביץ': למה שלא תצביעו נגד זה?

רועי פולקמן: אני לא אצביע נגד כי - - - אבל אני נמנע בסעיף הזה.

רועי פולקמן: אני אמרתי שאני לא אצביע בעד.

יואב קיש: אנחנו מצביעים על החלפת סעיף 12, סעיף 10 בהצעת החוק.

יואב קיש: מי בעד הסעיף?

יואב קיש: שירים את ידו.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא רוצה לחלק את זה ל-(1) ו-(2)?

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא רוצה לחלק ביניהם, לפחות שעל סעיף (1) נוכל להצביע יחד?

<יונתן בייסקי: אנחנו לא קיבלנו את זכות הדיבור, אדוני היושב-ראש.

יואב קיש: מי זה, אנחנו?

<יונתן בייסקי: המועצה.

יואב קיש: קודם כל, עכשיו אתה אומר?

יואב קיש: היית צריך להגיד לפני שאני יוצא להצבעה.

<יונתן בייסקי: אני הצבעתי קודם.

יואב קיש: אז אני לא ראיתי אותך, ואנחנו מצביעים עכשיו.

יואב קיש: מי נגד?

יואב קיש: שניים.

יואב קיש: מי נמנע?

יואב קיש: אחד.

יואב קיש: בעד – רוב

יואב קיש: נמנעים – 1

איילת נחמיאס ורבין: כי אתה מחבר בין הסעיפים.

איילת נחמיאס ורבין: אני בעד סעיף (1).

יואב קיש: הסעיף התקבל.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל יואב, למה לא להצביע אחד-אחד?

איילת נחמיאס ורבין: כך מקובל בכנסת, להצביע סעיף-סעיף.

יואב קיש: אם אתה רוצה, תתייחס בבקשה.

יואב קיש: אבל אני לא יכול באמצע הצבעה להפריע.

<יונתן בייסקי: אני מתנצל, אולי הייתי צריך להיות יותר אסרטיבי.

איילת נחמיאס ורבין: אני מגישה רביזיה, גם על זה.

שלי יחימוביץ': גם אני מגישה רביזיה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

<יונתן בייסקי: אנחנו כמועצה אמורים לאכוף את הסעיף הזה.

<יונתן בייסקי: כלל שהדבר הזה לא מוגדר היום, אני לא יודע לאכוף את הסעיף הזה.

<יונתן בייסקי: אם מחלקת פניות ציבור שלנו תקבל איזושהי פנייה שאומרת שיש פגיעה בכבוד הכנסת, אז ראש אגף פיקוח יודע לאכוף חוק כתוביות, הוא יודע לאכוף את חוק איסור הסתה, את הוראות הרישיון - - -

יואב קיש: אז תקבל חוות-דעת מהיועץ המשפטי.

<יונתן בייסקי: כבוד הכנסת – אם אתם מכניסים את זה לחוק, אתם צריכים להגדיר מה זה.

<יונתן בייסקי: כרשות מנהלית אני לא יכול לאכוף משהו - - -

יואב קיש: הנה הגדרנו.

יואב קיש: אם תהיה לך בעיה, יש לך יועץ משפטי, הוא יכול לתת לך את הייעוץ המשפטי הנדרש.

יואב קיש: היועצת המשפטית שלי טוענת שאין עם זה בעיה.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר לכם מהי התשובה.

<אתי בנדלר: מי שצריך לאכוף את זה, זה כמובן אתם.

<אתי בנדלר: נושא של כבוד הוא כמובן עניין ערכי.

<אתי בנדלר: מנהל אגף האכיפה יבקש חוות-דעת לגבי זה, יש פסיקה מה זה פגיעה חמורה בכבוד וכיוצא בזה, והמועצה תצטרך בסופו של דבר להחליט אם המשדר הניתן, היתה בו משום פגיעה לחמורה בכבוד הכנסת, ולא שהתקיימו ההגנות שמפורטות באותו סעיף.

מיקי רוזנטל: עניין ציבורי ועניין חדשותי זה – אתה יודע, אני לא מעריך שמישהו ישדר משהו סתם, שמישהו יעמוד פה מחוץ לכנסת וינבל את הפה שלו.

מיקי רוזנטל: זה לא סביר גם.

מיקי רוזנטל: כשהם יביאו משהו לשידור ותהיה בו ביקורת על הכנסת, ועל תפקודה ועל עבודתה, מן הסתם הוא חוסה באופן אוטומטי תחת הסעיף: עניין ציבורי ועניין חדשותי.

מיקי רוזנטל: לא יהיה דבר כזה.

מיקי רוזנטל: אני לא מכיר משפטן אחד שיגיד שנאמרו דברים על הכנסת ואין בהם עניין חדשותי.

יואב קיש: בואו נמשיך.

<אתי בנדלר: אגב, גם היום, חבר הכנסת צריך לשמור על כבוד הכנסת, ומי שמחליט, בסופו של דבר - - -

מיקי רוזנטל: כן, יש ועדת האתיקה.

מיקי רוזנטל: ועדת האתיקה כל יום קובעת מה זה כבוד הכנסת.

יואב קיש: אנחנו לתיקון סעיף 19, בבקשה.

יואב קיש: זה למנוע מימון אחר מלבד התקציב של הכנסת.

יואב קיש: זה כל מטרת הסעיף.

יואב קיש: מישהו רוצה להתייחס לזה?

<אתי בנדלר: אין כאן שינוי המצב המשפטי.

<אתי בנדלר: יש כאן רק הבהרה שאין מקורות מימון אחרים, אלא התקציב המאושר ותשדירי שירות.

<אתי בנדלר: אפשר להביא כסף מהבית.

יואב קיש: אני חושב שיש פה הסכמה רחבה בוועדה.

<קריאה: איך דרכי האכיפה על זה?

<אתי בנדלר: תמיד המועצה תהיה אחראית על - - -

שלי יחימוביץ': אבל מה זה שידור תשדירי שירות?

יואב קיש: זה ממשלתיים.

יואב קיש: זה לא פרסומות.

<אתי בנדלר: החוק מאפשר לשדר תשדירי שירות כהגדרתם בחוק.

<אתי בנדלר: בפועל לא משודרים בערוץ תשדירי שירות, אבל יש בכפוף להוראות החוק אפשרות - - -

מיקי רוזנטל: אתה רוצה שאני אגיד לך את כל הדרכים איך בודקים את זה?

יואב קיש: חברים, אני מעלה להצבעה - - -

שלי יחימוביץ': רגע, רגע.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להבין מי הגופים שרשאים לשדר תשדירי שירות.

<אתי בנדלר: משדר מטעם גוף ממלכתי שמטרתו העברת מידע לציבור בנושאי בריאות, בטיחות, ביטחון, איכות סביבה, רווחה וזכויות וחובות האזרח, ובלבד" - - -

שלי יחימוביץ': זה מטעם משרד ממשלתי?

<אתי בנדלר: כן, יש בתקנות – גוף ממלכתי זה כל אחד מאלה: הממשלה או משרדי הממשלה, לשכת נשיא המדינה, הכנסת, מבקר המדינה - - -

יואב קיש: זה לא משנה, אם זה קיים גם בקודם.

שלי יחימוביץ': בסדר, אבל אנחנו מאגדים את זה עכשיו.

<אתי בנדלר: לא, לא מאגדים את זה.

<אתי בנדלר: זה קיים - - -

יואב קיש: זה קיים.

שלי יחימוביץ': וחוץ מגופים ממשלתיים?

<אתי בנדלר: הכנסת, מבקר המדינה, לשכת נשיא המדינה, בתי-משפט, בתי-דין, לשכות הוצאה לפועל.

יואב קיש: חברים, אני מעלה להצבעה את תיקון סעיף 19, סעיף 11 לחוק.

יואב קיש: מי בעד?

יואב קיש: שירים את ידו.

יואב קיש: מי נגד?

יואב קיש: מי נמנע?

יואב קיש: בעד – רוב

יואב קיש: נמנעים – 2

יואב קיש: ממשיכים, בבקשה.

<אתי בנדלר: סעיפים 12, 13 ו-14, הם כולם תיקונים טכניים בחוקים שמזכירים את חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת.

<אתי בנדלר: מאחר שהשם של החוק שוּנה או מוצע לשנות אותו, אז אנחנו פשוט עושים תיקונים.

<אתי בנדלר: אני אקרא את זה כבר בנוסח מתוקן:

יואב קיש: אני חושב שזה די ברור.

יואב קיש: מישהו רוצה להתייחס?

יואב קיש: מי בעד?

יואב קיש: שירים את ידו.

יואב קיש: מי נגד?

יואב קיש: מי נמנע?

יואב קיש: בעד – רוב

יואב קיש: נמנעים – 1

יואב קיש: אנחנו סיימנו את הקראת החוק?

<אתי בנדלר: סיימנו את הקראת החוק.

יואב קיש: אנחנו עושים הפסקה - - -

רועי פולקמן: יואב, אני מגיש רביזיה - - -

יואב קיש: יש הרבה רביזיות.

שלי יחימוביץ': גם אני מגישה רביזיה.

רועי פולקמן: אני יודע, אבל אני מגיש רביזיה על כלל החוק ואנחנו נדבר על זה.

שלי יחימוביץ': גם אני מגישה רביזיה על כלל החוק.

איילת נחמיאס ורבין: 12 ורבע.

<אתי בנדלר: לא, אי אפשר ב-12 ורבע על כלל החוק.

יואב קיש: לא על כלל החוק.

יואב קיש: על כלל החוק נדון בנפרד.

יואב קיש: על הרביזיות שהוגשו כפי שהוגשו, ב-12:00.

יואב קיש: ויש לנו, לוועדת הכנסת, עוד לו"ז מלא – כל החברים, נא להגיע.

<אתי בנדלר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, על כלל החוק שלך אי אפשר ב-12:00.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא על כלל החוק.

איילת נחמיאס ורבין: על כלל החוק זה שלי ורועי.

<אתי בנדלר: לא על כלל החוק.

<אתי בנדלר: את ביקשת קודם רביזיה.