ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 301, 2016-07-17 10:57

אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם.

אלי אלאלוף: קצת חיוך, הצלחנו למנוע את הפיטורים של העובדים בירוחם.

אלי אלאלוף: שותפים למהלך חברי הכנסת מיקי לוי, מנו טרכטנברג ונחמן שי, ובמיוחד יושב ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן ונציג שר האוצר אביגדור יצחקי והוועדה שלנו.

אלי אלאלוף: היום ה-17 ביולי 2016, י"א בתמוז התשע"ו, השעה 10:57.

אלי אלאלוף: אני מתנצל על האיחור אבל ניחשתם את הסיבה.

אלי אלאלוף: אנחנו ממשיכים בהצעת החוק של השירות האזרחי התשע"ה-2015.

אלי אלאלוף: קבענו שהדיון יתקיים עד השעה 14:00 כאשר באמצע נעשה הפסקה.

אלי אלאלוף: ברוך הבא, פעם ראשונה אתנו בוועדה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': שולי מחתנת היום בת ואני ממלא את מקומה.

אלי אלאלוף: מזל טוב.

<נטלי מופסיק: אדוני, משהו קטן, אם יותר לי.

<נטלי מופסיק: הייעוץ המשפטי של משרד הרווחה.

<נטלי מופסיק: יש איזושהי מחלוקת בתוך הממשלה לעניין סמכויות הפיקוח בחוק כאשר משרד הרווחה חושב שבכל מה שקשור לאוכלוסיות שלנו צריכה להיות לנו סמכות פיקוח והרשות כרגע חולקת על עמדתנו.

<נטלי מופסיק: אנחנו רוצים לאפשר איזושהי שהות כדי שהמנכ"לים של הרשות ושל משרד הרווחה יוכלו להיפגש ולקבל החלטה בעניין זה.

אלי אלאלוף: בבקשה, תעשו את זה.

<נעה בן שבת: זה סעיף שדנו בו.

<נעה בן שבת: יש די הרבה סעיפים שנשארו פתוחים במהלך הדרך וצריך יהיה לחזור גם עליהם.

<נעה בן שבת: זה סעיף שלפי מה שהקראנו, דיברנו על הסמכויות והסמכויות האלה באות בנוסף לסמכויות פיקוח אחרות.

<נעה בן שבת: אתם בעצם אומרים שזה יכול לפגוע בסמכויות פיקוח נוספות שלכם.

<נטלי מופסיק: אנחנו רוצים להוסיף סמכות פיקוח.

<יואב ארבל: הנוסח הנוכחי מדבר על כך שהשר רשאי להסמיך מפקחים רק מעובדי הרשות.

<יואב ארבל: כאן השאלה האם זה יישאר כך או לא.

אלי אלאלוף: לא ניכנס לפרטים.

אלי אלאלוף: תשבו ביניכם.

אלי אלאלוף: בכל מקרה, יש לנו הרגשה שלא נסיים את החוק היום.

אלי אלאלוף: תדונו מוקדם ככל האפשר כדי שלא נעכב את המשך החוק.

<נעה בן שבת: הכיוון שלכם הוא שתוכלו להסמיך גם עובדים של גופים אחרים כמפקחים.

<דרור גרנית: יש כל מיני מחשבות.

<יואב ארבל: ישבו המנכ"לים ונחזור אליכם.

אלי אלאלוף: זה אומר שכבר הזמנתם את משרד המשפטים לפגישה הזאת.

אלי אלאלוף: אני רואה הוא כבר מתערב.

אלי אלאלוף: ברשותכם, נמשיך בקריאת החוק.

<נעה בן שבת: בדיון הקודם עלו שאלות.

<נעה בן שבת: היינו בסעיף של המטרה של מבקש ההכרה בעמוד 51.

<נעה בן שבת: קראנו את סעיף קטן (ג) והכיוון שהוועדה הורתה הוא לדבר על כך שהעיסוק העיקרי של מבקש ההכרה יהיה בהפניית מתנדבים לשירות הלאומי או השירות הקהילתי.

<נעה בן שבת: כאן עלו כל מיני שאלות.

<נעה בן שבת: במסגרת העיצום של ההוראה, של הכיוון עליו הורתה הוועדה.

<נעה בן שבת: הסעיף קובע גם שמטרתו העיקרית של התאגיד, כך הוא קבע במקור, היא לעסוק בהפניית מתנדבים וגם עיקר עיסוקו הוא בהפניית מתנדבים.

<נעה בן שבת: השאלה היא אם אנחנו מדברים גם על המטרה וגם על העיסוק.

<נעה בן שבת: קיבלנו הערות שבעצם זה מחייב את כל הגופים המוכרים כנראה לערוך שינוי במערכות שלהם.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב, מההיכרות שלי לפחות עם העמותות שאני מכיר, יש לא מעט תחומי עיסוק והם כולם בסוף סובבים סביב סוגיית השירות הלאומי, אבל לדוגמה הכנה לשירות לאומי, הפניית בוגרי שירות לאומי לתעסוקה או לדברים כאלה.

בצלאל סמוטריץ': צריך אולי לייצר איזשהו ניסוח.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בפירוש לא רוצים שהגופים האלה יתעסקו עכשיו עם חבילת נופש בקפריסין.

בצלאל סמוטריץ': לא על זה מדובר.

בצלאל סמוטריץ': שיהיה ברור שאין הכוונה רק ההפעלה הפיזית של אותו מתנדב בתקופת השירות הלאומי אלא גם דברים שהם סובבים סביב העיסוק של השירות הלאומי, כמו קורסים של הכנה לשירות לאומי, טיפול בבוגרי שירות לאומי ודברים כאלה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שגם בנוסח הנוכחי זאת הפרשנות שאני הייתי נותן, אבל אני לא רוצה להשאיר את זה אחר כך לפקיד כזה או אחר בתוך המערכת.

מיקי לוי: אנחנו בסעיף הזה?

בצלאל סמוטריץ': על זה דיברה היועצת המשפטית.

<נעה בן שבת: אנחנו קראנו עד סוף סעיף 46 והיו תיקונים בנושא הזה.

<נעה בן שבת: אני חושבת שכאן כן כדאי לקבל את עמדת הוועדה ולקבל החלטות בנושא הזה כי זה כיוון שגם אם עיבוד הפרטים שלו ייעשה אחר כך - - -

אלי אלאלוף: אני חוזר על מה שסיכמנו בדיון הקודם.

אלי אלאלוף: אנחנו אמרנו שעמותות מסוג זה, לאור ההיקף ולאור הרגישות הגדולה, ואני לא רוצה להרחיב את הדיבור על חקירה, על העמותות האלה לטפל בנושא ולא שום דבר אחר.

אלי אלאלוף: יש כאן אפשרות משפטית לבנות את זה בצורה כזאת שהגוף הזה יהיה עצמאי וכל שאר הפעולות שהיום קיימות בעמותות האלה ייעשו בלי לפגוע בהן.

אלי אלאלוף: צריך לכך למצוא את הנוסחה המשפטית, ונמצא כאן נציג משרד המשפטים שיכול לתת עצות בעניין הזה.

אלי אלאלוף: להביא נושאים נוספים שהם קשורים ישירות לזה ומתוקצבים באמצעות תהליך התקצוב של השירות הלאומי, אין בעיה אבל רק במסגרתו ורק הדברים הבלעדיים לשירות הלאומי.

אלי אלאלוף: זה מה שגרם לדעתי לבלבול וזה מה שמאפשר גם פיקוח אמיתי על זה.

אלי אלאלוף: לא לשכוח, זה שירות לאומי, זאת מערכת ממלכתית ולא של גוף זה או אחר למרות שהגופים האלה היו ממקימי השירות האזרחי.

אלי אלאלוף: נתתי את הדוגמה המאוד פשוטה, כאיש לשעבר של עמותה, שברגע שלקחנו על עצמנו נושא שהתחיל בקרן רש"י, מפעל הזנה, ברגע שהוא הפך למפעל לאומי, היה לו חשבון עצמאי, ניהול עצמאי, מערכת עצמאית ועובדה שאחרי שנה או שנתיים המדינה החליטה שהיא יודעת להעביר את זה לגוף אחר.

אלי אלאלוף: אז לא לשכוח.

אלי אלאלוף: זאת לא עמותה פשוטה.

אלי אלאלוף: זה לא תחום פשוט.

אלי אלאלוף: זה תחום שכולנו – ואני חושב שגם כולם – רוצים לראות אותו כגוף ממלכתי.

אלי אלאלוף: יש עוד בעיה קשה.

אלי אלאלוף: אני חושב ששירות ממלכתי לא יכול לזוז יחד עם השרים.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות.

אלי אלאלוף: תאר לך שמחר בבוקר יתחילו להגיד שבעיני זה כמו שירות משטרה או צבא.

אלי אלאלוף: לא, מפני שזה מתאים לנו, בוא נעביר את זה למשרד אחר, את השירותים האלה.

אלי אלאלוף: בזה כבר יש פגם מהותי.

אלי אלאלוף: השירות הזה עובר כל קדנציה, ובדרך כלל לצערנו במדינה שלנו הקדנציות קצרות, אתה מעביר את זה ממשרד למשרד.

אלי אלאלוף: איזו אחריות יכולה להיות?

אלי אלאלוף: איזו המשכיות ניהולית יכולה להיות?

אלי אלאלוף: איזו אחריות?

אלי אלאלוף: כל הזמן יגידו זה לא אני אלא זה השר ההוא.

אלי אלאלוף: אני חושב שכדאי שתחשבו על זה.

אלי אלאלוף: אני מקבל את הלחצים.

אלי אלאלוף: בזמן האחרון יש הרגשה שבואו נשמור אותו שיישאר בצבע מסוים.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם שאם זה צבע מסוים, הוא לא ממלכתי, הוא לא לאומי.

אלי אלאלוף: בבקשה, תעשו כמו כל עמותה ואז זה לא זה.

אלי אלאלוף: זה לא צריך להיות מתוקצב עם רשות ממלכתית.

אלי אלאלוף: זאת לא רשות פרטית אלא זאת רשות מבוססת.

בצלאל סמוטריץ': דווקא העובדה שיש רשות כן מאפשרת אחריות ואחריות ניהולית.

בצלאל סמוטריץ': גם אם הם יישארו באותה משרד, הרי השר מתחלף כשהקדנציה מתחלפת, ואז מה זה משנה?

אלי אלאלוף: תבחר משרד.

בצלאל סמוטריץ': מעבירים עכשיו את משרד העבודה ומפרידים אותו מהכלכלה ומהתמ"ת.

בצלאל סמוטריץ': כל זה פוליטיקה.

אלי אלאלוף: זה לא זה.

אלי אלאלוף: זה כמו משטרה, כמו מכבי אש, כמו צבא.

אלי אלאלוף: לא מעבירים כל פעם את התחום הזה מכיסא לכיסא.

אלי אלאלוף: זה נראה לי לא ממלכתי.

אלי אלאלוף: אני חושב שמשרד המשפטים צריך למצוא את הנוסחה הנכונה.

בצלאל סמוטריץ': ההערה שלי התקבלה שהנוסח צריך לכלול שהעיסוק הוא בזה אבל גם סוגיות - - -

אלי אלאלוף: עוד לא הצבענו על שום דבר.

אלי אלאלוף: אני שואל האם אתה מקבל את התפיסה?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: לא מקבל.

בצלאל סמוטריץ': את ההכנה לשירות לאומי, את הטיפול בבוגרי שירות לאומי.

בצלאל סמוטריץ': זה הכול דברים שקשורים בשירות.

אלי אלאלוף: אנחנו צריכים לחשוב על זה.

אלי אלאלוף: למרות שנתנו איזה ניואנס אבל לא יותר מזה.

<נעה בן שבת: אני הבנתי שהוצע כאן ש"מטרתו של התאגיד מבקש ההכרה – אנחנו בעמוד 51 – לעסוק בהפניית מתנדבים לשירות הלאומי או לשירות הקהילתי ולהתחייב כי עיסוקו של מבקש ההכרה היא בהפניית מתנדבים לשירות הלאומי או לשירות הקהילתי ובנושאים הקשורים לשירות הלאומי כפי שתאשר הרשות בלבד".

אלי אלאלוף: התייעצות שהייתה לי עם החברים שלך, שהם גם חברים שלי, זה בדיוק מה שאמרתי.

אלי אלאלוף: אם הרשות תאשר שזה קשור לפעילות ההתנדבות וכולי, זה יהיה.

אלי אלאלוף: זה כתוב.

אלי אלאלוף: משרד המשפטים אמור להיות מאוד ממלכתי.

אלי אלאלוף: אתה מסכים אתי שמשרד המשפטים צריך להיות מאוד ממלכתי.

<דרור גרנית: בוקר טוב.

<דרור גרנית: משרד המשפטים וכמוהו כל יתר משרדי הממשלה.

<דרור גרנית: זה תפקידם וזה כובעם.

<דרור גרנית: השאלה לגבי הנושאים הקשורים לשירות הלאומי כפי שתאשר הרשות, כפי שהוצע כאן, אנחנו נחשוב איך לגדור את זה בצורה יותר מדויקת כי ההגדרה הזאת היא אמנם נכונה, אני מסכים עם הקונספט שאומר שלרשות תהיה את היד על השלטר במובן הזה שהיא תגיד מה כן ומה לא קשור.

<דרור גרנית: הסיפור הזה של כל עיסוקו ולא עיקר עיסוקו, הוא שינוי שיש לו כל מיני השלכות וצריך יהיה לחשוב עליהן, על המשמעויות בכל הרבדים של החוק.

<דרור גרנית: למשל, סתם לדוגמה, לאחר ליווי מתנדבים לאחר השירות.

<דרור גרנית: השאלה היא באיזה פרקי זמן, כמה רחוק, באיזה נושאים וכדומה.

<נעה בן שבת: לכן כתוב כפי שתאשר הרשות.

<נעה בן שבת: יש תנאי שהם צריכים להיות קשורים לשירות הלאומי.

<נעה בן שבת: לא יכול להיות משהו שהוא לא קשור והרשות תאשר.

<נעה בן שבת: יש את התנאי של אישור הרשות שהיא תוכל לקבוע.

<דרור גרנית: אני כמובן מסכים את התנאים האלה אבל נדמה לי שיכול להיות שיהיה נכון להקדיש לזה קצת יותר מחשבה ועוד חידודים.

מיקי לוי: אם נוכל לגדור את זה, זה יהיה יותר מדויק.

מיקי לוי: אני בעד.

<דרור גרנית: נדמה לי שזה מצריך עוד טיפה מחשבה בדבר הזה.

<דרור גרנית: דבר נוסף שצריך לומר, וזה כבר עלה בדיון הקודם.

<דרור גרנית: עלתה כאן השאלה שבעצם ההפרדה התאגידית, כלומר, שהגופים המוכרים הקיימים יצטרכו לעשות את ההפרדה של הפעילויות של השירות הלאומי מהפעילויות האחריות שמתקיימות ולייצר הפרדה תאגידית במבנים.

מיקי לוי: חד משמעית.

<דרור גרנית: הנושא הזה כבר עלה כאן לרבות כל מיני רעיונות שהועלו והוצעו על ידי נציגי הגופים עצמם.

<דרור גרנית: אני רוצה לומר שהדבר הזה, יש לו כל מיני משמעויות.

<דרור גרנית: זה מעורר הרבה שאלות והרבה נקודות למחשבה.

אלי אלאלוף: תבואו עם תשובות.

אלי אלאלוף: לא חייבים לחכות לישיבה כדי שתבואו עם תשובות.

<דרור גרנית: אנחנו נשתדל לעשות זאת.

<דרור גרנית: אני כן רוצה לומר מה נדמה לי הכיוון הנכון אבל אני אומר את זה ברמה מאוד ראשונית ולפני שניתנה הדעת לעומק.

<דרור גרנית: אני חושב שבגדול הכיוון הנכון הוא לייצר הסדרי מעבר קצת יותר ארוכים, שנתיים, שלוש, אולי אפילו ארבע, ולא לנסות לייצר פתרונות מהותיים בכל מטריה ומטריה, וזאת מתוך מחשבה שהסדרי מעבר ארוכים יותר יאפשרו מעבר אורגני.

מיקי לוי: לאחר השירות?

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: המעבר של המבנה התאגידי.

אלי אלאלוף: עובדה שנתנו שבע שנים כדי לקבל הכרה ולא חמש שנים.

<דרור גרנית: נכון.

אלי אלאלוף: אם כן, אנחנו בעד.

אלי אלאלוף: זה יבסס את המערכות ולא כל הזמן יבזבזו זמן על להעביר.

אלי אלאלוף: אנחנו בעד.

אלי אלאלוף: אני מציע שתשב עם הייעוץ המשפטי הנהדר שלנו ותמצאו את הנוסחה המתאימה.

<דרור גרנית: אני מסכים גם להצעה וגם לאמירה שהייעוץ המשפטי נהדר.

<נעה בן שבת: אנחנו הצענו בעמוד 81 הוראה בהמשך למה שהוצע כאן בדיון הקודם שהשתנה מבנה ההתאגדות, אז אפשר יהיה להמשיך ולהכיר באותו גוף, תהיה איזו רציפות בין הפעילויות, ואתה אומר בעצם שאולי לא צריך את כל ההכרות האלה, את כל הרציפות, אלא צריך ללכת להמשך פעילות יותר ארוכה ואז הגופים צריכים להגיד האם הם יוכלו גם לפעול במקביל.

<נעה בן שבת: להמשיך לפעול כגוף מוכר וגם להקים את אותו מבנה.

<דרור גרנית: לעשות העברה.

אלי אלאלוף: תעשו את זה בהתייעצות בין הישיבות.

<דרור גרנית: אני רק אומר מה ההצעה שלי ומה קו המחשבה.

מיקי לוי: אני יכול לתת לך הצעה חברית?

<דרור גרנית: כן.

מיקי לוי: תתייעץ עם החשבת הכללית באוצר.

<דרור גרנית: אני אקבל גם את ההצעה של אדוני.

<דרור גרנית: אני רק אומר שהרעיון מבחינתי הוא שתהיה איזושהי הבראה אורגנית של הפעילויות במובן זה שאם למשל ניתן תקופת ארוכה יותר, אז הגופים יוכלו כבר למחרת החקיקה להקים את הגוף החדש ולהתחיל להפעיל אותו.

אלי אלאלוף: אם זה עניין טכני של שנים, אין לי בעיה.

<נעה בן שבת: אם כן, אנחנו נחזור עם הצעות לשני הדברים.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: תדונו ביניכם ותבואו עם הצעה.

אלי אלאלוף: אם אתם יכולים לגבש אותה, נשמח מאוד.

<דוד פלבר: בהמשך למה שהיושב ראש אמר על פעילויות שמשיקות לשירות.

<דוד פלבר: יש לי שתי דוגמאות שאני חושב שחשוב שייאמרו כאן כי הן באמת חלק מהפעילות האורגנית של השירות הלאומי.

<דוד פלבר: הן לא קשורות לגופים אחרים.

<דוד פלבר: זאת ההכשרה של הבנות שזה חלק מהעבודה של הגוף וזה מתקיים בימים אלה, בחודש יולי לקראת שנת השירות הבאה.

<דוד פלבר: הבנות האלה הן שמיניסטיות בחופשה ומקיימים הכשרות.

<דוד פלבר: יש קמפוסים של שבעה-שמונה ימים, זה תלוי, כל עמותה לפי ההתארגנות שלה, לוקחים מקום, נמצאים בו שבוע ומקבלים הכשרה לקראת שירות.

<דוד פלבר: זאת לדעתי פעילות שהיא לגמרי קשורה לשירות הלאומי למרות שזה לא עצם ההתנדבות.

<דוד פלבר: הדבר השני שאנחנו עושים בשיתוף עם הרשות לשירות לאומי, עוד דוגמה שאני חושב שהיושב ראש ברוח הדברים הסכים לכך, זאת הכנה לקראת שירות במהלך י"ב.

<דוד פלבר: העמותות באות ומציגות את תחומי השירות, עושים את זה בשיתוף פעולה עם משרד החינוך ועם הרשות לשירות לאומי.

<דוד פלבר: לפעמים עושים את זה בבתי הספר.

אלי אלאלוף: זה נכנס תחת הגדרה מאוד פשוטה.

אלי אלאלוף: אמרנו שכל מה שתאשר הרשות, אנחנו רואים את זה.

מיקי לוי: ההכנות האלה הן בתשלום?

מיקי לוי: במימון מדינה?

<דוד פלבר: ההכנות האלה הן בבתי הספר, הן במימון משרד החינוך, הן במימון הרשות לשירות לאומי ובהשתתפות של העמותות.

מיקי לוי: לפני הגיעם לגיל 18.

<דוד פלבר: בוודאי לפני.

מיקי לוי: כולל ביטוח לאומי?

<דוד פלבר: זה בתוך בית הספר.

<דוד פלבר: באים לבית הספר.

מיקי לוי: אני שואל האם התשלום הוא על כל מתנדבת ומתנדב.

<דוד פלבר: לא.

<דוד פלבר: התשלום הוא גלובלי על הכנה לקראת שירות, על כיתה או על בית ספר או על כמה בתי ספר.

מיקי לוי: חלק מהדיווחים שהיו על בנות.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה לא קשור לזה.

מיקי לוי: עזוב.

מיקי לוי: בצלאל, אני ילד גדול.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה בא בתפיסה כאילו מדובר עכשיו בעבריינים.

מיקי לוי: בצלאל, תקשיב לי טוב, אני לא רוצה לפתוח את זה כאן.

בצלאל סמוטריץ': אני מכיר את דעתך בעניין הזה מצוין.

מיקי לוי: אתה בכלל לא מכיר את דעתי.

בצלאל סמוטריץ': אני מכיר את דעתך מצוין.

בצלאל סמוטריץ': תאמין לי.

בצלאל סמוטריץ': שמעתי אותה לא פעם ולא פעמיים.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב 180 מעלות ממך.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזה חמור ההתייחסות שלך לגופים האלה, גופים שעושים מלאכת קודש במשך שנים, שנים, שנים, שנים, שנים.

בצלאל סמוטריץ': אל תתייחס אליהם כאל עבריינים.

מיקי לוי: מפאת כבודך, אני אשתוק.

אלי אלאלוף: בצלאל, אני חייב להגיד לך.

אלי אלאלוף: לא היה כאן דיון שהטיל ספק בחשיבות של השירות הלאומי.

אלי אלאלוף: לא היה משפט כזה.

אלי אלאלוף: אפילו מי שרצה לעשות שינויים, לא נמצא כאן, במקרה או לא במקרה.

בצלאל סמוטריץ': גם ההתייחסות לגופים המוכרים, לא כאל עבריינים.

אלי אלאלוף: החוק הזה שלא הוכן על ידי ושבע שנים לא טופל, זה על מנת לחזק את הגוף הזה ואת המהלך הזה שהוא חשוב מאוד למדינה.

אלי אלאלוף: חד משמעית.

אלי אלאלוף: בבקשה, אל תטילו ספק אבל במקביל יש דברים שמתרחשים והם בחקירה וכולי.

בצלאל סמוטריץ': ראינו כמה חקירות שנגמרו בלי כלום.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא יכול לחוקק את כל החוק תחת עננה כאילו יש משהו, איזה פיל מתוך השולחן.

בצלאל סמוטריץ': בא משרד החינוך ואומר שהעמותות האלה עושות פעולות של הכנה לשירות בבית הספר, במקום שנחבק אותם ונודה להם על הדבר הזה, עכשיו נחפש איזה קומבינה הן מחביאות מתחת לפעילות הזאת.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: זאת לא רוח הדיונים עד עכשיו.

<יואב ארבל: ראיתי שהוועדה חוזרת לדבר על נושא ההכרה.

<יואב ארבל: אנחנו רוצים להתייחס לעוד נושא בתוך סוגיית ההכרה.

<יואב ארבל: ראינו את התוספת שהוסיפה היועצת המשפטית בתוך סעיף 36(ג) לגבי סוגיית ההכרה בעמוד 51 "ובלבד שהכרה כאמור לא עשויה להכביד על מימוש מטרת החוק ועל הפיקוח על השירות הלאומי או הקהילתי.

<יואב ארבל: הסוגיה הזאת של ההכרה בגופים המוכרים נמצאת היום על השולחן שלנו.

<יואב ארבל: היא התעוררה גם בין היתר בעקבות העתירה לבג"ץ כאשר בעצם הגענו למסקנה שהנוסח הנוכחי של התקנות, וגם הנוסח הנוכחי של הצעת החוק, בעצם לא מאפשרים לנו כאשר בא גוף לקבל הכרה להגיד לו לא.

<יואב ארבל: זאת אומרת, כל גוף שעומד בתנאים, אנחנו בעצם צריכים להכניס.

<יואב ארבל: זה הנוסח שקיים כיום.

<יואב ארבל: גם בעקבות הערות של בית המשפט וגם בכלל באופן כללי, משעלתה הסוגיה, אנחנו דנו בנושא הזה אצלנו ואנחנו חושבים מקום לייצר כאן איזה מנגנון שפעם בכמה זמן השר יעשה דיון אמיתי, דיון מקצועי, לחשוב על מספר הגופים שנכון שיהיו במערכת ומזה ייגזר המספר לשנים הקרובות.

<יואב ארבל: ישבנו בתוך הממשלה, ישבנו עם משרד המשפטים על הצעה ראשונית בעניין הזה ואנחנו נשמח לפרט לגביה.

<יואב ארבל: אני לא יודע אם עכשיו או שתרצו בדיון אחר.

אלי אלאלוף: נגיע לסעיף ונראה.

<יואב ארבל: זה סעיף שכבר עברנו.

אלי אלאלוף: מה ההצעה הקונקרטית שלך?

<יואב ארבל: ההצעה היא שאחת לכמה שנים, ואנחנו חשבנו לפחות פעם בשבע שנים, השר, אחרי שקיבל חוות דעת מהרשות והתייעץ עם המועצה, יבדוק מה קורה בשוק, מספר המתנדבים ומספר הגופים, ויקבל החלטה לשנים הקרובות על מה מספר הגופים המוכרים הנכון לשנים הקרובות.

אלי אלאלוף: אתה רוצה לכבול אותו במספר?

<יואב ארבל: היום כאשר מגיעות אלינו בקשות להכרה בגופים מוכרים, יש לנו בעיה מאוד קשה בדיעבד לבוא ולומר לגוף, סליחה, יש לנו יותר מדי.

אלי אלאלוף: אבל אתם יודעים מה מספר המתנדבים הרצוי בגוף כזה או אחר.

מיקי לוי: זאת השאלה המרכזית.

אלי אלאלוף: זה נשאר בידיכם.

אלי אלאלוף: אתם באים לשר, אתם הממליצים לשר.

אלי אלאלוף: לא השר קובע אלא אתם באים ואומרים לו שאתם השנה חושבים בסיבוב הזה של הכרת הגופים, ממליצים שגוף שהיה לו לא פחות מאיקס מתנדבים, לא כדאי כי שיהיה כי הוא לא יכול לעמוד בכל המשימות.

<יואב ארבל: אדוני, אולי גם לא יותר מאיקס.

אלי אלאלוף: אתם תחליטו.

אלי אלאלוף: השאירו לכם את האפשרות.

<יואב ארבל: היום זה רנדומלי, אקראי.

<יואב ארבל: כשמישהו מבקש הכרה, היום לפי הנוסח של הצעת החוק, לא יכולים לומר לו לא.

<יואב ארבל: אם הוא עומד בתנאי הסף, אנחנו לא יכולים להגיד לו לא.

<יואב ארבל: אנחנו חושבים שנכון יהיה פעם בכמה שנים לייצר איזה מספר של גופים שהשר אומר אחרי כל ההתייעצויות הנדרשות שזה הדבר הנכון לשנים הקרובות.

<יואב ארבל: אז יש איזו ודאות בשוק.

<יואב ארבל: זו העמדה שלנו.

<יואב ארבל: לכן גיבשנו את ההצעה הזאת שהשר פעם בכמה שנים יקבל החלטה כזאת.

אלי אלאלוף: ובין התקופות האלה אין שום הכרה.

<יואב ארבל: אנחנו לא רוצים לקבע.

<מוטי אלמליח: אלא אם כן קורה משהו חריג.

<מוטי אלמליח: ייכנסו למשל כל ערביי מזרח ירושלים לשירות ומדובר במספרים גדולים, אז כמובן שנצטרך לעשות את ההתאמות.

<יואב ארבל: תמיד יש אפשרות להפסיק פעילות של גוף.

<יואב ארבל: זאת אומרת, אם יש בעיה עם גוף, בלי קשר לדבר הזה, תמיד יש אפשרות להפסיק פעילות.

<יואב ארבל: הדבר הזה לא בא לפגוע בו.

<יואב ארבל: הדבר הזה גם לא בא לכבול.

<יואב ארבל: אם השר קבע ואחרי שנתיים השתנתה המציאות, הוא יכול לקבל עוד החלטה.

<יואב ארבל: אנחנו רוצים לאפשר כאן את המנגנון שיאפשר לשר לקבל החלטה, דבר שלא נמצא כרגע בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להעיר הערה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שבדברים שהוא מציע יש דבר מאוד נכון.

בצלאל סמוטריץ': יש בעיה בזה שהבדיקה העקרונית, האם צריך עוד גוף או לא, נעשית במקביל לבקשה ספציפית של גוף מסוים.

בצלאל סמוטריץ': צריך לייצר הפרדה.

בצלאל סמוטריץ': חוקתית זה הרבה יותר נכון.

בצלאל סמוטריץ': צריך לבדוק אובייקטיבית האם השוק עכשיו עובד נכון או שצריך עוד גוף.

בצלאל סמוטריץ': אם מחליטים שצריך עוד גוף, כשיבוא גוף, זה לא טוב שנחליט האם אנחנו צריכים עוד גוף או לא כי אז המשמעות היא שאם הגוף הזה, אני רוצה ביקרו ואני אחליט שעכשיו נכון שיהיה עוד גוף, ואם הגוף הזה אני לא רוצה ביקרו, אני אחליט עכשיו שלא צריך שיהיה עוד גוף.

בצלאל סמוטריץ': נייצר הפרדה.

בצלאל סמוטריץ': קודם כל, בדיקה אובייקטיבית של מצב השוק, האם צריך עכשיו עוד גוף או לא צריך עוד גוף.

בצלאל סמוטריץ': בלי קשר, בא גוף מסוים ואם אני חושב שצריך עוד גוף, אני אבחן את הבקשה שלו ואבדוק אם הוא עומד בתנאים ואתן לו.

בצלאל סמוטריץ': אם לא, אני אגיד לו שהיום לא צריך.

בצלאל סמוטריץ': אתה יכול להיות בחור טוב, אבל היום לא צריך.

מיקי לוי: זה בתנאי שתבוא ותגיד מה המקסימום שגוף יכול לקבל.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': זאת בדיקה מקצועית.

בצלאל סמוטריץ': זה ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': זאת שאלה מקצועית של האם צריך או האם לא צריך, האם השוק מתפקד או לא מתפקד.

מיקי לוי: האם גוף כזה יכול לטפל ב-8,000 או רצוי גוף נוסף כמו קרן רש"י שלקח לה הרבה מאוד זמן כדי להגיש את הבקשה ולהיכנס לטפל ב-3,500.

בצלאל סמוטריץ': צה"ל מטפל ב-300 אלף חיילים או קצת יותר.

מיקי לוי: הלוואי שהשירות הלאומי היה צה"ל.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר להפריד בין הבדיקה האובייקטיבית של השוק לבין הבקשה הספציפית ולא לייצר את הדיון העקרוני סביב בקשה ספציפית.

אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר עוד תהליך שקבענו.

אלי אלאלוף: על הרשות לתת דוח אחת לחמש שנים.

<נעה בן שבת: הרשות צריכה לדווח.

אלי אלאלוף: על תכנית העבודה, אחת לחמש שנים.

<יואב ארבל: ארבע שנים.

אלי אלאלוף: באה התחזית הזאת של העבודה לארבע שנים והיא תציין את זה.

אלי אלאלוף: דבר שני, אם יש אירוע חד פעמי בלתי צפוי שעמותה אחת נסגרת מסיבות כאלה ואחרות, אז מה הבעיה לעשות על זה מכרז ולאפשר לכמה עמותות לגשת למכרז?

<יואב ארבל: אם יש קביעה מראש שצריך מספר איקס של עמותות ויש את המספר הזה ועמותה אחת עדיין בעינה עומדת, אפשר להכיר בה.

<יואב ארבל: לא צריך שום דבר.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש עוד אופציה.

אלי אלאלוף: אם יצא שמשרד האוצר ישמח להגדיל את התכנית הזאת, לדעתי זאת גם סיבה טובה לאפשר לגוף חדש להיכנס.

מיקי לוי: למה צריך להגביל מספר עמותות בחוק?

אלי אלאלוף: בדיוק.

בצלאל סמוטריץ': אי אפשר לפקח על מיליון.

בצלאל סמוטריץ': כשכל אחד מטפל במאה בנות, אין לו יכולת והוא לא מתמקצע ולא נו תן שירות.

<קריאה: יש יתרון לגודל, ומצד שני יש אלמנטים - - -

אלי אלאלוף: אנחנו לא הגבלנו את מספר העמותות.

בצלאל סמוטריץ': הנוסח שכתוב כאן עכשיו, הוא באמת קצת בעייתי.

בצלאל סמוטריץ': ובלבד שהכרה בגוף לא עשויה להכביד.

בצלאל סמוטריץ': צריך לכתוב וזאת בשים לב לצורכי השוק, למרות שזאת לא מילה מקצועית.

<יואב ארבל: אבל זה עדיין פרטני.

<יואב ארבל: כמו שאמרת, מה שכתוב כאן זה נוסח פרטני.

<יואב ארבל: כאשר עומדת בפניך בקשה, אתה מתחשב בזה.

בצלאל סמוטריץ': אם אני כותב וזאת בשים לב לצרכי השוק – תנסחו את זה משפטית בצורה נכונה – אני בודק האם בכלל צריך עוד גוף או לא צריך עוד גוף בלי קשר לגוף הספציפי שעומד בפני.

<נעה בן שבת: אני מבינה שזה דורש החלטה אחרת.

<נעה בן שבת: זה דורש החלטה שעכשיו אנחנו הולכים להזמין הגשת הצעות תחת איזושהי החלטה של מגבלת מספר הגופים או מגבלת מספר המתנדבים.

<נעה בן שבת: אז יתקבלו הרבה בקשות ויכול להיות שהבקשות האלה יתחרו ביניהן.

<נעה בן שבת: אז יוכלו להיכנס יותר גופים אבל במגבלה שתקבע הממשלה.

<נעה בן שבת: נראה לי שזה בעצם הכיוון.

<נעה בן שבת: זה שונה ממה שמוצע כאן.

<יוסי מלכה: אני חושב שמה שמציע חבר הכנסת סמוטריץ', זה נכון.

<יוסי מלכה: זאת אומרת, צריך להיות מנגנון נפרד שקובע כמה עמותות צריך על פי שיקולים כאלה ואחרים ואני מניח שיש שיקולים כאלה.

<יוסי מלכה: אבל חד משמעית, מהרגע שיש החלטה, לא רלוונטי אם הייתה פנייה של גוף או לא.

<יוסי מלכה: זה צריך להיות הליך פומבי שפונה לכל העמותות שמעוניינות וזה לא משנה אם עמותה הקדימה ופנתה.

<יוסי מלכה: צריך להיות משהו שוויוני שכל עמותה שרואה את עצמה מתאימה להפעיל שירות לאומי, בבקשה שתיגש בהתאם לקול קורא מסודר שהרשות תוציא וצריך לאפשר לה לעמוד בקריטריונים, כן או לא.

<יוסי מלכה: זה צריך להיות נקי מפניות, לא מי הקדים אלא עד תאריך מסוים יש לפנות, תבחן הרשות אם הם עומדים בקריטריונים.

<יוסי מלכה: אם הם עומדים בקריטריונים – יקבלו, ואם לא עומדים – לא יקבלו.

אלי אלאלוף: זה גם עניין של היערכות העמותה שמקבלת את האישור הרצוי הזה.

אלי אלאלוף: עד שהיא תקבל, היא צריכה גם זמן היערכות.

אלי אלאלוף: אני הייתי קושר את זה לתכנית הרב שנתית של ארבע שנים.

אלי אלאלוף: אני חושב שכל שנה לפני התכנית הזאת, צריך להיות איזה קול קורא כדי לאשר או לא לאשר את הגופים האלה שידעו שהם מסודרים, או שייכנסו ואז יש להם שנה להיערך כדי להיכנס, לחדשים.

אלי אלאלוף: אני חושב שכדאי שתקשרו את זה עם המועדים.

<דרור גרנית: אדוני היושב ראש, כמו שאמר יואב, ההצעה שאנחנו גיבשנו היא הצעה שבאמת יש בה מחשבה לאיזושהי הסתכלות רחבה עתית מדי תקופה על השוק ועל מה המגמות בו ולאן רוצים לקחת אותו.

<דרור גרנית: מהמחשבה הזאת על כמה שחקנים כאשר הגופים המוכרים הם אחד השחקנים הכי מרכזיים בשוק הזה, השחקן הראשי מלבד הרשות, וכמה שחקנים צריכים להיות בשוק.

<דרור גרנית: זאת הלוגיקה מאחורי המחשבה כאשר בעצם המצב היום, כפי שאמר יואב, הוא שבתפיסתנו במצב משפטי הקיים באמת אין אפשרות מטעמים של חופש עיסוק, אין סמכות כשיש מצב דברים בו אין לי סעיף מסמיך שמסמיך אותי לתחום כמה שחקנים יהיו בשוק, אין סמכות ולכן צריך את יצירת הסמכות הזאת וזה בעצם מה שאנחנו מבקשים לעשות כאן תוך שאנחנו עושים שני דברים.

<דרור גרנית: האחד, מסדירים את הפרוצדורה במובן הזה שזה לא בשליפה של נראה לי שצריכים להיות שבעה אלא זאת צריכה להיות איזושהי מחשבה סדורה עובר דרך הרשות, דרך התייעצות במועצה ואז מתקבלת ההחלטה.

<דרור גרנית: שנית, מבחינת השיקולים, איזושהי התוויה של השיקולים.

<דרור גרנית: כפי שציין יואב, אנחנו הצענו הסתכלות על שני הקריטריונים הראשיים שהם רלוונטיים אבל יכולים להיות קריטריונים נוספים, האחד הוא מספר הגופים המפעילים, כלומר, כמה גופים מפעילים יש, והשני הוא כמה מתנדבים יש ומה הצפי לשינויים, לגידול, לקיטון במספר המתנדבים.

בצלאל סמוטריץ': כדאי גם לשקול שיקולים ספציפיים.

בצלאל סמוטריץ': נניח ערביי מזרח ירושלים, אנחנו נרצה עכשיו עמותה שמדברת אתם בשפתם וכולי וניתן להם מענה פרטני.

בצלאל סמוטריץ': אל תנעל את עצמך.

<דרור גרנית: נכון.

<דרור גרנית: ההצעה שלנו בהחלט מתיישבת.

אלי אלאלוף: תוסיפו להתייעצות שתעשו על הסעיף הראשון שדיברנו גם את ההתייעצות ותסגרו.

<דרור גרנית: ברשות אדוני, אני אשלים.

<דרור גרנית: כאמור, ההצעה שלנו מאוד מתיישבת והולכת בכיוונים שחבר הכנסת סמוטריץ' ציין.

<דרור גרנית: אנחנו גם חושבים שהנוסח שאנחנו נציע לנעה הוא יותר טוב מהנוסח שהוצע כאן בסעיף 49(ג) כי באמת הנוסח הזה הוא קצת יותר מדי פרטני ונותן מקום לשיקול דעת פרטני ואנחנו רוצים איזושהי הסתכלות כללית כדי למנוע טענות.

מיקי לוי: מי יקבע?

מיקי לוי: השר הממונה והרשות?

<דרור גרנית: השר הממונה לאחר הליך של התייעצות של הרשות.

אלי אלאלוף: הרשות בהסכמת המועצה הציבורית שלה.

מיקי לוי: אם יש עניין של כסף, אני מבקש להכניס גם את שר האוצר.

בצלאל סמוטריץ': מה פתאום?

בצלאל סמוטריץ': יש לכם כוונות לחזור לשם?

מיקי לוי: לא.

אלי אלאלוף: בינתיים זה תפוס לזמן רב.

מיקי לוי: אנחנו מאחלים לו הצלחה.

מיקי לוי: העיקר שיביא הצלחות.

<דרור גרנית: אני רק רוצה לומר שאנחנו בהחלט נשקול לאור הערתו של אדוני היושב ראש לסנכרן את זה מול לוחות הזמנים בתכנית הרב שנתית.

<דרור גרנית: אנחנו ננסה לחשוב איך לעשות את זה.

אלי אלאלוף: תעשו את זה.

אלי אלאלוף: מגן דוד אדום.

<אליעזר יפה: עוד דבר אחד הוא גם הטיימינג.

<אליעזר יפה: צריך לזכור שב-1 לספטמבר השירות הלאומי מתחיל.

<אליעזר יפה: אם עוד כל מיני גורמים כאלה ואחרים ב-1 לאוגוסט יגידו לנו שאתם אנחנו לא עובדים ועם אלה כן יכולים לעבוד, כל הדבר הזה יתפרק.

<אליעזר יפה: צריך לקחת בכל הדיונים האלה פרקטית חצי שנה לפחות.

אלי אלאלוף: שאלה תמימה.

אלי אלאלוף: למה מגן דוד אדום לא יהיה גוף של עצמו?

<נעה בן שבת: גוף מוכר הוא לא גוף מפעיל.

מיקי לוי: כל עיסוקו.

בצלאל סמוטריץ': כל מה שהוא עושה, זה שירות לאומי.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יודע לדאוג לדירות של הבנות שלו.

בצלאל סמוטריץ': יש לו התמחות ספציפית.

אלי אלאלוף: הצורך בתזמון מדויק מאפשר להיכנס.

<ישעיהו אברהם: היועץ המשפטי של בת עמי.

<ישעיהו אברהם: אני רוצה להעיר שיש בעיה חוקית בניסוח של סעיף 49(ג) כפי שהוא מנוסח עכשיו.

<ישעיהו אברהם: הוועדה מודעת לבעיה והיא הגדירה באופן מאוד מצומצם מה יהיו המטרות.

<ישעיהו אברהם: המטרה היא רק לעסוק בהפניה לשירות לאומי.

<ישעיהו אברהם: היא כותבת אחר כך שהעיסוק יהיה גם כל מיני דברים אחרים שהרשות תאשר.

<ישעיהו אברהם: אבל לפי חוק העמותות גוף יכול לפעול רק לפי המטרות שלו ואם יש דרישת סף בחוק שהמטרה היחידה שאני יכול לעסוק היא בהפניית שירות לאומי, המשמעות היא שכל פעם שהרשות תחליט שהיא רוצה להוסיף עוד מטרה, יהיה מנגנון ארוך של חצי שנה, אם זה הרשם מאשר, וזה יכול להיות הרבה יותר זמן אם צריך אישור בית משפט.

<ישעיהו אברהם: לתקן את המטרות כך שנוסף להפניה אפשר יהיה לעשות עוד מטרה.

בצלאל סמוטריץ': למה המטרות חשובות?

<ישעיהו אברהם: התיאור של המטרה כהפניה היא מעליבה במובן מסוים כי זה סוג של הגדרה כמו חברת כוח אדם.

<ישעיהו אברהם: אתם, מה שאתם צריכים לעשות, זה הפניית שירות לאומי והיא כאילו לא נותנת שום ממד.

<ישעיהו אברהם: נגיד שיום אחד הגוף ירצה להפסיק שירות של מתנדבת שלדעתו לא פעלה כראוי, העליבה אנשים וכולי, לפי כל המנגנונים שהחוק מציע היא תגיד שאתם הפניית שירות לאומי, לא קיבלתם שום סמכות אחרת וזאת חריגה מסמכות מה שעשיתם כי כל התפקיד שלכם מתמצה בהפניה לשירות לאומי.

<נעה בן שבת: אתה אומר שההפניה לשירות לאומי, צריך לדבר על הטיפול בנושא השירות הלאומי.

<ישעיהו אברהם: אני אומר הפניה וטיפול.

<נעה בן שבת: יש הגדרה של הגוף המוכר וההגדרה שלו יותר רחבה.

<נעה בן שבת: הוא אומר איתור, הפניה וליווי של מתנדבים.

<דרור גרנית: בהתאם להוראות חוק זה.

<דרור גרנית: אני מציע שזה יהיה מותאם בהתאם להוראות חוק זה ואז יהיה ברור.

בצלאל סמוטריץ': למה כל כך חשובה המטרה?

<דרור גרנית: הסיבה שזה חשוב כי בדיני העמותות העמותה צריכה לפעול למטרותיה ולמטרותיה בלבד.

<דרור גרנית: אומר נציג בת עמי שאם המטרות יוגדרו בצמצום מדי - - -

בצלאל סמוטריץ': אני שואל למה אכפת עכשיו בחוק, הדרישה צריכה להיות שהעיסוק שלו הוא בשירות לאומי.

בצלאל סמוטריץ': מה אכפת לי מה כתוב אצל רשם העמותות?

<דרור גרנית: צריכה להיות תקינות בין הדברים, בין הנורמה המשפטית שמכוננת את העמותה, וזה התקנון שלה ברשם העמותות או התקנון שלה ברשם החברות.

בצלאל סמוטריץ': אבל שאלה שהוא שאל היא שאלה טובה.

<דרור גרנית: נכון.

<דרור גרנית: אנחנו אומרים שההגדרה, בתקנון שמכוננת העמותה, חברה לתועלת הציבור, יימנו המטרות לחוק שהן איתור, הפניה וליווי לביצוע מטרות חוק זה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני עושה הפסקה כי אני שמח לראות כאן את חברת הכנסת שהיא חברת הוועדה מירב בן ארי.

אלי אלאלוף: אני משאיר לך את ניהול הישיבה לכמה דקות.

אלי אלאלוף: (היו"ר מירב בן ארי)

בצלאל סמוטריץ': גם אנחנו שמחים שהיא כאן.

בצלאל סמוטריץ': לא רק אתה.

מירב בן ארי: סיימת?

<ישעיהו אברהם: ההערה השנייה.

<ישעיהו אברהם: דובר בישיבה הקודמת על כך שהמטרה של כל עיסוקו לא נועדה לפגוע בנו ואני מבקש שבד בבד, אם מקבלים את זה כחלק מהחוק, הוועדה תזכור שהיא צריכה גם למצוא פתרון של האפשרות שלנו להעביר את הפעילות שלנו לתאגיד בת כדי שנוכל לפעול.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שרצית.

בצלאל סמוטריץ': לתת ארבע שנים.

<ישעיהו אברהם: הוראת מעבר לא פוטרת.

בצלאל סמוטריץ': מה אתה רוצה פרקטית?

<נעה בן שבת: משרד המשפטים הציע במקום לקבוע את כל הסדרי המעבר, פשוט להאריך את התקופה בה יתאפשר ביצוע המעבר.

<נעה בן שבת: זאת הצעה שהצעתם ועדיין לא נמצאת בנוסח כאן, אבל העברה ללא מיסוי, כל מיני דברים כאלה שהם יותר מורכבים.

<נעה בן שבת: אני הבנתי שאתה מציע שתצברו את הוותק בלי לעשות את כל הסדרי המעבר.

<דרור גרנית: נכון.

<דרור גרנית: בעצם הרעיון שאני מציע בהארכה של תקופת המעבר, במקום להתחיל ולייצר נורמה מהותית ספציפית לסיפור הזה שתתחיל לעשות חריגות מדיני העמותות, חריגות מדיני המס, הרי אין סוף לדבר, ולכן אני חושב שיותר נכון לעשות תקופת מעבר ארוכה יותר במהלכה תהיה העברה הדרגתית ואורגנית מתאגידי האם.

בצלאל סמוטריץ': הוא משלם את המס על פני ארבע שנים.

<דרור גרנית: אני אתן דוגמה מה זה כן יפתור.

<דרור גרנית: למשל זה יפתור את הבעיה של התקשרויות.

<דרור גרנית: התקשרויות במכרזים שהיו לתקופה מסוימת, אני מניח – כמובן יכול להיות שזה לא יפתור הכול – שרוב ההתקשרויות הן יפוגו בתוך ארבע השנים ויצאו למכרזים חדשים.

<דרור גרנית: במכרזים החדשים יבואו תאגידים חדשים.

<דרור גרנית: \

<ישעיהו אברהם: במכרז החדש אני בטוח מפסיד.

<דרור גרנית: זאת העברה שאני קורא לה אורגנית מאשר איזושהי קטיעה והבניה מחדש באופן יזום בקביעה של הוראות אופרטיביות בחקיקה, באיזושהי הוראת מעבר.

<דרור גרנית: זה נשמע לי גם מורכב יותר וגם הרבה יותר בעייתי.

<דרור גרנית: יש דברים מסוימים שאני חושב שיכול להיות שגם הוראת מעבר ארוכה לא תיתן להם פתרון כמו למשל שאלות מיסויות.

<דרור גרנית: על השאלות האלה נצטרך לתת את הדעת.

<דרור גרנית: אמרתי הבוקר שאני חושב שיש כל מיני דרכים מבחינת קונסטרוקציה לעשות הסדרים.

<דרור גרנית: למשל, העברה של הבעלות בדירות השירות לאו דווקא חייבת להיות העברה של הקניין.

<דרור גרנית: יכול להיות שאפשר לייצר כל מיני חוזים והתקשרויות בסכום אפס כזה או אחר בין תאגיד האב לתאגיד האם.

בצלאל סמוטריץ': אז אתה פותח פתח לשחיתויות.

בצלאל סמוטריץ': אני מכיר מה זה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו יהיו לנו חמש עמותות ואתה לא תוכל לעקוב לא אחרי הכסף ולא אחרי הרישומים.

<דרור גרנית: אני אומר שיש שאלות שאנחנו עוד לא הגענו לגבש על כל אחד מהדברים את ההתייעצות הדרושה ולגבש איזשהו נוסח ספציפי.

<דרור גרנית: יש דברים שיכול להיות שכן יהיה צורך לייצר הסדר פרטני ואני חושב שכמגמה – ולכן אמרתי את זה, זה עוד קצת מוקדם – המגמה צריכה להיות תקופת מעבר שהיא קצת יותר ארוכה, לא שנה ולא שנתיים אלה נגיד שלוש ואולי אפילו ארבע, ושכמה שאפשר דברים ייעשו בהעברה אורגנית ולא בקביעה של נורמה מהותית.

<דרור גרנית: עדיין נשארים דברים שיכול להיות שאנחנו כן צריכים להסדיר אותם.

<יוסי מלכה: הבעיה המרכזית בסעיף הזה בתקופת המעבר היא לא מה שאתה אומר.

<יוסי מלכה: גם אם אלה יהיו שנתיים, תאמין לי שהן יכולות לעמוד בשנתיים.

<יוסי מלכה: חלק מהעמותות לשירות לאומי מקבלות כסף מתקנות שונות ומגוונות במשרדי הממשלה.

<יוסי מלכה: היה והוצאת את הפעילות לתוך עמותה חדשה, העמותה החדשה לא תוכל לקבל כסף במהלך שנתיים.

בצלאל סמוטריץ': היא צריכה שנתיים פעילות.

<יוסי מלכה: צריך להיות הוגן כלפי העמותות האלה.

<יוסי מלכה: אם זה כבר היה אצלן בתוך הבית והן כבר עשו את הפעילות, אז בפרק שנוגע למעבר של הפעילות הזאת לעמותה חדשה, צריך לפטור אותן מפרק הזמן של שנתיים.

<יוסי מלכה: זה הוגן וצריך להגיד את זה.

<יוסי מלכה: זה נכון לעשות את זה אלא שהניסיון הזה, הן כבר צברו והן לא צריכות לעשות אותו מחדש כי אחרת אתה באמת פוגע בהן.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן שלושה דברים.

בצלאל סמוטריץ': האחד, כל שאלות המיסוי וכולי, לוודא שכאשר מעבירים פעילות מעמותה לעמותה ברור לכולם שזאת העברה טכנית ולא מהותית על כל הנגזרות שלה.

בצלאל סמוטריץ': שנית, כאשר עמותות חדשות מתחילות לפעול, שלא תהיה להן את הדרישה של שנתיים פעילות, זה נוהל שר אוצר.

בצלאל סמוטריץ': שלישית, בהנחה שעמותה תרצה כרגע להיות הגוף המוכר, תהיה העמותה החדשה, בגלל שזה יהיה הרבה יותר פשוט, להשאיר את הפעילות בעמותה הקיימת והפעילות של השירות הלאומי תיעשה בעמותה החדשה, שכל הניסיון שנצבר בעמותה הקודמת לעניין החוק הזה יעבור לעמותה החדשה כי אחרת אין לה סיכוי לזכות במכרז אם היא גוף חדש לחלוטין.

מיקי לוי: מדובר בכולם.

מיקי לוי: אני לא רואה בזה בעיה.

<יואב ארבל: אני מאוד מציע, הנושא מורכב והוא כנראה לא מבושל עדיין ואין לנו עדיין נוסח שאנחנו יכולים להביא אותו לכאן.

<יואב ארבל: אמר היושב ראש שהוא רוצה לקבל את העמדה של כל עיסוקו, אבל במקביל הוא לא רוצה שהעמותות ייפגעו.

<יואב ארבל: אני מאוד מציע שנשב עם היועצת המשפטית וגם עם הגופים המוכרים ונגיע למשהו.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לבקש שכאשר אתם מגיעים לסיכום, נקבל אותו מראש.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: שולי מועלם היא חברת הוועדה והיא בדעתך.

מירב בן ארי: הובטח לנו שהנושא הזה יובא לפתחנו.

מירב בן ארי: אני רוצה להמשיך בהקראה.

מירב בן ארי: אני רק רוצה שתי התייחסויות מהישיבה הקודמת.

מירב בן ארי: האחת, נציג משרד החינוך, אמרת שיש הרבה דירות של נוער בסיכון, תקני דיור.

מירב בן ארי: נכון?

מירב בן ארי: אמרת שתדווח לוועדה כמה דירות יש.

מירב בן ארי: אתה זוכר את ה?

<דוד פלבר: אני זוכר שאמרתי.

<דוד פלבר: עדיין אין לי את המספר כרגע ואני מתנצל על שלא הכנתי שיעורי בית כראוי, אבל זה לא הרבה.

<דוד פלבר: אמרתי שככל שיש דירות לנוער בסיכון, רובן במסגרת החינוך.

<דוד פלבר: חלק מהמוסדות ענו לו.

<דוד פלבר: אלה דירות בודדות בכל עמותה.

<דוד פלבר: יש כמה עשרות מתנדבים שמוגדרים כנוער בסיכון והם כן בדיור.

מירב בן ארי: בבקשה בפעם הבאה תגיד לנו את מספר הדירות.

מירב בן ארי: עוד משהו אחד משבוע שעבר, כדי שנוודא.

מירב בן ארי: התייחסנו לתקנים של צרכים מיוחדים ונוער בסיכון בשירות בתי הסוהר והמשרד לביטחון פנים.

מירב בן ארי: יש לכם את המספרים?

<משה באלאס: שירות בתי הסוהר.

<משה באלאס: שירות בתי הסוהר הציג את הנתונים.

<משה באלאס: אלה עשרה אחוזים מסך השירות הלאומי כיום.

<קריאה: במשטרה אותו הדבר.

<קריאה: עשרה אחוזים.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: נמשיך.

<נעה בן שבת: עוד כמה תיקונים קטנים באותו סעיף.

מירב בן ארי: בחינוך ראינו את המספרים הגבוהים.

מירב בן ארי: ייאמר לזכות משרד החינוך לגבי צרכים מיוחדים.

מירב בן ארי: משרד הביטחון בטיפול אישי שלי.

<ידעיה לוין: דיברנו עם משרד הביטחון על הנושא והם יכניסו.

מירב בן ארי: זה לא מספיק לי.

מירב בן ארי: אני רוצה התחייבות בכתב.

מירב בן ארי: \

<ידעיה לוין: אני יודע.

מירב בן ארי: גם לנוער בסיכון וגם לצרכים מיוחדים.

מירב בן ארי: אני לא אנוח עד שהמשרד הזה העשיר ביותר מבין כל המשרדים ידאג לאוכלוסיות האלה קיבלו פטור משירות צבאי וזאת הזדמנות אחרונה אולי בחייהם לחזור לחברה הישראלית ולהיות חלק ממנה.

מירב בן ארי: אני לא מדברת על החבר'ה בסיכון שקיבלו פטור מהצבא.

מירב בן ארי: הם רצו להתגייס אבל הצבא פטר אותם.

מירב בן ארי: לכן זה לא מספיק לנו.

מירב בן ארי: אדוני נכנס וינהל את הישיבה.

אלי אלאלוף: אמרו לי כולם שנהנים ממך.

אלי אלאלוף: תמשיכי.

מירב בן ארי: תודה.

<נעה בן שבת: כמה תיקונים עדיין באותו סעיף למרות שעוד נחזור אליו.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ד) אנחנו אומרים שהשר בהתייעצות עם המועצה, דובר בדיון הקודם על כך שהקביעות שנוגעות לגוף המוכר יהיו בהתייעצות עם המועצה וזה התניית ההכרה במספר מתנדבים מזערי.

<נעה בן שבת: גם הנושא של ביטול הכרה, ייעשה בהתייעצות עם המועצה.

בצלאל סמוטריץ': גם זה לכאורה קצת ישתנה על רקע מה שדיברנו כאן עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': בהנחה שהשר יקבע קריטריונים קבועים, עקרונות קבועים לכמה גופים צריך ואיך צריך להיראות כל גוף וכולי, אני לא בטוח שזה צריך להופיע ספציפית בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא רוצים שזה יהיה בבקשה הפרטנית של גוף מסוים.

בצלאל סמוטריץ': הקביעות צריכות להיות קביעות נורמטיביות כלליות והיישום קביעה קונקרטית.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ו) דובר על כך שיהיו שתי רמות של קבועה – כוללים ותנאים נוספים להכרה בגוף מוכר, שכאן הצענו להשאיר את אישור הוועדה.

<נעה בן שבת: לעומת זאת אמות מידה, בסיפא של הסעיף, למילוי תפקידי הגוף המוכר.

<נעה בן שבת: אנחנו בעמוד 53 סעיף קטן (ז).

<נעה בן שבת: מוצע לפרק את זה לשני סעיפים קטנים, האחד נוגע לכללים ותנאים נוספים להכרה בגוף מוכר, והשני מתייחס לאמות מידה, למילוי תפקידיו של הגוף המוכר אחרי שקיבל הכרה שאלה אולי דברים יותר טכניים ואולי לא צריך להטריח את הוועדה או לחייב את אישור הוועדה לגביהם.

<נעה בן שבת: למעט הנושא של הערבויות שעל מבקש ההכרה להמציא לשם הבטחת מילוי תנאי ההכרה.

<נעה בן שבת: כיוון שאנחנו מדברים כאן בכסף, בסכומי כסף שצריך להפקיד, מוצע שנושא הערבויות כן יהיה באישור הוועדה.

מירב בן ארי: והתיאום עם רמו"ת?

<נעה בן שבת: התיאום עם רמו"ת הוא עניין פנימי שרציתי לוודא.

<דרור גרנית: בכל הכבוד, נדמה לי – תגידי את, נעה, מה את חושבת – השאלה של ערבויות היא דומה למנגנונים אחרים.

<נעה בן שבת: אני חושבת שעדיין כאשר מדובר בכסף, זה מהווה תנאי להכרה, עדיין ראוי שיהיה אישור ועדה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: בס

בצלאל סמוטריץ': מוסכם.

<נעה בן שבת: זה לא נושא טכני בלבד.

<נעה בן שבת: אני חושבת שבערבויות יש עניין טכני אבל יש עניין של הפקדת כספים.

<יואב ארבל: הנושא של מבקש ההכרה שהוא בעל יכולת כלכלית, כבר מופיע.

<נעה בן שבת: נכון.

<יואב ארבל: זה רק פירוט שלו.

בצלאל סמוטריץ': זה לא פירוט שלו.

בצלאל סמוטריץ': צריך אישור הוועדה.

<נעה בן שבת: אנחנו בסעיף 47.

<נעה בן שבת: 47.

<נעה בן שבת: תנאים נוספים לפעילות גוף מוכר מצא השר, בכל עת, לאחר קבלת חוות דעתה של הרשות, לאחר שנתן לגוף המוכר הזדמנות לטעון את טענותיו, כי יש צורך להורות על תנאים נוספים לפעילותו של גוף מוכר, רשאי הוא להתנות תנאים כאמור, ולהורות על קיומם בתקופת תוקפה של ההכרה, כולה או חלקה, וכן רשאי הוא, אם מצא כי הדבר דרוש בשל שינוי נסיבות, לגרוע מאותם תנאים או לשנותם.

<נעה בן שבת: כאן אנחנו מדברים לא על הוראות כלליות לגבי כל הגופים המוכרים אלא על תנאים ספציפיים לגוף מוכר מסוים במהלך תקופת ההכרה.

בצלאל סמוטריץ': דוגמה.

<נעה בן שבת: אם יש למשל גוף שעכשיו מתברר שיש קשיים כלכליים מסוימים שהוא נקלע אליהם, אולי יהיו תנאים לגבי הגבלת מספר המתנדבים או הוראות להגדיל את הערבויות שהוא צריך להמציא.

<יואב ארבל: סוגי אוכלוסיות.

<יואב ארבל: לדוגמה, אם אנחנו רוצים שגוף מסוים יטפל באוכלוסייה מסוימת והוא צריך יותר ניסיון או מקצועיות לדבר הזה.

<יואב ארבל: דברים מעין אלו.

<יואב ארבל: דברים טכניים.

מירב בן ארי: זה נראה לי יותר עניינים טכניים ופחות במהות.

<נעה בן שבת: זה עניין ספציפי של גוף ספציפי במהלך תקופת פעילותו, אז גם לא נדרשת התייעצות עם המועצה אלא זה יותר משהו התנהלותי ודרושה רק חוות דעת של הרשות וכמובן שימוע של הגוף המוכר.

<נעה בן שבת: 48.

<נעה בן שבת: הודעה על שינוי פרטים גוף מוכר יודיע לשר, בכתב, על כל שינוי שחל בפרט מהפרטים שמסר לו לפי סעיף 46 בתוך שלושים ימים מיום שנודע לו על השינוי, ויצרף את המסמכים הנוגעים לעניין.

<נעה בן שבת: חובת יידוע.

<נעה בן שבת: קיבלת הכרה על סמך מצג מסוים, חל שינוי – תודיע על כך וכמובן נשמרת לשר, לפי חוות דעת הרשות, לשנות, לבטל, להתנות.

מירב בן ארי: זה הסעיף הבא.

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: זה הסעיף הבא.

<נעה בן שבת: 49.

<נעה בן שבת: ביטול הכרה בגוף מוכר או התלייתה השר רשאי לבטל הכרה בגוף מוכר או להתלותה, לאחר קבלת חוות דעתה של הרשות, בהתייעצות עם המועצה ולאחר שנתן לגוף המוכר הזדמנות לטעון את טענותיו, אם מצא שהתקיים אחד מאלה: הגוף המוכר הפר הוראה מההוראות לפי חוק זה.

<נעה בן שבת: חדל להתקיים בגוף המוכר תנאי מן התנאים למתן ההכרה לפי סעיף 46.

<נעה בן שבת: הגוף המוכר הפר תנאי מן התנאים הנוספים שהשר הורה עליהם לפי סעיף 47.

<נעה בן שבת: ההכרה ניתנה על בסיס מידע כוזב או שגוי.

<נעה בן שבת: השר לא יבטל הכרה ולא יתלה אותה לפי הוראות סעיף קטן (א)(1) עד (3), אלא לאחר שדרש מהגוף המוכר לקיים את התנאי או ההוראה שהופרו או שחדלו להתקיים כאמור באותו סעיף קטן, באופן ובתוך התקופה שהורה עליהם, והגוף המוכר לא עשה כן.

<נעה בן שבת: הוראות סעיף קטן זה לא יחולו במקרה שבו לא ניתן לקיים את התנאי או ההוראה שהופרו או שחדלו להתקיים.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, בעיקרון צריך גם להתריע בפני הגוף המוכר, לתת לו הזדמנות לתקן את המצב.

<נעה בן שבת: התיקון יכול להיעשות על ידי התליה ואפילו בעצם לפני התליה אתם רוצים שהוא יוכל לתקן.

<נעה בן שבת: קודם יתרו בו ויאפשרו לו לתקן אלא אם כן זאת הפרה שלא ניתן לתקן או שזאת כמובן הכרה שניתנה על בסיס מידע כוזב או שגוי.

<נעה בן שבת: 50.

<נעה בן שבת: הפסקת פעילות החליט גוף מוכר להפסיק את פעילותו כגוף מוכר – ימסור על כך הודעה בכתב לרשות, שישה חודשים לפחות לפני המועד המתוכנן לסיום פעילותו.

<נעה בן שבת: יודיע לרשות על ההסדרים שגובשו לביצוע חובותיו לפי חוק זה לאחר סיום פעילותו, שלושה חודשים לפחות לני המועד המתוכנן לסיום פעילותו.

<נעה בן שבת: השאלה אם אתם רוצים בכל זאת לקשור את זה לשנת שירות באיזושהי צורה.

<נעה בן שבת: אתם אומרים שמתי שהוא מחליט לסיים את פעילותו, הוא חייב למסור הודעה.

מירב בן ארי: גם אם זה באמצע שנה.

<דרור גרנית: זה נכון שזה יהיה קשור לשנת הפעילות.

<דרור גרנית: אני גם שואל את עצמי אם אנחנו צריכים שיהיה כאן איזשהו, בפרט עכשיו כאשר אנחנו מדברים בסיטואציה בה אחת לזמן מה תהיה בחינה עתית, בפרט כאשר אנחנו מדברים כאן על איזשהו תהליך של מעבר.

<דרור גרנית: זאת אומרת, הסעיף הזה בעצם משאיר בידי הגוף המוכר את היוזמה וגם את הקביעה של מה המשמעויות.

<דרור גרנית: הוא אומר לו שאתה יכול להחליט שאתה פורש, אנחנו אומרים לך שאתה תחליט מה אתה עושה וכמה זמן.

<דרור גרנית: אני שואל את עצמי אם יש סעיף הסמכה לרשות לבוא ולומר לגוף מוכר שמודיע לה שהוא רוצה לפרוש מהתחום, האם היא יכולה לתת לו הוראות והנחיות ולהכתיב לו סדרי פעולה כדי לוודא שתחום הפעילות של השירות לא נפגע.

<דרור גרנית: זאת אומרת, שהמתנדבים לא נפגעים, שהמפעילים לא נפגעים ובעצם לא נוצר ואקום אלא יש איזשהו מישהו שאחראי לתת הנחיות והוראות כדי להשלים את החסר.

<יעקב עמר: אני חושב שבתהליך הזה צריכים את ההסדרה הזאת כדי שמצד אחד הבנות לא ייפגעו או המתנדבים.

<יעקב עמר: מצד שני, גם הגוף יוכל להתנהל בצורה כזאת שאנחנו באמת לא נפגע בתהליך הזה של הבנות, בזכויות שלהן ובשירות שלהן.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: גם אי אפשר לחכות עד סוף השנה אם הגוף באמצע השנה כבר לא מתפקד.

מירב בן ארי: עדיף שהוא יודיע לרשות, הרשות תקבל שישה חודשים, זה מספיק זמן, ואז הם יוכלו למצוא שיבוצים חדשים.

<יעקב עמר: גם שיבוצים וגם הנחיות.

<יואב ארבל: בשום מקום בהצעת החוק לא מוגדרת שנת שירות.

<יואב ארבל: זה נכון שבפועל רוב המתנדבים מתחילים ב-1 לספטמבר אבל בעצם מבחינה חוקית בכל יום מתנדב יכול להתחיל.

מירב בן ארי: עדיף שנשאיר את זה כך.

<דרור גרנית: השאלה אם לא צריך כאן סעיף הסמכה.

<נעה בן שבת: למעשה יש לנו את הבסיס לקביעת הסמכה.

<נעה בן שבת: אם תראה בהוראות, לבצע כל פעולה, בפסקה (16) בסעיף 52.

<דרור גרנית: נכון, אבל השאלה אם לא צריך קונקרטית לסיטואציה.

מירב בן ארי: הוא אומר שהכול על אותו גוף שהחליט לצורך העניין לפשוט רגל.

<דרור גרנית: היוזמה והכוח בידיו ואני חושב שבסיטואציה בה בעצם גוף בה ואומר, תשמעו, אני החלטתי לצאת מהשוק הזה.

מירב בן ארי: רגע.

מירב בן ארי: נציגי הרשות, תגידו אתם אם מה שדרור אומר שהכול אתה שם על הגוף ובסופו של דבר אתם אלה שמקבלים את הבשורה הזאת ולכן למה אתם לא מגיבים על העניין של לתת לכם סמכויות?

מירב בן ארי: תגידו אתם.

מירב בן ארי: הנחיות לגוף כזה, דרור אומר שזה צריך לבוא מכם.

אלי אלאלוף: היו לכם מצבים כאלה?

<מוטי אלמליח: קרה שאנחנו סגרנו.

אלי אלאלוף: מה עשיתם עם המתנדבים?

<מוטי אלמליח: החל משנת השירות הבאה.

<מוטי אלמליח: יכול להיות מצב שאנחנו נסגור מהיום להיום או שהוא יודיע לנו מהיום להיום ואז אנחנו נצטרך להעביר את אותם משרתים לאחריות של גוף מוכר אחר בשלב ההתארגנות.

מיקי לוי: מה עילת הסגירה שלכם מהיום להיום?

<מוטי אלמליח: יותר מצב שגוף יודיע שמהיום להיום הוא נסגר.

מיקי לוי: הכול בצד של הגופים.

<מוטי אלמליח: אלא אם יקרה משהו מאוד מאוד מאוד חמור, אבל אני לא רואה סיטואציה כזאת.

מיקי לוי: אתה לא רואה סיטואציה כזאת?

מיקי לוי: מה אתה אומר?

<יואב ארבל: מה שהיה עד היום, בשתי הפעמים שסגרנו - - -

מיקי לוי: לאיזו מדרגה אנחנו מגיעים כשאומרים שהרשות תסגור את העמותה?

<נעה בן שבת: למעשה אחד מהתנאים של פעילות הגוף המוכר גם נוגע להגשת כתב אישום, אם נרד לעמוד 52 לפסקה (3): מבקש ההכרה, זה הגוף, ונושא המשרה בו לא הורשעו בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה ונסיבותיה לא ראויים לשמש בתפקידים האלה, ולא תלוי ועומד נגדם כתב אישום בעבירה כאמור.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, כרגע מדובר על השלבים של הרשעה וגם השלב של כתב אישום.

<נעה בן שבת: השלב של חקירה הוא לא נמצא כאן.

<נעה בן שבת: אפשר להכניס אתו כשלב של שיקול דעת.

מירב בן ארי: הכנסנו בחוק מה קורה אם נפתחת חקירה?

מיקי לוי: אני אומר לך שצריך להיזהר בזה בשלבים מוקדמים.

מיקי לוי: אני לא חי עם זה בשלום.

מיקי לוי: ברגע שמוגש כתב אישום, זה משהו אחר לחלוטין.

מירב בן ארי: כן, כתב אישום, נכון.

<מוטי אלמליח: עד לסגירת גוף יש אלמנטים אחרים שאנחנו יכולים לעשות.

<מוטי אלמליח: לדוגמה, אם יש איזשהו מכרז או משהו, צריך לחשוב ולשקול אם אנחנו ממשיכים.

<יואב ארבל: זה במסגרת התנאים הנוספים.

<יואב ארבל: יש לנו סעיף שמאפשר לנו לקבוע תנאים לפעילות שלו.

מירב בן ארי: אחרי שהתייעצתי עם נעה, דרור, אנחנו משאירים את זה כי יש סמכות של הרשות להתערב במקרים כאלה.

<דרור גרנית: אבל איפה תשימי את זה?

<דרור גרנית: לא בסעיף הזה?

<נעה בן שבת: סמכות של שיקול דעת לגבי תנאים נוספים לפעולתה.

<נעה בן שבת: נפתחה חקירה, אתה יכול להתנות תנאים מסוימים.

<נעה בן שבת: זה בסעיף שקראנו אותו לגבי התנאים הנוספים, בסעיף 47.

<דרור גרנית: סעיף 47 מדבר באופן כללי.

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: הוא מדבר על גוף ספציפי במהלך תקופת ההכרה.

<יואב ארבל: אני רוצה להניח את דעתו של דרור.

<יואב ארבל: בסעיף 50, במקום יודיע לרשות על ההסדרים שגובשו לביצוע וכולי, נאמר שיודיע לרשות ויקבל אישורה על ההסדרים.

<דרור גרנית: יקבל הנחיותיה.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: מקובל עליכם?

מיקי לוי: אני נזהר מזה.

<נעה בן שבת: 51.

<נעה בן שבת: פרסום הודעות בדבר הכרה וביטול הכרה בגוף מוכר השר יפרסם ברשומות ובאתר האינטרנט של הרשות, הודעה על הכרה בגוף מוכר ועל ביטול הכרה כאמור.

<נעה בן שבת: על התליה אתם לא מפרסמים?

<דרור גרנית: אפשר.

<דרור גרנית: אין בעיה.

<נעה בן שבת: זאת לא רק התליה אלא אתה כאילו עוצר.

<דרור גרנית: אין בעיה.

<נעה בן שבת: אפשר לשאול גם האם ההתליה לא מוגבלת בזמן.

מירב בן ארי: כל סטודנט למשפטים אף פעם לא מבין את המושג הזה.

<נעה בן שבת: אבל התליה מאוד מאוד קרובה לביטול רישיון.

<נעה בן שבת: היא כאילו ביטול זמני של רישיון.

<נעה בן שבת: לכן השאלה אם לא צריך להגביל את ההתליה של גוף.

<דרור גרנית: זאת בעיה כי הרי יצא שנניח לצורך הדיון הייתה עילה להתלות את פעילותו של הגוף וכמו שחבר הכנסת לוי מעלה מדובר בגוף שיש חשד שביצע א', ב' ו-ג' או שלא ביצע א', ג' ו-ד'.

אלי אלאלוף: בחוק העמותות אין התייחסות?

אלי אלאלוף: נתנתק לרגע מהגוף בו אנחנו דנים.

בצלאל סמוטריץ': לגבי חוק העמותות אתה צריך בית משפט.

בצלאל סמוטריץ': רשם העמותות לא מוסמך.

<קריאה: ניהול תקין.

בצלאל סמוטריץ': אבל הוא לא מוסמך לפרק עמותה.

מירב בן ארי: בכל מקרה הסמכות שלו היא לשלול ניהול תקין.

<דרור גרנית: זה לא רלוונטי לסיטואציה שלנו בה הגוף המוכר הוא שחקן ביצוע.

<דרור גרנית: זאת אומרת, הוא שחקן שיש לו המון תפקידים שהוא צריך לבצע ולעשות - להפעיל את הבנות, ללוות אותן, לספק להן הכשרה וכל הנושאים עליהם דיברנו.

<דרור גרנית: אלה תפקידים ביצועיים פרופר ולכן הסיטואציה של התליה, אם היא תיתחם בזמן, ואנחנו יודעים שההתליה יכולה בדוגמה שנתן חבר הכנסת לוי מאחר ומתנהלת חקירה, לפעמים חקירה יכולה להתמשך ולהתארך.

בצלאל סמוטריץ': התחילה חקירה.

בצלאל סמוטריץ': מישהו הגיש תלונה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אתה מתלה את הגוף כי התחילה חקירה?

<דרור גרנית: לא.

בצלאל סמוטריץ': תן למשטרה לסיים, בינתיים הגוף הזה עובד, קבל מסקנות, יוגשו כתבי אישום, תראה שיש משהו רציני, אז תפעל.

בצלאל סמוטריץ': אין שום תקדים בעולם.

<דרור גרנית: בוא נבחין מתי קמה עילה לביצוע ההתליה לבין שאלת משך ההתליה.

בצלאל סמוטריץ': זה קצת תלוי אחד בשני כי ככל שאתה תתחיל מוקדם יותר את העילה, תצטרך יותר זמן להתליה.

בצלאל סמוטריץ': בעיני אין דבר כזה.

מירב בן ארי: אנחנו מוסיפים את המילה התליה.

<דרור גרנית: לעניין הפרסום.

מירב בן ארי: לעניין הפרסום ברשומות.

<נעה בן שבת: שוקלים את העניין של ההתליה בזמן?

<דרור גרנית: עדיף שלא.

בצלאל סמוטריץ': איפה כתובות לנו העילות של ההתליה?

<נעה בן שבת: הן באותו סעיף 49, ביטול והתליה.

מירב בן ארי: עברנו על זה.

בצלאל סמוטריץ': הבנתי, בסדר.

בצלאל סמוטריץ': הכול אחרי שימוע.

בצלאל סמוטריץ': אז אני רץ לסוף, יש כאן מן הסתם תוספת לחוק בתי משפט לעניינים מינהליים.

<נעה בן שבת: כן.

מיקי לוי: שימוע יכול להפסיק את עבודתה של אותה עמותה?

מירב בן ארי: לא.

<דרור גרנית: שימוע הוא שימוע.

<דרור גרנית: שימוע מינהלי הוא הליך שמציינים בפני הגורם שעתיד להיפגע מהחלטה ואומרים לו ששוקלים לפגוע בו באופן הבא מהטעמים האלה והאלה על סמך מידע כזה וכזה ולכן בוא תציג את טענותיך.

<דרור גרנית: הרשות צריכה לשמוע אותו בנפש חפצה ויכול להיות שהיא תשתכנע לאחר שהוא התייחס באופן קונקרטי לטענות שהועלו כנגדו שבעצם בשלב זה אין עילה להתלות או אין עילה לשלול.

<קריאה: או הפוך.

<דרור גרנית: יכול להיות שכן ויכול להיות שלא.

<דרור גרנית: זאת המשמעות של השימוע.

<דרור גרנית: מופעל שיקול דעת פרטני.

<נעה בן שבת: ההליך לגבי חוק בית משפט לעניינים מינהליים הוא בסעיף 83.

בצלאל סמוטריץ': תוך כדי הדיון אני באמת חושב שיכול להיות שצריך להוסיף בסעיף של ביטול ההכרה משהו שאומר וזאת בהתבסס על משהו.

בצלאל סמוטריץ': לא יודע, צריכה להיות כאן איזושהי תשתית עובדתית.

<נעה בן שבת: על החלטה מינהלית צריכים ראיות מינהליות.

<נעה בן שבת: הרשות תפרסם באתר האינטרנט שלה הודעה על הפסקת פעילותו של גוף מוכר כאמור בסעיף 50.

<נעה בן שבת: גם כאן צריך לשקול אולי להודיע מראש.

<נעה בן שבת: הרי המטרה של ההודעה היא לגבי גופים מפעילים שלא יתקשרו עם הרשות ולגבי המתנדבים.

<דרור גרנית: סעיף 50 מתייחס לסיטואציה שבא גוף מיוזמתו ואומר לה שהוא רוצה לצאת מהשוק.

<נעה בן שבת: סימן ב': גוף מוכר – תפקידים, סמכויות וחובות 52.

<נעה בן שבת: תפקידי גוף מוכר גופף מוכר יבצע את התפקידים המוטלים עליו לפי חוק זה, כמפורט להלן, כדי לאפשר למי שמתקיים בו האמור בסעיף 3(א), לשרת בשירות לאומי או בשירות קהילתי: לאתר מועמדים לשירות בשירות הלאומי או בשירות הקהילתי.

<נעה בן שבת: דיברנו קודם על כך שהמטרה של אותו תאגיד תהיה קשורה לביצוע תפקידים שמוגדרים.

<דרור גרנית: בהקשר הזה אני רוצה להעיר ביחס להערה של דוד פלבר נציג משרד החינוך.

<דרור גרנית: הסיפור של ביקור בבתי הספר, אני לא בטוח שירדתי לסוף דעתו של חבר הכנסת לוי ולהערה שלו אבל אני מוטרד מדבר אחר והוא שאני לא בטוח – ויגידו לי כאן

<דרור גרנית: נציגי הצבא אם אני טועה – ונראה לי קצת מוזר שאתם רצים לבתי הספר ועמותות השירות הלאומי הולכות לבתי הספר כדי לנסות לשכנע תיכוניסטים לעשות שירות לאומי לפני שהם קיבלו את הפטור הצבאי שלהם.

מיקי לוי: אני באמת תהיתי האם אנחנו פותחים פתח לזה שאנחנו לוקחים בנות ובנים שיכולים לשרת שירות מלא בצבא ולשם כך נמצא הצבא ככור היתוך ובאים ועושים הכנה לפני כן ומסיטים אותם בצורה כזו או אחרת לשירות הלאומי.

מיקי לוי: צריך לחשוב מחוץ לקופסה מתי, באיזה תהליך, האם אחרי זה שהצבא מגיע או לפני, האם בכלל להרשות את זה, האם לחכות שקודם כל יקבלו צו ראשון וצו שני.

<דרור גרנית: או פטור.

מיקי לוי: אני מעדיף בתפיסת העולם שלי שכולנו נלך לצבא.

מירב בן ארי: כולנו מעדיפים זאת.

בצלאל סמוטריץ': מדברים על שירות נשים בצבא שאני מתנגד לו.

בצלאל סמוטריץ': שיהיה ברור בפרוטוקול.

מיקי לוי: אנחנו בעדו.

מיקי לוי: בינתיים אתם מיעוט בעניין הזה.

מירב בן ארי: יש לי חדשות בשבילך, אפילו בבית היהודי יש כאלה שחושבים שבנות צריכות להתגייס, בתוך המפלגה שלך.

בצלאל סמוטריץ': במפלגת כולנו.

מיקי לוי: כולנו וכולנו חושבים שהבנות צריכות להתגייס לצבא.

מירב בן ארי: גם בבית היהודי.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שבנות, בוודאי בנות דתיות, יכולות, והחוק מאפשר להן, להצהיר על אמונתן ואורח החיים הדתי שלהן ולהשתחרר משירות צבאי.

מירב בן ארי: ואם יש בחורה שרוצה להתגייס לצבא?

בצלאל סמוטריץ': לצערי מאחר ויש הרבה מאוד בנות של הולכות לא לשירות צבאי ולא לשירות לאומי, עושות עבודות קודש אותן עמותות שהולכות לבתי הספר ומייצרות מוטיבציה לבנות ואף אחת לא משתמטת מחובת השירות של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': מי שלא הולכת לשירות צבאי מסיבות דתיות, חייבת ללכת לשירות לאומי.

מיקי לוי: אתה יודע איזה נאום הם נותנים כשהם מופיעים לפני הבנות?

בצלאל סמוטריץ': ההבדל בינך לבינו הוא שאני יודע.

מיקי לוי: אתה לא יודע.

בצלאל סמוטריץ': אני מכיר את הנושא.

מיקי לוי: אני רוצה לשמוע את משרד החינוך.

בצלאל סמוטריץ': במקום שנעריך את המודל הזה ונחזק את המגמה הזאת.

מיקי לוי: אנחנו בעד אבל שקודם ילכו לשירות צבאי.

מירב בן ארי: שמעתי אתכם.

מירב בן ארי: דוד, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': עובדתית, צו ראשון הוא שנתיים קודם, התהליך הזה מתחיל בכיתה י"ב.

<דוד פלבר: ראשית, גם לנו יש מלוא הכבוד וההערכה לצה"ל ואנחנו רואים בו את המגן של כולנו ולא מחפשים להסיט אף אחד מהשירות בצבא.

<דוד פלבר: למשרד החינוך יש תכנית שנקראת הכנה לקראת שירות משמעותי והיא בכלל לא מבחינה לצורך העניין – היא מתחילה בכיתה י' או י"א – בין שירות צבאי לשירות לאומי.

<דוד פלבר: היא אומרת לאנשים 18 שנים הייתם בצד המקבל של החברה והגיע התור שלכם להעניק לחברה והם עושים את זה בין בשירות צבאי ובין בשירות לאומי.

<דוד פלבר: עיקר הדבר הוא שמי שקיבלה פטור לא תלך לאוניברסיטה, לא לים ולא תיסע לחוץ לארץ אלא תבוא לשירות לאומי.

<דוד פלבר: הדבר הזה קורה ומתרחש בדרך כלל אחרי, לכל היותר במקביל למה שקורה עם צו ראשון וצו שני.

<דוד פלבר: אם אנחנו צריכים ב-1 לספטמבר להעמיד 4,500 בנות בבתי הספר, אנחנו לא יכולים להתחיל את זה ב-1 באוגוסט וגם לא ב-30 ביוני.

<דוד פלבר: התהליך הזה נמשך פחות או יותר חצי שנה כאשר מתחילים אותו סביב ינואר עד סוף שנת הלימודים כאשר באמצע יש בגרויות ויש עוד דברים.

<דוד פלבר: לכן התהליך מתחיל בינואר של שנת י"ב, אז מתחיל התהליך היותר אינטנסיבי של הכוונה לשירות לאומי במקביל לזה שיש יום המאה ויום הצגת החילות הצבאיים למי שהולכת לצבא.

<דוד פלבר: אלה שמעוניינות בשירות לאומי, נחשפות לאפשרויות בשירות הלאומי, לבריאות, לרווחה, לחינוך למרות שזה לאו דווקא לחינוך.

מירב בן ארי: מי קהל היעד שנחשף?

<דוד פלבר: קהל היעד הוא בנות י"ב בעיקר בחינוך הדתי שקרוי חמד.

<דוד פלבר: שם חלק גדול מהבנות מקבלות פטור.

<דוד פלבר: זה נכון שבבתי ספר ממלכתיים יש כאלה שמגיעים עם פטורים מסיבות רפואיות.

<דוד פלבר: \

מירב בן ארי: אבל לא נראה לי שיש שם הרצאה לכל התלמידים.

<דוד פלבר: אצלם לא מתקיים תהליך מסודר דווקא לקראת שירות לאומי.

<דוד פלבר: שם זה באמת נסמך על ההכנה לקראת שירות שעושים לכלל השמיניסטים ולא רק לשמיניסטים אלא לכלל התיכוניסטים כבר בכיתה י"א.

<דוד פלבר: ברור לכולנו שמדובר באלה שנקראות לשירות לאומי שהן רק בנות שקיבלו פטור ורק אליהן מתייחס כל הקמפיין הזה.

<דוד פלבר: חשוב לנו לחשוף אותן לאפשרויות ואני אומר שאין לנו הרבה זמן לעשות את זה.

<דוד פלבר: זה מתבצע פחות או יותר בין חנוכה לפסח כי אחרי פסח כברר הבנות לא בבתי הספר.

אלי אלאלוף: מישהו עשה משוב מה מביא את הבנות לשירות לאומי?

אלי אלאלוף: האם המפגשים האלה הם המשכנעים או בכלל המסורת המשפחתית?

בצלאל סמוטריץ': באותה מידה אתה יכול להגיד שגם צה"ל לא צריך להגיע לתיכונים ולנסות לייצר מוטיבציה.

אלי אלאלוף: בצה"ל יש הרבה אפשרויות.

בצלאל סמוטריץ': גם בשירות לאומי.

בצלאל סמוטריץ': צה"ל נכנס לתיכונים על עצם המוטיבציה לשרת.

בצלאל סמוטריץ': המוטיבציה נבנית במשפחה, בחברה ובמוסד.

אלי אלאלוף: אני בטוח שההשפעה של ההרצאות האלה היא פחותה מאשר ההשפעה המשפחתית.

בצלאל סמוטריץ': זה מזיק?

אלי אלאלוף: לא, חס ושלום.

בצלאל סמוטריץ': אז מה?

אלי אלאלוף: זה לא האקט האפקטיבי ביותר להביא לשירות הלאומי.

<דוד פלבר: לא מדובר כאן בקמפיין שאומר להן שלא ילכו לצבא או משהו כזה.

<דוד פלבר: מדובר בחשיפה על מקומות השירות האפשריים.

מירב בן ארי: בגלגל"צ כל היום יש את הפרסומת של השירות הלאומי האזרחי.

מירב בן ארי: אני לא חושבת שמי ששומע את הפרסומת על החשיבות של התרומה, אומר בסדר, אני אולי לא אלך לצבא.

מירב בן ארי: אבל וכאן יש נקודה מאוד חשובה שבאמת מה שחבר כנסת אלאלוף אומר זה שפונים לאוכלוסייה, וגם חבר הכנסת סמוטריץ' אמר, שכנראה אחוז גבוה ממנה לא ילך לצבא.

<דוד פלבר: נכון, וחושפים בפניהם את האפשרויות בין בריאות, חינוך ורווחה, מד"א ושירות בתי הסוהר.

<דוד פלבר: יש מגוון עצום.

מירב בן ארי: קודה ברורה.

<יוסי מלכה: הדברים שאמר דוד פלבר הם רק חצי מהאמת.

<יוסי מלכה: מה האמת השלמה?

<יוסי מלכה: היא קצת יותר מורכבת.

<יוסי מלכה: קודם כל, צריך לומר בהגינות שאני לא מדבר עכשיו על ישיבות אלא על אולפנות.

<יוסי מלכה: מנהלי אולפנות לא ייתנו לעולם לעמותות שמייצגות את חובת השירות הצבאי להיכנס בשערי האולפנה.

<יוסי מלכה: נקודה.

<יוסי מלכה: חד משמעית.

<יוסי מלכה: גם העמותות שמפעילות את התכניות לשירות, מה שנקרא שירות משמעותי כדוגמת מעגלים – אגב, זאת עמותה מצוינת – היא תפעל אך ורק בהכוונה לשירות הלאומי ולא לשירות הצבאי ואגב, היא העמותה היחידה שרשאית מטעם מינהל החינוך הדתי לפעול בתוך האולפנות בבתי הספר.

<יוסי מלכה: אני מסכים עם דבריו של דוד פלבר.

<יוסי מלכה: באמת יש עשייה חינוכית במהלך כיתות י', י"א ו-י"ב אבל הבעיה היא שמי שפועל אלה בעיקר עמותות שמזוהות בעיקר עם השירות הלאומי והחשיפה לשירות צבאי היא הרבה יותר נמוכה.

<יוסי מלכה: לצד זאת אני צריך גם לומר בהגינות שלא מדובר על בנות שלא שומעות מה קורה מסביב אלא מדובר על בנות דעתניות.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להביא גם את חוק ה-חמד ושם אפשר יהיה לדון בזה.

<יוסי מלכה: אני רק אומר שחשוב שמבחינה ציבורית לא לסמן עמותות מסוימות שמזוהות עם מגזר מסוים להיכנס לאולפנות אלא לאפשר הכול.

בצלאל סמוטריץ': זאת החלטה של מינהל החינוך.

מיקי לוי: האם נותנים אישור לכל העמותות באופן שווה להיכנס לאותם מקומות?

<יוסי מלכה: לא.

מיקי לוי: אם אתה אומר לא, אז תפרט בבקשה.

מיקי לוי: אם זה לא כך, אז משהו כאן לקוי גברתי.

<יוסי מלכה: מה שאני אומר זה ציבורית, מאחר והציבור הדתי הוא ציבור שרואה את עצמו כחלק אינטגרלי מהחברה ורואה בשירות צבאי משמעותי דבר מאוד חשוב – ואנחנו רואים את זה בכל המכינות הקדם צבאיות ובהתגייסות נפלאה של הציבור הזה לתפקידים משמעותיים קרביים בצבא – חשוב שגם מול ציבור הבנות לא יהיה מחסום.

בצלאל סמוטריץ': מה זה קשור לחוק הזה?

בצלאל סמוטריץ': אני לא מבין מה אתה אומר, סלח לי.

בצלאל סמוטריץ': בסוף ראש אולפנה - - -

מיקי לוי: שייכתב עכשיו בסעיף קטן (ג) שאתה מחויב לתת לו להיכנס.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מחייב בחוק הזה.

מירב בן ארי: לצערי הרב גם במכינות, גם בשנת שירות, גם בשירות לאומי, לא כל בתי הספר נחשפים במידה שווה.

מירב בן ארי: זה לא משהו חדש וזאת לא פעם ראשונה שהעניין הזה מוצג.

מירב בן ארי: הנקודה המשמעותית כאן, השאלה היא אם אותן בנות שאמורות ללכת לשירות הלאומי, האם הן נחשפות במידה שווה לעמותות הרלוונטיות אליהן.

מירב בן ארי: זה מה שאנחנו רוצים לדעת.

מירב בן ארי: ראש אולפנה מזוהה עם עמותה מסוימת, אז הוא נותן לה להיכנס.

בצלאל סמוטריץ': לא מזוהה עם עמותה.

בצלאל סמוטריץ': מזוהה עם החלטה חינוכית.

מירב בן ארי: אבל לא שאלתי אותך.

בצלאל סמוטריץ': אל תעשו מזה פוליטיקה.

מיקי לוי: אני רוצה שהן ישמעו את כולם.

מירב בן ארי: חבר הכנסת סמוטריץ', בניגוד אליך שאתה מגיע לכאן רק ממניעים פוליטיים, מי שיושב כאן זה אני ובטח יושב ראש הוועדה בפועל, אל תיתמם.

מירב בן ארי: לנו אין שום מניעים פוליטיים.

מירב בן ארי: אל תיתמם.

בצלאל סמוטריץ': למה את מאשימה אותי?

בצלאל סמוטריץ': אני לא יורד לרמה.

מירב בן ארי: אתה יודע מה?

מירב בן ארי: אם השירות הלאומי האזרחי לא היה הולך לכל משרד כמו הגמלאים, כמו כלכלה, בכל מקום שהבית היהודי נמצא, הייתי אומרת שאולי אין מניעים פוליטיים.

מירב בן ארי: אבל אל תיכנס לזה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו דיברנו על האולפנה.

מירב בן ארי: אני אמרתי לטובתך האם כל אולפנה במדינת ישראל, האם הבנות חשופות במידה שווה.

בצלאל סמוטריץ': תני לי את האפשרות להסביר.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להסביר את התפיסה הנורמטיבית.

בצלאל סמוטריץ': אני כמנהל אולפנה, כאיש חינוך, יש לי השקפת עולם חינוכית ואני אחשוף את הבנות שלי - - -

מירב בן ארי: אתה ניהלת אולפנה?

בצלאל סמוטריץ': לא אבל אני כן בא עם סדר יום.

בצלאל סמוטריץ': אני בא מעולם חינוך ובהשקפת העולם החינוכית שלי אני בהחלט אכוון את הבנות, בהנחה נניח שיש עמותה מסוימת שתלווה אותן גם רוחנית, תורנית, ותיתן להן את המדרשה וכולי.

בצלאל סמוטריץ': אני אכוון את הבנות למקום הזה.

מירב בן ארי: אבל אני שואלת אותך כמנהל אולפנה, תיאורטית.

בצלאל סמוטריץ': נניח שיש עמותה שלא תיתן להן משהו והיא מתנהלת בעולם ערכים חילוני שזה סבבה לחילונים, אני לא אכוון את הבנות לשם.

מירב בן ארי: אני שואלת אותך כמנהל אולפנה תיאורטי.

מירב בן ארי: האם אתה לא מוכן שאותה אולפנה שלך תיחשף לצורך העניין לשלוש עמותות שנותנות את אותו מענה לבנות.

בצלאל סמוטריץ': אם הן נותנות את אותו מענה, כן, אבל זה לא כך.

בצלאל סמוטריץ': עובדתית יש נניח עמותה אחת שנותנת מעטפת ללימודי מדרשה וליווי רוחני לבת.

<מוטי אלמליח: היום לכל העמותות יש יחידה דתית.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתה לא יכול לכפות.

מירב בן ארי: חבר הכנסת סמוטריץ', הנקודה שלך ברורה.

מירב בן ארי: אני מבקשת מהרשות שתתייחס למה שהוא אומר.

מירב בן ארי: זה נכון?

<יעקב עמר: אנחנו במסגרת הפעילות וההחלה שאנחנו עושים יחד עם משרד החינוך, אנחנו מנגישים את כל מה שאנחנו עושים לכל הגופים המוכרים שלנו את כל מה שקשור לנושא החמד בנושא של ירידים כשאנחנו מגישים להם את המידע מה זה השירות הלאומי ולאיזה מקומות אפשר לגשת ומה אפשר לעשות.

<יעקב עמר: בתוך התהליך הזה כל בת שנמצאת באותם מוסדות - - -

מירב בן ארי: היא בוחרת לעצמה.

<יעקב עמר: היא בוחרת לעצמה לאיזה מקום ללכת.

מירב בן ארי: אבל אומר חבר הכנסת סמוטריץ' בנקודה חשובה, וגם יוסי התייחס אליה מזווית אחרת, ובסוף הם מסכימים על אותו הדבר.

מירב בן ארי: שניכם אומרים שאין חשיפה לכל הארגונים.

<יעקב עמר: גם האולפנות נמצאות בירידים האלה.

<יעקב עמר: אנחנו עושים את זה כל שנה.

<ידעיה לוין: בת עמי.

<ידעיה לוין: אני ניהלתי תיכון לבנים.

<ידעיה לוין: גם אצל הבנים יש סיטואציה מאוד דומה בהקשר נגיד למכינות קדם צבאיות, ישיבות, צבא וכל הדברים האלה.

<ידעיה לוין: בהחלט המידע מאוד מבלבל את התלמידים.

<ידעיה לוין: אם חשופים לאין סוף מידע ומאוד קשה להם לקבל החלטה.

<ידעיה לוין: אני מצפה ממנהל אולפנה או ממנהל תיכון שיעשה סינון לא פוליטי אלא סינון חינוכי כדי להחליט איך הוא לא מבלבל את התלמידים שלו.

<ידעיה לוין: אותו הדבר גם לגבי מנהל אולפנה.

<ידעיה לוין: בעיניים שלי הוא צריך לעשות סדר לתלמידות ואפילו למחנכות.

<ידעיה לוין: החשיפה האין סופית הזאת, לא בהכרח היא תמיד טובה.

<ידעיה לוין: לא יכול להיות שיש עמותה אחת שרק לה חושפים וברור שזה לא נכון.

מירב בן ארי: איך אתה נותן מקום?

מיקי לוי: איך מתקיימים האיזונים?

<ידעיה לוין: היום כל האולפנות נותנות רשות כניסה.

<ידעיה לוין: ראשית, אנחנו יוצרים הרבה פיילוטים וחשוב לי להגיד זאת, בשיתוף עם משרד החינוך, גם החמד וגם אגף שירות לאומי.

<ידעיה לוין: יצאנו במהלך השנה האחרונה סיטואציות בהן אף אחד לא נכנס לאולפנות מסוימות והאולפנה לקחה אחריות על ההכנה.

<ידעיה לוין: זאת אומרת, אנחנו יוצרים המון פיילוטים.

<ידעיה לוין: בסופו של דבר, האולפנות חשופות כמעט לכל העמותות, הדתיות לכולן ואת זה חשוב לי להגיד.

<ידעיה לוין: זאת אומרת, כל מי שמפעיל אגף דתי משמעותי, התלמידות באולפנות חשופות לכולם.

<ידעיה לוין: אני לא בטוח שזה טוב אבל זה קיים.

<ידעיה לוין: יצרנו תהליכים בהם לא ניתן לאף אחד להיכנס לאולפנות והאולפנה לקחה אחריות על ההכנה ואנחנו בשיווק חיצוני.

<ידעיה לוין: אני חושב שהנושא לא יכול להיכנס לחוק.

מירב בן ארי: יש כאן רק כללי.

מירב בן ארי: הסעיף הזה, מסעיף כללי הגענו לנקודות פרטניות אבל הסעיף עצמו מדבר על כך שגוף מוכר יבצע את התפקידים ולאתר מועמדים לשירות לאומי.

מירב בן ארי: איתור.

מירב בן ארי: אין יותר קל מזה.

<ארנה קוטלר: עמותת שלומית.

<ארנה קוטלר: קודם כל, אני רוצה להזכיר שמתוך 17 אלף משרתי שירות לאומי, יש עוד הרבה מאוד אלפים שלא שייכים לסקטור של החינוך הממלכתי דתי וצריך לתת להם את הכבוד.

<ארנה קוטלר: שנית, לשאלתך חבר הכנסת מיקי לוי.

<ארנה קוטלר: אנחנו מתחילים את הדיאלוג עם המועמדים רק אחרי שהם מקבלים פטור מצה"ל.

<ארנה קוטלר: זה משהו שהוא מאוד מאוד חשוב.

מירב בן ארי: אני חושבת שאמרתי את זה כאן כבר כמה פעמים וזאת נקודה מאוד חשובה.

<ארנה קוטלר: אנחנו לא מתחרים בצבא, אנחנו לא אלטרנטיבה לצבא, אנחנו כן נותנים הזדמנות שנייה לאלו שהצבא או פטר אותם או לא גייס אותם.

<ארנה קוטלר: היכן אני חושבת שכן אפשר לעשות עבודה ממלכתית ראויה, זה שלאותם צעירות וצעירים שקיבלו פטור שלא על רקע דתי – אני בכוונה מבקשת לשים את הבנות הדתיות בצד, ברשות

<ארנה קוטלר: כם – אלא בגלל אי התאמה, בגלל בעיות נפשיות כאלה ואחרות, בגלל שהם התחילו את השירות ואחרי שלושה חודשים צה"ל החליט שהם לא ראויים להמשיך בו, אני כן מצפה שלצה"ל תהיה ראייה ממלכתית והוא כן יפנה אותם בצורה כזו או אחרת להזדמנות השנייה שנקראת שירות לאומי כי היום זה לא קורה.

<ארנה קוטלר: ואז, מה קורה?

<ארנה קוטלר: אנחנו נאלצים לכתת את רגלינו, ואין לי בעיה לעשות זאת, אבל לעתים אנחנו גם נתקלים בבעיות שאם ההסתכלות הייתה ממלכתית ובאמת הייתה רואה את הצעיר במרכז, אפשר היה לעשות את זה הרבה יותר טוב, ושוב, לא כתחרות לצבא, לא כאלטרנטיבה לצבא אלא בראייה של איך משפרים את מעמדם של הצעירים האלה שהם אזרחים של כולנו.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים.

מיקי לוי: אני מודה שאני לא יודע איך לעשות את זה מול הצבא.

<ארנה קוטלר: אני חושבת שיש כמה פתרונות ובראש ובראשונה - אני אומרת את זה בהרבה כאב ולשם הגילוי הנאות, אני בוגרת צה"ל ואני עדיין עושה מילואים - אם היה דיבור קצת יותר ישיר בין הרשויות, רשות השירות הלאומי האזרחי והצבא, אפשר היה למצות את התהליכים האלה הרבה יותר טוב לטובת הצעירים.

<ארנה קוטלר: ממש לא קשור אלינו.

<ארנה קוטלר: אני אומרת את זה שוב ושוב.

<מוטי אלמליח: אנחנו נפגשים עם ראש אכ"א לפחות שלוש פעמים.

מירב בן ארי: נתקלנו בזה גם בוועדות אחרות גם עם המכ"ם וגם עם משרד הרווחה.

מיקי לוי: הצעה לטובת העניין של השירות הלאומי האזרחי.

מיקי לוי: אני ממליץ בפניכם להיפגש עם חבר הכנסת אלעזר שטרן שהיה גם ראש אכ"א והוא גם מכיר את כל הנושא הזה מקרוב.

מיקי לוי: יכול להיות שהוא יכול לעזור ולהועיל.

מיקי לוי: אם אנחנו מפספסים צעירים, זה חבל.

אלי אלאלוף: בכל מקרה, לצערי אין לך מספיק מקום בשירות הלאומי.

מיקי לוי: זה גם נכון, אבל לה יש מקומות.

מירב בן ארי: אנחנו ממשיכים.

<נעה בן שבת: לוודא כי מתקיימים התנאים הקבועים בסעיף 3(א) לגבי מתנדבים המתקבלים לשירות לאומי או לשירות קהילתי.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים למשל על תנאי שהוא פטור משירות, הוא לא נקרא לשירות והוא לא צפוי להיקרא לשירות.

<נעה בן שבת: הגיל, התושבות, כל ההוראות האלה.

<נעה בן שבת: למיין את בקשות המועמדים להתנדבות ולהפנותם לשירות בגופים מפעילים מתאימים.

<נעה בן שבת: לאתר גופים מפעילים, לוודא שברשותם אישור גוף מפעיל לפי סעיף 58 או לפי סעיף 17(ב), לפי העניין, ולהתקשר עמם בהסכם להפעלת מתנדבים כאמור בסעיף 53(א).

<נעה בן שבת: להתקשר בהסכם עם מתנדבים שהפנה לגופים מפעילים, כאמור בסעיף 53(ב).

<נעה בן שבת: להכשיר מתנדבים בהתאם להוראות סעיף 13.

<נעה בן שבת: לספק ליווי מקצועי למתנדבים בתקופת השירות.

<נעה בן שבת: לשלם למתנדבים דמי כיס לפי התעריף והוצאות נסיעה בהתאם להוראות סעיף 10(א).

<נעה בן שבת: הבקשה כאן היא לפי התעריף, שלא יהיה מצב שאנחנו משלמים מעבר לתעריף.

<נעה בן שבת: התעריף אמור להיות הסכום שהוא זה שמשולם.

<נעה בן שבת: יכול להיות שיהיו תעריפים שונים בתוך התעריף הזה אבל אי אפשר לשלם מעבר לו.

מירב בן ארי: איפה כתוב התעריף הזה?

<נעה בן שבת: אנחנו מזכירים אותו כאן אבל הוא היה כתוב גם בסעיף 10.

<נעה בן שבת: לשלם בעד המתנדבים דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות בהתאם להוראות סעיף 10(ב).

<נעה בן שבת: יש תיקון מקביל שמבקשים לעשות גם לגבי חוק של"ה.

<נעה בן שבת: לערוך בדיקות שוטפות כדי להבטיח שלמתנדבים ניתנים כל הזכויות ותנאי השירות שהם זכאים להם, וכן לבחון את תפקודם של הגופים המפעילים בכל הנוגע להפעלה תקינה של השירות הלאומי והשירות הקהילתי, ובכלל זה לערוך בדיקות כדי לוודא את קיומן של הוראות סעיפים 7(ב), 9, 14, 8(ג), 16(ה)(1) ו-65(ב).

<נעה בן שבת: כאן אנחנו מדברים על הליווי והפיקוח השוטפים.

<דרור גרנית: לעניין סעיף 7(ב).

<דרור גרנית: קיבלתי כאן הערה מחברותיי במטריה הפלילית.

<דרור גרנית: סעיף 7(ב) אומר: גוף מפעיל לא יציב מתנדב בתפקיד של עובד או כממלא מקום של עובדיו.

<דרור גרנית: הציעו חברותיי שבאותו סעיף 7(ב) ייכתב: גוף מוכר לא יפנה וגוף מפעיל לא יציב, וזאת משום שבהמשך הדרך, עת נגיע לפרק העיצומים הכספיים, ביקשנו שתהיה סמכות להטיל עיצום כספי על הגוף המוכר אם הוא הפנה לתפקיד שהוא בעצם מחליף עובד.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע שתשמור את ההערה הזאת לפרק של העיצומים הכספיים כי לנו יש כמובן מה לומר בעניין הזה.

<דרור גרנית: כבר עברנו על זה.

<דרור גרנית: אני פשוט חוזר אחורה לסעיף 7(ב).

בצלאל סמוטריץ': הוא רוצה לתקן עכשיו את סעיף 7(ב) בגלל הפרק של העיצומים הכספיים.

בצלאל סמוטריץ': בעיצומים הכספיים אנחנו נתווכח על העיצומים הכספיים בכלל ואז נחליט.

<נעה בן שבת: גם ללא עיצומים כספיים למעשה ההוראה כפולה.

<נעה בן שבת: היא אומרת שהגוף המפעיל, אסור לו להעסיק את העובד בתפקידים כאלה בהם היה עובד, וגם הגוף המוכר, אסור לו להפנות.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אמרתי את הדברים לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מתנגד לתיקון.

מירב בן ארי: אתה אומר באופן כללי.

מירב בן ארי: בלי קשר להערות שיהיו לך לגבי העיצומים.

בצלאל סמוטריץ': כשנגיע לעיצומים, נצטרך לבודד איפה באמת יש אחריות של הגוף המוכר ואיפה אנחנו רוצים לגלגל עליו עכשיו דברים.

מירב בן ארי: אבל זה לא קשור להערה הזאת.

<דרור גרנית: בסעיף 7(ב) לעגן את האמירה שזאת לא רק חובה של הגוף המפעיל.

מירב בן ארי: הגיוני.

מירב בן ארי: תודה על ההערה.

<נעה בן שבת: לערוך בדיקות שוטפות כדי להבטיח שלמתנדבים בשירות בחו"ל לפי סעיף 17 ניתנים כל הזכויות ותנאי השירות שהם זכאים להם.

<נעה בן שבת: לערוך רישומים על ביצוע השירות הלאומי או השירות הקהילתי ועל ניצול הזכויות לימי היעדרות בתקופת השירות, ולמסור את הרישומים לרשות במקרה של סיום השירות או מעבר בין גופים מוכרים.

<נעה בן שבת: נושא התיעוד הזה הוא מאוד חשוב במעבר שעוברים בין גופים מוכרים או בין גופים מפעילים, מה הנתונים שנרשמים.

בצלאל סמוטריץ': שאלה כללית.

בצלאל סמוטריץ': כל מה שנמחק, פשוט ניסחתם אחרת.

בצלאל סמוטריץ': זה לא שהוצאתם דברים שהיו.

<נעה בן שבת: הנושא של הביטוח הלאומי וביטוח הבריאות העובר.

בצלאל סמוטריץ': אין משהו שהוצאתם ולא נמצא בכלל.

<נעה בן שבת: לא.

<דרור גרנית: לגבי הרישומים.

<דרור גרנית: זה היה במקור?

<נעה בן שבת: זה לא היה במקור.

<נעה בן שבת: זאת תוספת.

<נעה בן שבת: דיברנו על כך שיכול להיות שהגוף המוכר מפסיק את הפעילות שלו ולמעשה הוא צריך להעביר איזשהו דיווח.

<נעה בן שבת: המתנדב צריך לעבור לגוף מוכר אחר ויש כאן ניצול של ימי מחלה, ניצול של ימי חופשה, בכלל מספר ימי השירות שהוא שירת.

<נעה בן שבת: הנתונים האלה נמצאים בגוף המוכר, לא ידועים לרשות, לא ידועים באופן ישיר לרשות ולכן צריך להעביר את הדיווחים האלה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא הגוף המפעיל רשום את ימי החופשה וכולי?

<נעה בן שבת: הגוף המוכר אמור לעקוב ולראות את כלל הזכויות שמקבל התנדב.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע.

בצלאל סמוטריץ': אני שואל.

בצלאל סמוטריץ': אתם מנהלים היום את כל ניצול הזכויות של כל בת?

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע להגיד על כל בת ?

<ידעיה לוין: גם היום אנחנו מעבירים.

מיקי לוי: גוף ביקורת.

<דרור גרנית: אני מציע שהסיפא תהיה, במקום למסור את הרישומים לרשות, לא במקרה של סיום השירות או מעבר בין גופים, אלא "על פי דרישות הרשות", כך שהרשות תוכל לקבל את הדיווחים האלה מתי שהיא תרצה, בין שזה יהיה מקרה פרטני של בת.

<נעה בן שבת: אולי נזכיר את המקרים האלה.

<נעה בן שבת: אפשר להגיד על פי דרישתה ונזכיר את המקרים כי שם זה הכי קריטי.

<דרור גרנית: אני מסכים ששם זה יכול להיות.

<נעה בן שבת: לרבות במקרים.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת ראש, אני חושב שבמקרים כאלה החוק חייב לכלול הוראה שקשורה לאופן שמירת המידע בהקשר להגנת הפרטיות.

מירב בן ארי: כבר עשינו את זה.

<נעה בן שבת: יש סעיף שאומר שהשר יכול לקבוע הוראות בנושא הזה, פסקה (4) בעמוד 54, סעיף 46.

<נעה בן שבת: השר יקבע תנאים והוראות לעניין מסירת מידע לרשות ולעניין הפיכת המידע שבידי הגוף המוכר ושמירה על סודיותו.

מיקי לוי: הרשות פחות תשמור על המידע מאשר העמותה עצמה?

מיקי לוי: אתה עושה צחוק?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אני דיברתי על העמותה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי שהעמותה חייבת לייצר אבטחת מידע.

בצלאל סמוטריץ': בדרך כלל עושים גם הוראות פליליות למי שמוסר מידע.

<דרור גרנית: הסעיף הזה ספציפית מתייחס להעברת המידע בין הגוף המוכר לרשות, לרגולטור.

בצלאל סמוטריץ': לא, למה?

בצלאל סמוטריץ': כתוב כאן שתפקידו של הגוף המוכר הוא לערוך רישומים על ביצוע השירות הלאומי והשירות הקהילתי.

בצלאל סמוטריץ': מי שעורך רישומים ומחזיק רשומות כאלה חייב להחזיק.

<דרור גרנית: חוק הגנת הפרטיות חל ויש בחוק הגנת הפרטיות הסדרה של מאגרי מידע.

<דרור גרנית: הוא חל באופן כללי ולא צריך לומר שהוא חל.

<דרור גרנית: הוא חל.

מיקי לוי: מאגרי מידע, הוראות משרד המשפטים שאפילו חלות על חברות.

<דרור גרנית: נכון.

מירב בן ארי: אנחנו יוצאים להפסקה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אלאלוף, מתי אתה חוזר לנהל את הישיבה?

מירב בן ארי: חברה שלי מקבלת סגן-אלוף ברגע זה ולכן תסלחו לי כי אני רצה לשם.

<(הישיבה נפסקה בשעה 12: (היו"ר אלי אלאלוף)

אלי אלאלוף: צהרים טובים.

אלי אלאלוף: אנחנו מחדשים את הישיבה.

אלי אלאלוף: מגיעות מחמאות למירב על ניהול הישיבה עד עתה.

<נעה בן שבת: הגענו לפסקה (12).

<נעה בן שבת: הנושא הזה של מאגר המידע, אם הוא לא ברור, אנחנו נבהיר אותו.

<נעה בן שבת: אני חושבת שהוא כן עולה מתוך הדרישות שהשר יכול להעלות, אבל נבדוק את הנקודה הזאת.

<נעה בן שבת: לוודא קבלת הצהרה מכל גוף מפעיל ומכל מתנדב שהוא מפנה לגוף מפעיל, בעניין קרבה משפחתית לעובד מעובדי הגוף המפעיל, כאמור בסעיף 54(א)(7) ו-(ב)(8).

<נעה בן שבת: אני מניחה שנגיע לסעיפים האלה, עת נגיע אליהם, לנושא של הקרבה המשפחתית כי זאת אחת הדרישות שחוזרות על עצמן בהצעות החוק.

<נעה בן שבת: היעדר קרבה משפחתית בין התנדב לבין הגוף המפעיל בו הוא מתנדב.

בצלאל סמוטריץ': למה זה צריך להופיע כאן כסעיף?

בצלאל סמוטריץ': למה לא כסעיף סל?

<נעה בן שבת: אפשר היה לעשות סעיף של קרבה משפחתית ולהגיד על כל עניין שהגוף המפעיל אסור, הגוף המפעיל יבדוק, הגוף המוכר יוודא, אבל כאן אנחנו מגדירים את כל תפקידי הגוף המוכר.

בצלאל סמוטריץ': למה לא לכתוב לוודא את עמידת המתנדב בכל הוראות חוק זה?

בצלאל סמוטריץ': אסור להיות בן משפחה או שיש תנאים לבן משפחה, זאת הוראה אחת אבל יכול להיות שיש עוד דברים שמותר או אסור.

<נעה בן שבת: אני חושבת שרוכזו כאן כל ההוראות.

<יואב ארבל: בין היתר זה נוגע לפרק בו דיברנו על העיצומים הכספיים.

<יואב ארבל: כשיש פרק כזה, צריך שיהיו סעיפים אליהם אפשר לחזור, אם עוברים על משהו שצריכים לעשות.

<יואב ארבל: לכן נדרש לפרט כאן.

<נעה בן שבת: האם יש דברים שאתה רואה שלא נכתבו כאן?

<יואב ארבל: לא.

<נעה בן שבת: לדווח לרשות על כל קרבה משפחתית כאמור בסעיף 65(א) בתוך שבועיים מיום שנודע לו על דבר קיומה.

<נעה בן שבת: לדווח לרשות על פי הוראות סעיף 57 על המתנדב.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על התנהלויות חריגות שידועות בקשר למתנדב, מעין הוראה כללית.

<נעה בן שבת: לבצע כל פעולה אחרת שהטיל עליו המנהל בקשר למילוי תפקידיו לפי חוק זה, לרבות לעניין בדיקת מתן זכויות למתנדבים ובדיקת מילוי הוראה מהוראות חוק זה על ידי גופים מפעילים.

<נעה בן שבת: זה ממש סעיף סל.

בצלאל סמוטריץ': שבעצם מייתר את כל הסעיפים האחרים.

<דרור גרנית: יש מחשבה שאומרת שבעצם צריך להתקשר אחרי כן כאמור לסעיף העיצומים הכספיים.

בצלאל סמוטריץ': נתווכח עליו שם.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

<נעה בן שבת: סעיף 53 עוסק בהסכמי ההתקשרות.

<נעה בן שבת: יש שני סוגי התקשרות בהם מדובר עם הגוף המפעיל ועם המתנדבים.

<ישעיהו אברהם: הערה לסעיף 52.

<ישעיהו אברהם: ברשימת התפקידים להערכתי יש איזשהו עניין לעשות התאמה אחרי שהוכנס לחוק העניין שכל עיסוקו הוא שירות לאומי.

<ישעיהו אברהם: צריך להיות או בסעיף הזה או במקום אחר איזשהו סעיף סל שמאפשר לגופים המוכרים לבצע פעילויות שנראות להם גם כן רלוונטיות לצורך השירות הלאומי.

<ישעיהו אברהם: אחרת, אם אתה מזהה וכותב במטרות רק שהם צריכים לעשות מה שמוטל עליהם על פי חוק, בעצם יוצא שיש רק סמכויות חובה ואין סמכויות רשות.

<ישעיהו אברהם: אם למשל רוצים לבצע השתלמויות שהרשות לא חושבת שהם חייבים לעשות אותן, היא לא דורשת אותן, אבל הגופים חושבים שראוי לעשות אותן כי זה טוב לעיסוק המקצועי או לעניין הרוחני או החברתי שלהם, צריך להיות משהו בחוק שיאפשר להם לעשות את זה.

<ישעיהו אברהם: כרגע, אם אני משלב את העובדה שיש סעיף מטרות שאומר עיסוקו רק הפניה ומדובר על כך שמקסימום ייתנו לנו את האפשרות לפעול לפי החוק, אין לנו סמכויות רשות.

מיקי לוי: הוא רוצה לברוח מהאישור של הרשות.

מיקי לוי: זה לא יכול לגרוע.

אלי אלאלוף: מה הכוונה שלך קונקרטית?

<ישעיהו אברהם: אני אתן דוגמה.

<ישעיהו אברהם: נניח שאתה רוצה לבצע השתלמות שאתה חושב שחובה לעשות אותה או יום לגיבוש חברתי וחלק מהתנדבות אומרות שזה לא מעניין אותן והן לא רוצות לבוא.

<ישעיהו אברהם: אתה קיבלת זכות להפעיל את השירות הלאומי והשאלה אם אתה יכול לדרוש מהן את זה כי אתה חושב שזה חשוב, או שאומרים לך, לא, אלה לא סמכויות חובה, אתה רק גוף של הפניה, אתה לא יכול לדרוש מהן לעשות זאת.

אלי אלאלוף: אתה עושה את זה בגיבוי של הרשות?

<ישעיהו אברהם: כן.

אלי אלאלוף: אם יש גיבוי של הרשות, מה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': זאת שאלה משפטית.

בצלאל סמוטריץ': הרשות מסכימה אבל בחוק הוא לא מוסמך לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': תבוא הבת ותגיד מה אכפת לה אם הרשות מסכימה, אתה לא מוסמך לעשות את זה בחוק ואתה לא יכול לחייב אותי.

<נעה בן שבת: אתה אומר פעולה שאישר לו המנהל.

<נעה בן שבת: לא רק הטלת חובה אלא שאישר לו המנהל.

<דרור גרנית: סליחה, אני אחדד את מה שקצת מוזר לי.

<דרור גרנית: הנחת העבודה היא שבת השירות כאן מרצונה.

<דרור גרנית: כל עולם התוכן שלנו וכל החוק הזה נשען על התקשרות וולנטרית.

<דרור גרנית: בת השירות כשהיא נכנסת לתוך המסגרת הזאת, ראשית, יש לה בחירה בין הגופים המוכרים עצמם.

<דרור גרנית: זאת אומרת, בעולם שבו יש יותר מגוף מוכר אחד, היא יכולה לבחור ללכת לעמותה א' או לעמותה ב'.

<דרור גרנית: יש לה בחירה.

<דרור גרנית: שנית, היא שם מבחירה.

<דרור גרנית: זאת אומרת, אם היא לא רוצה להיות בפעילות כזאת או אחרת, היא לא חייבת.

בצלאל סמוטריץ': אתה מערבב בין שני דברים.

אלי אלאלוף: זה לא בהתאם להנחיה?

מיקי לוי: לא בתוך השירות הלאומי אלא דברים נלווים.

בצלאל סמוטריץ': אם הרשות מאשרת לו את זה וזה חלק מההגדרות שלו.

בצלאל סמוטריץ': תראה, יש הבדל גדול בין להגיד שאדם נכנס, חוצה את הסף וולנטרית.

בצלאל סמוטריץ': אני יכול להתנדב לשירות צבאי, אני פטור ואני מתנדב.

בצלאל סמוטריץ': מהרגע שאותו אדם נכנס לתוך הצבא, הוא לא יכול להגיד למפקד שלא בא לו, שהוא מתנדב ועושה מה שבא לו.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': עצם הכניסה שלך לשירות הלאומי, נכון, היא בהתנדבות, אבל מרגע שנכנסת, אתה מקבל על עצמך כללים מסוימים שאם אותו גוף מוכר כרגע חושב שכך צריך להפעיל שירות לאומי – שוב, הוא צריך אישור שלהם וזה מוסכם, הוא לא יכול לעשות מה שהוא רוצה, אבל ברגע שהוא קיבל את האישור שלהם לאותה פעילות, מותר לו גם לחייב.

בצלאל סמוטריץ': יש מסגרת בתוך השירות הלאומי.

<דוד פלבר: יש לנו דוגמה קונקרטית.

<דוד פלבר: אנחנו דורשים מהעמותות לעשות השתלמות לקליטת עלייה לבנות שמלמדות עולים חדשים שפה זרה שנייה.

<דוד פלבר: השתלמות שאנחנו דורשים.

<דוד פלבר: העמותות מפעילות את זה עבורנו על פי סילבוס שאנחנו קובעים.

<דוד פלבר: חלק מהבנות, במלים פשוטות, לא מתחשק להן והן לא מגיעות להשתלמות.

<דוד פלבר: ראשית, זה חסר להן בעבודה, ושנית, לנו זה עולה.

<דוד פלבר: אנחנו משקיעים במרצים, משקיעים בלוגיסטיקה של היום הזה, עושים השתלמות כזאת בבר אילן.

אלי אלאלוף: הן לא עושות את זה היום כי זה לפי הגדרת החוק?

<דוד פלבר: אם הבנתי טוב מה שמעלים נציגי בת עמי, הם אומרים שלמרות שהיא מתנדבת, היא מרשה לעצמה לפעמים דברים, נקרא להם, משמעתיים.

<דוד פלבר: אתה רוצה להכשיר אותה ספציפית לתפקיד שלה, היא מוגדרת כבת של קליטת עלייה והיא החליטה לא לבוא.

אלי אלאלוף: זה ברור.

אלי אלאלוף: חבל שנעשה דיונים חוזרים.

אלי אלאלוף: כל קורס או כל פעילות שמאושרת על ידי הרשות, זה מחייב כל מתנדבת.

בצלאל סמוטריץ': צריך לוודא שזה נמצא בנוסח.

בצלאל סמוטריץ': היועצת המשפטית תטמיע את זה בנוסח.

<נעה בן שבת: השאלה אם זה כל תפקיד.

<נעה בן שבת: אם רוצים לעשות הכנה לימים נוראים ולחייב את הבת להגיע להכנה, האלה אם אפשר לחייב אותה.

<נעה בן שבת: אתה לא מדבר על הכשרה מקצועית.

בצלאל סמוטריץ': מה שהרשות תאשר.

אלי אלאלוף: אם הרשות לא תאשר, לא.

<יואב ארבל: אולי אפשר להפנות כאן לתוספת בסעיף 46(ג)(1), נושאים הקשורים לשירות הלאומי כפי שתאשר הרשות.

<יואב ארבל: זה יפתור את הבעיה שמעלה עורך דין אברהם.

<יואב ארבל: זאת אומרת, תהיה סמכות שהם יכולים לעשות את זה מכוח זה.

<יואב ארבל: גם דברים שהטילו עליהם וגם דברים שהם קיבלו עליהם אישור.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: חוץ מזה, לא מזיק לאף אחד שידע מה זה ימים נוראים.

<נעה בן שבת: זה רק היה ברמת הדוגמה.

אלי אלאלוף: למרות שלכל אורך השנה יש לנו ימים נוראים.

<יואב ארבל: לעניין מה שאמר דוד פלבר, הכשרה שנכנסת בסעיף של הכשרה מקצועית, המתנדב מחויב אליה מכוח הסעיף של הכשרה מקצועית ולא משנה מי עושה אותה.

אלי אלאלוף: אתה לא יכול לשלוח מישהו שלא יודע מה זאת עלייה ללמד.

<יוסי מלכה: זה גם מפורט בסעיף סמכויות וחובות בסעיף 7.

אלי אלאלוף: נראה לי שזה נמצא בחוק במקומות שונים.

אלי אלאלוף: אם אתה מוצא לנכון שזה יהיה במקום מסוים, דבר עם היועצת המשפטית.

בצלאל סמוטריץ': מוסכם על העיקרון.

בצלאל סמוטריץ': פרטים יסוכמו.

<נעה בן שבת: 53.

<נעה בן שבת: הסכמי התקשרות גוף מוכר יערוך הסכם התקשרות בכתב עם כל גוף מפעיל שאליו הוא מפנה מתנדבים, אשר יסדיר את היחסים ביניהם, לאחר שווידא שיש ברשות הגוף אישור גוף מפעיל לפי סעיף 58 או לפי סעיף 17(ב)(1), לפי העניין.

<נעה בן שבת: בהסכם כאמור ייכללו, בין השאר, כל אלה: הכתובת ומספר הטלפון של הגוף המפעיל ושל המקומות שבהם ישרתו המתנדבים בפועל.

<נעה בן שבת: תיאור התפקידים שבהם ישרתו המתנדבים.

<נעה בן שבת: תחום השירות שבו יבוצע השירות הלאומי או השירות הקהילתי, כמשמעותו בסעיף 4.

<נעה בן שבת: (3א) ימי השבוע והשעות שבהם תתבצע הפעילות בידי המתנדבים.

<נעה בן שבת: התחייבות של הגוף המפעיל לשלם לגוף המוכר בעד הפעלת המתנדבים, לפי התעריף.

<נעה בן שבת: התחייבות של הגוף המפעיל למילוי חובותיו כלפי המתנדבים לפי כל דין.

<נעה בן שבת: התחייבות של הגוף המפעיל כי המתנדבים יופעלו על ידו, ולא יופעלו אצל אחר.

<נעה בן שבת: לעניין זה הפעלה בקרב מקבלי שירות מהגוף המפעיל תיחשב כהפעלה אצלו.

<נעה בן שבת: אם הגוף המפעיל מפנה אדם כזה או אחר לשירות אצלו, זה נחשב כהפעלה אצלו.

<דרור גרנית: אולי נרשום בקרב פרטים מקבלי שירות.

<נעה בן שבת: לגבי הניסוח המדויק, נדבר עליו אחר כך.

<נעה בן שבת: אלה מקבלי השירות.

<נעה בן שבת: זה יכול להיות פרט, יכולה להיות משפחה, יכולה להיות קבוצת ילדים.

<נעה בן שבת: אנשים שמקבלים את השירות.

<נעה בן שבת: נראה אחר כך לגבי הניסוח.

<נעה בן שבת: התחייבות של הגוף המפעיל למסור לגוף המוכר ולרשות הצהרה בדבר קיומה או העדרה של קרבה משפחתית בין עובד הגוף המפעיל ובין מתנדב או מועמד לשירות בגוף המפעיל, לפי העניין.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים רק על קרבה של עובדים של הגוף המפעיל.

<נעה בן שבת: זה יכול להיות גם נושא משרה בגוף המפעיל או אדם אחר בגוף המפעיל.

<נעה בן שבת: זה יכול להיות מנהל, מנכ"ל, בעלים.

<יוסי מלכה: גם מנהל הוא עובד.

<נעה בן שבת: הבעלים למשל.

<דרור גרנית: את רוצה להרחיב את זה?

<נעה בן שבת: כן.

אלי אלאלוף: חוץ מהמנהל, לשאר אין קשר.

אלי אלאלוף: זה הופך לרדיפת קרובי משפחה.

בצלאל סמוטריץ': רק המנהל.

בצלאל סמוטריץ': יש לך גוף שלש מאה עובדים ואז כל קרוב משפחה של אחד העובדים לא יכול לעשות שירות לאומי.

<דרור גרנית: ראשית, הגדרנו מהי קרבת משפחה ובאיזה סוג של קרובי משפחה מדובר.

<דרור גרנית: שנית, זה נראה לא הגיוני בעינינו שנער או נערה בוחרים להתנדב ומתוך כ-5,000 גופים שהם היום גופים מפעילים, הם רוצים להתנדב דווקא בגוף שבו עובד אביו או אמו.

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': למה זה לא הגיוני?

בצלאל סמוטריץ': הוא מזדהה עם מה שאבא שלו עושה והגוף משמעותי.

בצלאל סמוטריץ': אבא שלו מנהל את מד"א והוא רוצה להתנדב שם.

<יואב ארבל: כמו שאמר דרור, זה פתח לקושי מאוד גדול בפיקוח.

<יואב ארבל: יש אלפי גופים מפעילים ואנחנו באמת חושבים שמתנדב כזה יכול למצוא את מקומו בגוף מפעיל אחר.

בצלאל סמוטריץ': למה לא? אתה חושב שזה רע?

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזה מצוין.

מיקי לוי: אני חושב שזה יהיה טוב אם הוא יהיה במקום אחר ולא במקום שהוא בטח ביקר שם בימי ילדותו ומכיר את האנשים.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מאמין באנשים.

מיקי לוי: אני מאמין באנשים.

בצלאל סמוטריץ': כפי שכתוב, טוב שכן קרוב מאח רחוק.

<ארנה קוטלר: אני רוצה לומר שהחוק הזה בחברה הערבית והדרוזית, זאת כמעט גזרה שהציבור לא יכול לעמוד בה בטח לכאלה שמשרתים בתוך הישובים שלהם ולכן צריך לשקול את זה פעם נוספת.

אלי אלאלוף: תגידי את זה עוד פעם.

אלי אלאלוף: בצלאל לא הבין.

בצלאל סמוטריץ': אני הבנתי מצוין ואני לא חוזר בי.

בצלאל סמוטריץ': להפך, אני נותן אמון באנשים, גם בהורה וגם בילדים.

אלי אלאלוף: במקרה אני מסכים אתך.

<יואב ארבל: אני רוצה להסב את תשומת לב הוועדה לסעיף 65 שמסדיר את הנורמה.

<יואב ארבל: סעיף 65 מסדיר את הנורמה של ניגוד עניינים.

<יואב ארבל: הוא קובע את האיסור אבל קובע בהחלט גם חריגים.

<יואב ארבל: "ואולם מנהל רשאי לתת היתר להפעלת מתנדב כאמור אם שוכנע כי ניתן למנוע את ניגוד העניינים העלול להיווצר בנסיבות העניין וכי הפעלת המתנדב כאמור לא תפגע בטוהר המידות וכולי".

בצלאל סמוטריץ': ואז במקרה אם הוא לא השתכנע מספיק טוב, הוא יקבל עיצום כספי.

<ענת לייטר: משרד הבריאות.

<ענת לייטר: אני רוצה לערער על זה.

<ענת לייטר: אנחנו מדברים על מערכת של בית חולים עם אלפי עובדים וגם אם הילד גדל בפעוטון באותו בית חולים, אני לא רואה איך זה.

<דרור גרנית: זאת לא השאלה אם הוא גדל בפעוטון.

בצלאל סמוטריץ': לגבי המנהל לא התווכחנו.

בצלאל סמוטריץ': השאלה שלו אם אימא שלו היא אחות.

<יואב ארבל: אימא שלו אחות במחלקת יולדות, אז מה הבעיה?

<יואב ארבל: או בעירייה גדולה.

<יואב ארבל: מד"א הוא גוף ענק שיש לו המון סניפים.

<יואב ארבל: המחשבה הייתה שכאשר בן אדם עובד בסניף אחר או במקום אחר, מן הסתם יינתן ההיתר.

בצלאל סמוטריץ': זאת בירוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': לבקש את ההיתר ולהוכיח.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר שלנו יש אמון באנשים וזה אולי ההבדל הגדול.

בצלאל סמוטריץ': אנשים ןלא באים לרמות.

<נעה בן שבת: אבל אין שום מגבלה אם זה גוף קטן?

<נעה בן שבת: אתה מציג גוף גדול כמו מד"א אבל אם מדובר במפעיל מאוד קטן, בעמותה ועובד בעמותה הוא הורה של אותו מתנדב.

בצלאל סמוטריץ': להפך.

בצלאל סמוטריץ': זה הרבה יותר טוב.

אלי אלאלוף: אני רוצה לנסות להתקדם.

אלי אלאלוף: אני חושב שרק כפיפות ישירה של קרוב למתנדב.

מיקי לוי: מקובל.

בצלאל סמוטריץ': שנינו מסכימים עם היושב ראש.

<יואב ארבל: כפיפות ישירה ומנהל בנוסף?

<יואב ארבל: לא מנהל.

אלי אלאלוף: לא.

<נעה בן שבת: יכולה להיות כפיפות עקיפה.

בצלאל סמוטריץ': שוב, הבת שלו לא יכולה להתנדב במד"א?

<אליעזר יפה: הבנים שלי מתנדבים במד"א.

בצלאל סמוטריץ': חמור מאוד.

אלי אלאלוף: תראה את האבסורד.

<נעה בן שבת: השאלה מהי הכפיפות.

בצלאל סמוטריץ': אם יש מורה בכיתה, הבת לא תהיה בת שירות באותה כיתה.

אלי אלאלוף: כפיפות ישירה וכפיפות מינהלית.

אלי אלאלוף: אפשר להוסיף שהאבא לא יחתום על נוכחות.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להחליט שבמצב כזה, מישהו אחר יחתום.

<נעה בן שבת: השאלה אם אנחנו לא מפספסים.

<נעה בן שבת: אומרים כפיפות מינהלית וכפיפות ישירה, זאת אומרת, המנהל הראשי של הגוף.

אלי אלאלוף: מנהל בית החולים שהבת שלו מתנדבת במחלקה זו או אחרת, זאת כפיפות?

אלי אלאלוף: זאת לא כפיפות.

אלי אלאלוף: כפיפות ישירה זה כאשר אחות ממונה עליה וצריכה לחתום.

<דרור גרנית: אדוני היושב ראש, אני בכל זאת רוצה לנסות להגן על העמדה שהוצגה כאן בנוסח הסעיף.

<דרור גרנית: כפי שאדוני אומר פעם אחר פעם בישיבות האלה, מדובר בעצם בכספי ציבור, במשאבי ציבור, כי את רוב התקנים מממנת המדינה.

אלי אלאלוף: יש לי כאן דוח לפיו שישה מיליון שקלים באים מגופים פרטיים.

<דרור גרנית: זה נכון.

<דרור גרנית: אמרתי הרוב.

בצלאל סמוטריץ': ולכן מה?

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': כיוון שאלה כספי ציבור, כולם בחזקת גנבים?

בצלאל סמוטריץ': ממש לא.

<דרור גרנית: חס וחלילה.

מיקי לוי: ניזהר בכספי ציבור.

בצלאל סמוטריץ': המדינה היום מפריטה את כל השירותים שלה ואז היא עושה את המוות לאותן עמותות אליהן היא הפריטה את השירותים ומחפשת אותן כאילו הם גנבים שבאים לשדוד את הקופה הציבורית.

<נעה בן שבת: קרבת המשפחה כשלעצמה, האם היא ניגוד עניינים?

<נעה בן שבת: האם היא יוצרת איזה חשש שלא באמת מבצעים את השירות הלאומי?

בצלאל סמוטריץ': רק בניהול ישיר.

בצלאל סמוטריץ': נקודת המוצא שלי היא שאנשים הם ישרים והגונים.

בצלאל סמוטריץ': מי שבא לשירות לאומי, רוצה לעשות שירות לאומי.

בצלאל סמוטריץ': מי שעובד בכזה מקום, שירות לאומי הרי לא עושים בחנות מכולת אלא עושים במקומות ציבוריים עם אינטרס ציבורי.

בצלאל סמוטריץ': מי שמנהלת בית ספר, עמותה, בית חולים, היא פועלת לטובת העניין ולא מחפשת לא לתחמן ולא לגנוב מהקופה הציבורית.

<דרור גרנית: אני רוצה לומר שני דברים.

אלי אלאלוף: כספי ציבור, זה עניין יקר לכולם.

<דרור גרנית: ראשית, מדובר בכספי ציבור.

<דרור גרנית: אדוני צודק שזה הרוב, אני לא אומר שזה הכול.

אלי אלאלוף: למה זה חשוב?

<דרור גרנית: לעניין ניגוד עניינים אני אומר שהתפיסה המשפטית המאוד רווחת בכל ההקשרים היא שביגוד עניינים אתה חייב למנוע גם את מראית העין של ניגוד העניינים ולא רק את הניגוד בפועל.

<דרור גרנית: זאת אומרת, גם אם שני הצדדים שלכאורה יש בהם ניגוד עניינים ביניהם או אותה קרבה משפחתית, הם שניהם זכים, טהורים וצדיקים ואין חולק על כך, עדיין מראית העין נוגסת בלגיטימציה הציבורית.

אלי אלאלוף: בבית המשפט העליון היו שופטים עם קרבה משפחתית.

<דרור גרנית: הדבר הזה אכן עורר ביקורת ציבורית.

בצלאל סמוטריץ': לכן אני אומר איפה הגבול.

<דרור גרנית: עוד משפט אחד ואני מסיים.

<דרור גרנית: הנקודה הנוספת שאני רוצה לומר היא בעצם המשפט הראשון שאמרתי.

<דרור גרנית: יש כ-5,000 גופים מפעילים ועתידים להיות כנראה עוד לאורך הזמן.

<דרור גרנית: כלומר, בתפיסה של הרשות כמי שמבקשת להרחיב את אפשרויות השירות הלאומי, התפיסה היא שיהיה מגוון מאוד רחב של גופים מפעילים ובהינתן הדבר הזה, בעצם צריכה להישאל שאלה, אם אדם שיש לו מגוון כל כך רחב של אפשרויות שירות חייב לשרת דווקא באותו גוף אחד יחיד שבו אבא שלו מנהל.

בצלאל סמוטריץ': למה חייב?

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה.

בצלאל סמוטריץ': זה הכי טוב לו והוא יעשה שם עבודה הכי טובה ויתפתח הכי הרבה.

בצלאל סמוטריץ': הבן של מח"ט גבעתי לא יכול להיות בחטיבת גבעתי?

בצלאל סמוטריץ': כמה אפשרויות יש לך בצבא?

בצלאל סמוטריץ': אני לא מכיר שום כלל שאוסר על חייל לשרת בחטיבת גולני כי אבא שלו מח"ט גולני.

בצלאל סמוטריץ': אתה יכול להגיד שלא תשים אותו תחת ה-מ"מ או ה-מ"פ הזה.

בצלאל סמוטריץ': אח שלך מ"מ ו אני לא אשים אותך במחלקה שלו אבל אם אבא שלך מח"ט יש לך בעיה להיות חייל בחטיבה?

<אוריאנה אלמסי: אולי אפשר לסייג את זה ולומר גופים מפעילים קטנים.

<אוריאנה אלמסי: יש נקודה עליה צריך לתת את הדעת והיא שיש בעיה בתקני חוץ.

<אוריאנה אלמסי: אם ילדה מבאר שבע רוצה לשרת בסורוקה ואבא שלה עובד שם והיא לא יכולה, היא לא תוכל לשרת כי אין תקן חוץ.

<קריאה: יש הרבה גופים אחרים בבאר שבע.

<יואב ארבל: בחוק שירות לאומי אזרחי שמטפל במסלול של החרדים, הסעיף הזה נמצא.

בצלאל סמוטריץ': תיזהרו משאלות קיטבק כי נעשה תיקון עקיף.

אלי אלאלוף: לא יכולים כי זאת ועדה משותפת עם חוץ וביטחון.

<נעה בן שבת: אנחנו נרצה לעשות כאן תיקונים לחוק שירות לאומי אזרחי.

<נעה בן שבת: אני מבינה שאתה אומר שגם שם נדון הנושא הזה.

<יואב ארבל: הנושא נדון באריכות.

<נעה בן שבת: קרבת המשפחה כן מעוררת חשש.

אלי אלאלוף: בוא נגיד שבתנאי שזה לא יוצא ניגוד עניינים ואין כפיפות ישירה ואין כפיפות מינהלית.

<נעה בן שבת: איך הם ידעו על הדבר הזה?

<נעה בן שבת: האיסור על ניגוד העניינים אומר שאם יש ניגוד עניינם, תודיע ואז נוכל לבחון האם זה מותר או לא.

<נעה בן שבת: הצד ההפוך שיוצר חשש לניגוד עניינים, הוא לא ניתן לפיקוח כי אתה לא יודע מראש האם יש ניגוד עניינים או לא.

<נעה בן שבת: אתה לא יודע על מה להצביע ומה החשש עליו אתה מצביע.

<נעה בן שבת: למעט במקרים האלה של כפיפות ישירה.

אלי אלאלוף: אני אומר כפיפות ישירה ומינהלית.

אלי אלאלוף: מספיק.

אלי אלאלוף: לא צריך לסבך.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם, ובוודאי תפסלו את זה, שמבחינה פדגוגית חינוכית, יש בנות וגם בנים שיגיעו למקום מפני שיש השגחה משפחתית.

אלי אלאלוף: מה רע בזה?

אלי אלאלוף: זה נותן את הביטחון לילד או לילדה לבוא ולשרת במקום כזה.

<יואב ארבל: אמר דרור ואני חוזר על זה שיש את העניין של הנראות.

<יואב ארבל: אנחנו רוצים שהשירות הלאומי ייראה מכל הכיוונים גם כשירות ממלכתי.

בצלאל סמוטריץ': הוא ייראה כמו צה"ל.

<נעה בן שבת: התחייבות של הגוף המפעיל כלפי הגוף המוכר, לאפשר לגוף המוכר לבקר ולבדוק שהגוף המפעיל מקיים את ההוראות לפי חוק זה.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים כאן על אותה בקרה שעושה הגוף המוכר אצל הגוף המפעיל והיא צריכה להיות מוסכמת.

<נעה בן שבת: דורשת הסכמה.

<נעה בן שבת: התחייבות של הגוף המפעיל לנהל רישום התייצבות יומי של המתנדבים.

<נעה בן שבת: הוראות לעניין הפסקת ההתקשרות אם הגוף המפעיל יחדל לעמוד בתנאי האישור או שהאישור שניתן לו יפקע מכל סיבה אחרת.

<נעה בן שבת: יש כאן התקשרות וגם ההתקשרות הזאת, צריך להפקיע אותה במקרה של אי עמידה בדרישות.

בצלאל סמוטריץ': שאלה כללית.

בצלאל סמוטריץ': אני רואה שזאת דרכו של כל החוק הזה, מי שניסח אותו ניסוח אותו כך שהכול מאוד מפורט ואין שום סעיפים כלליים.

בצלאל סמוטריץ': תכניסו הסכם בתוספת לחוק.

בצלאל סמוטריץ': או שמוסיפים איזשהו שיקול דעת שהגוף המוכר יכול לדרוש דרישות נוספות.

<יואב ארבל: יכול.

<יואב ארבל: זה בין היתר.

<יואב ארבל: אלה רשימה של דברים שבין היתר יהיו בהסכם.

<יואב ארבל: מעבר לזה, הוא יכול להוסיף עוד הרבה דברים.

<יואב ארבל: אין בעיה.

<יואב ארבל: אלה רק הדברים שחשוב לנו שיהיו.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכן שיהיה כמו בצבא.

בצלאל סמוטריץ': בחור ישיבה, עושים לו בדיקות.

בצלאל סמוטריץ': בצבא עושים לו בדיקות וגם בשירות לאומי.

<ידעיה לוין: גם היום יש רישום.

<ידעיה לוין: אנחנו מנהלים גם היום את הרישום.

<ידעיה לוין: גם היום יש רישום יומי.

בצלאל סמוטריץ': אני מניח שיש מקום שלגוף המפעיל יש שיקול דעת, אם למשל יש בת שיש לה בעיות.

בצלאל סמוטריץ': דיברנו על אוכלוסיות מצוקה לדוגמה.

<נעה בן שבת: מדובר על שעות בממוצע ויש אפשרות לאנשים עם מוגבלות להפחית את השעות.

בצלאל סמוטריץ': אני מניח שיש שיקול דעת.

<נעה בן שבת: הכול באישור הרשות.

<נעה בן שבת: גוף מוכר יערוך הסכם התקשרות בכתב עם כל מתנדב שהוא מפנה לשירות, אשר יסדיר את היחסים ביניהם.

<נעה בן שבת: בהסכם זה ייכללו, בין השאר, כל אלה: הכתובת ומספר הטלפון של הגוף המפעיל ושל המקום שבו ישרת המתנדב בפועל.

<נעה בן שבת: תיאור התפקיד בו ישרת המתנדב.

<נעה בן שבת: מועד תחילת השירות של המתנדב ומשך השירות.

<נעה בן שבת: זכויות המתנדב לפי סעיף 10.

<נעה בן שבת: תנאי השירות של המתנדב לפי ההוראות סעיפים 8 ו-9 לרבות ימי השבוע והשעות שבהן תתבצע הפעילות.

<נעה בן שבת: פרטי חשבון הבנק של המתנדב, שאליו יועברו התשלומים שהמתנדב זכאי להם.

<נעה בן שבת: שמו של עובד הגוף המוכר האחראי על ליווי המתנדב ודרכי ההתקשרות עמו.

<נעה בן שבת: הצהרה של המתנדב בדבר קיומה או העדר קיומה של קרבה משפחתית שלו לעובד מעובדי הגוף המפעיל.

<נעה בן שבת: כמו שאמרתם, אנחנו פשוט מצמצמים את הקרבה המשפחתית לקרבה משפחתית בכפיפות ישירה או מינהלית.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להעיר הערה הפוכה להערתי קודם.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שבמערכת היחסים שבין הגוף המוכר לבין המתנדב או המתנדבת כן היה ראוי לייצר חוזה אחיד.

בצלאל סמוטריץ': נקודת המוצא שלי היא שהגוף המפעיל לא יכול לעשות משא ומתן, להתמקח ולהתווכח.

בצלאל סמוטריץ': שני שחקנים גדולים, זה קצת כמו חוק חוזה מפלה.

בצלאל סמוטריץ': בא המתנדב הקטן ואתה מתחיל לנהל משא ומתן על החוזה?

בצלאל סמוטריץ': הרי אין לו עורך דין והוא לא מבין בזה.

בצלאל סמוטריץ': נניח שמחר יחתימו אותו הגופים שאם בגללו הם יקבלו עיצום כספי, הוא צריך לשלם את העיצום הכספי הזה עם ריבית והצמדה?

<נעה בן שבת: ברור שאת זה צריך לאסור.

בצלאל סמוטריץ': ההסכם בין הגוף המוכר לגוף המפעיל, כתבנו מה צריך להיות ושיסדירו ביניהם עוד דברים.

בצלאל סמוטריץ': בין הגוף המוכר לבין האיש הקטן, המתנדב והמתנדבת, אנחנו צריכים להגדיר בדיוק מה יהיה החוזה ולוודא שלא מכניסים עוד כל מיני דברים שהאיש הקטן, בחור בן 18-19, לא יודע לקרוא חוזה.

<צבי במברגר: יש חוזה שמאושר על ידי הרשות.

בצלאל סמוטריץ': לפחות להכניס תנאי כזה גם בחוק.

בצלאל סמוטריץ': שיהיה סעיף שאומר שהחוזה בין הגוף המוכר לבין המתנדב יאושר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב ראש, זה מקובל שאת ההסכם הזה הרשות תצטרך לאשר?

אלי אלאלוף: שיהיה הסכם אחד.

אלי אלאלוף: כן, ודאי.

<דרור גרנית: אם כך, אני אציע שהשר יוסמך או מנהל הרשות יוסמך לייצר.

<דרור גרנית: שוב, נכון להיום אין חוזה אחיד.

<קריאה: לא.

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: לכל הגופים.

בצלאל סמוטריץ': מאוד חשוב שהוא יהיה אחיד.

<דרור גרנית: אני מציע שאם יש דוגמה שהרשות מייצרת, אולי נחשוב להסמיך את השר או את המנהל לקבוע זאת.

<קריאה: חוזה אחיד.

בצלאל סמוטריץ': פחות חשוב האחיד אלא חשוב שמאושר על ידי הרשות.

אלי אלאלוף: תביאו חוזה שאושר.

<נעה בן שבת: זאת הצעה אחרת.

בצלאל סמוטריץ': אני אמרתי שפשוט חשוב לי שהחוזה יהיה אחיד כי יכול להיות שיש ניואנסים, כמה רחוק הוא נוסע וכולי ולא תמיד חוזה אחד יכול להיות אחיד.

בצלאל סמוטריץ': בסוף החוזה צריך להיות מאושר על ידי הרשות.

בצלאל סמוטריץ': אותו גוף מוכר לא יכול לעשות מה שהוא רוצה.

אלי אלאלוף: גם חוזה שיש בו סעיפים פתוחים, נקרא חוזה אחיד.

אלי אלאלוף: אם אתה מאשר תאריכים, שעות פעילות וכולי, אתה יכול להשאיר את זה פתוח אבל שהחוזה יהיה חוזה אחיד לכולם ולא כל גוף מפעיל יחתים על חוזה אחר.

<נעה בן שבת: אותן הוראות שנוגעות לפעילות המיוחדת של הגוף המוכר, כמו שהם אמרו השתלמות כזאת או השתלמות אחרת שעורך הגוף המוכר, היא צריכה להיות בתוך אותו הסכם מראש?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': יהיה כתוב לכאורה שהמתנדב מחויב לציית לכל ההוראות, ההשתלמות וכולי שנותן לו הגוף.

בצלאל סמוטריץ': אני מניח שאתם תייצרו את החוזה הזה יחד עם הגופים.

<ארנה קוטלר: את שם הרכזת ואת דרכי ההתקשרות אתה?

בצלאל סמוטריץ': הצעתי שאדוני ינחה את הרשות לגבש את ההסכם הזה יחד עם הגופים.

אלי אלאלוף: זה יהיה כנספח לחוק שלנו.

<נעה בן שבת: כנספח או כתקנות או כחוזה לאישור?

אלי אלאלוף: אני לא יודע להבדיל מה יותר חשוב ממה.

אלי אלאלוף: את תחליטי.

אלי אלאלוף: אני סומך עליך.

<נעה בן שבת: אנחנו נתייעץ לגבי הנושא הזה.

אלי אלאלוף: אבל שזה יבוא לאישור בצורה זו או אחרת בחוק.

<ידעיה לוין: יש כאן הגדרה של ייערך הסכם התקשרות בכתב.

<ידעיה לוין: היום הוא במחשב וגם החתימה היא במחשב ועותק נשמר במחשב.

<ידעיה לוין: לא ברור לו האם זה סותר את זה, האם צריך משהו שנקרא?

אלי אלאלוף: אתה מתכוון למכשיר הזה שכותבים שום דבר ובסוף יש את השם שלך?

אלי אלאלוף: זה דורש מכשיר מיוחד.

<ידעיה לוין: לא.

<ידעיה לוין: זה לא דורש מכשיר מיוחד.

<ידעיה לוין: אני מציע שיהיה גוף מוכר, הסכם התקשרות עם כל מתנדב ולא בכתב אלא אם כן ההגדרה של מחשב זה נקרא בכתב.

<נעה בן שבת: אני חושבת שזה כולל גם את המחשב.

<נעה בן שבת: כל דרך שנכתב הדבר.

<נעה בן שבת: זה בדרישה.

אלי אלאלוף: שאפשר יהיה למצוא את המסמך.

<ידעיה לוין: הוא מתויק גם בתיקייה.

<נעה בן שבת: גוף מוכר ימסור עותק מהסכם שנחתם לפי סעיף קטן (א) או (ב), בתכוף לאחר חתימתו, לגוף המפעיל או למתנדב, לפי העניין.

<נעה בן שבת: האם את העותק הזה אתה אומר שאפשר לעשות ממוחשב?

<ידעיה לוין: ממוחשב בתיקייה אצלה.

<ידעיה לוין: יש לה תיקייה שלה וזה נמצא בתיקייה שלה.

<נעה בן שבת: אבל יש לה גישה לתיקייה הזאת?

<ידעיה לוין: בוודאי.

<ידעיה לוין: לכל מתנדב בשירות יש אפשרות להיכנס עם שם וסיסמה למקום שלו ושם זה מתויק ויש את ההסכם.

<דרור גרנית: על השאלה הזאת אני לא אענה.

<נעה בן שבת: השאלה אם לכל המתנדבים יש גישה למחשב.

<דרור גרנית: ולמדפסת בבוא היום.

<צבי במברגר: כמעט כל השיח שלנו אתם הוא באמצעות המחשב.

<נעה בן שבת: כל המתנדבים, בכל מקום?

<צבי במברגר: כן.

<צבי במברגר: המידע לגבי תשלומים והכול.

<ידעיה לוין: הכול.

<ידעיה לוין: זה כבר עובר לסמרטפון.

<דרור גרנית: אם אנחנו נעשה איזשהו סעיף של חוזה אחיד, כל הפירוט שבסעיף קטן (ב) צריך לרדת.

<דרור גרנית: נחשוב על זה.

<ידעיה לוין: עוד הערה, אם אפשר.

<ידעיה לוין: לכאורה למי שאין חשבון בנק, לא יכול להתנדב.

<ידעיה לוין: למתנדבים מהקיבוצים, מתנדבי הקיבוצים, אין להם חשבון בנק.

<ידעיה לוין: בחלק מהקיבוצים, בקיבוצים שלא עברו הפרטה ויש כאלה עדיין, הם מתנגדים באופן עקרוני שיהיה חשבון בנק.

<ידעיה לוין: גם לחיילים שם אין חשבון בנק.

<ידעיה לוין: השאלה אם יש דרך לפתור את זה.

<נעה בן שבת: אתה אומר של המתנדב, כמו משכורת.

<יואב ארבל: אנחנו רוצים שהכסף יגיע למתנדב ולא לחשבון של ההורים או של האחים כי זה פתח לדברים לא טובים.

בצלאל סמוטריץ': במגזר הערבי לכולם יש חשבונות בנק?

<קריאה: כן.

<ידעיה לוין: השאלה אם יש דרך להחריג את הקיבוצים.

<ידעיה לוין: צה"ל מעביר לקיבוץ.

<ידעיה לוין: בדקתי את זה.

<ידעיה לוין: בקיבוץ כפר עציון, צה"ל מעביר לקיבוץ.

<ידעיה לוין: כך גם בקיבוץ לביא.

<ידעיה לוין: יש קיבוצים שהם חריגים.

בצלאל סמוטריץ': אני לא חושב שצריכים להיות שונים מצה"ל בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': תבדקו את זה.

<יואב ארבל: נבדוק את זה.

אלי אלאלוף: אני מציע שנאמץ את מה שקורה בצה"ל.

<יואב ארבל: אנחנו נבדוק בדיוק מה קורה שם.

<ידעיה לוין: יש קיבוצים שהם מופרטים ואין שום בעיה או שהם ברמות של הפרטה, אבל יש קיבוצים מסוימים שהם לא מופרטים.

אלי אלאלוף: יש מי שיבוא ויאמר שהקיבוץ שלו לא מאשר לו.

<קריאה: הוא חבר קיבוץ ומה מונע ממנו ביום א' בשבוע להתייצב בסניף בנק בעיר הקרובה.

<ידעיה לוין: אין לו רכוש פרטי בקיבוץ.

<קריאה: רק את הדירה של הסבתא.

<נעה בן שבת: אני חוזרת להסכם.

<נעה בן שבת: אנחנו לא משאירים סעיף של התחייבות לפעול לפי הוראות או להשתתף בפעילויות של הגוף המוכר.

<נעה בן שבת: אנחנו מאפשרים דבר כזה בהסכם או מונעים לחייב את המתנדב להשתתף בפעולות של הגוף המוכר?

<נעה בן שבת: מה המדיניות שלכם?

<נעה בן שבת: כרגע אנחנו מאפשרים סעיף כזה אבל אנחנו לא מחייבים סעיף כזה.

<יואב ארבל: הוא צריך לעמוד בכללים.

<יואב ארבל: נראה לי שהגיוני מאוד להכניס את זה.

<דרור גרנית: אם אנחנו עושים חוזה אחיד.

<יואב ארבל: אם נעשה, נעשה.

אלי אלאלוף: תכניסו את זה בחוזה אחיד.

<ישעיהו אברהם: לעניין חוזה אחיד, צריך לתת את הדעת על כך שכיום יש דיפרנציאציה בין חוזים שונים.

<ישעיהו אברהם: זאת אומרת, בת בחוץ לארץ, יש לה חוזה אחר כי הסיטואציה היא אחרת.

<ישעיהו אברהם: בנות שיש להן דירת שירות, יש סעיפים לגבי דירות שירות שצריך להסדיר את זה.

אלי אלאלוף: אל תתפסו את המלים בצורה פסקנית מדי.

אלי אלאלוף: לאנשי חוץ לארץ תוסיפו את הניואנסים הנדרשים ולמי שנכנס לנושא דירה, תכניסו את הניואנסים המיוחדים.

אלי אלאלוף: אני אומר שזה רק דף אחד בצורה אחת.

אלי אלאלוף: שמה שיש בבת עמי, יהיה במקומות אחרים.

<נעה בן שבת: זה מעלה את השאלה אם אנחנו יכולים לקבוע את הכול מראש בתוספת לחוק או בתקנות.

בצלאל סמוטריץ': לדרוש אישור של הרשות.

אלי אלאלוף: בדיוק.

אלי אלאלוף: אם לא, חוזרים לרשות.

אלי אלאלוף: לכן היא קמה, כדי ללוות התפתחויות.

אלי אלאלוף: זאת לא הקפאה מוחלטת.

<נעה בן שבת: 54.

<נעה בן שבת: סמכות גוף מוכר לעניין מתנדבים גוף מוכר רשאי לסרב לקבל מועמד לשירות או להפסיק את שירותו של מתנדב, לאחר ששקל, בין השאר, את האפשרויות הקיימות להפעלת המתנדב, את התנהגות המתנדב, את מצבו הרפואי, את התאמתו לשירות ואולם לא יפסיק גוף מוכר את שירותו של מתנדב אלא לאחר שנתן למתנדב הזדמנות לטעון את טענותיו ושקל את האפשרות להעבירו לשירות בגף מפעיל או במקום אחר.

<נעה בן שבת: זה סעיף מאוד מרכזי.

<נעה בן שבת: אני אקרא את הסעיפים הקטנים הנוספים.

<נעה בן שבת: גוף מוכר לא יפנה מתנדב לשירות במסגרת גוף שלא אושר כגוף מפעיל לפי סעיף 58 או לפי סעיף 17(ב)(1) לפי העניין.

<נעה בן שבת: מתנדב או מועמד לשירות הרואה את עצמו נפגע מהחלטתו של גוף מוכר כאמור בסעיף קטן (א), רשאי לבקש מוועדת ההשגה להפעיל את סמכותה לפי סעיף 25.

אלי אלאלוף: מה הבעיה?

אלי אלאלוף: אני חושב שזה ברור.

אלי אלאלוף: כל מה שכתוב, מובן.

<נעה בן שבת: אנחנו אולי צריכים להדגיש שהסיבות לסירוב, דבר ראשון כן צריך לנסות לשבץ את המתנדב וכן להמשיך את שירותו ולנסות לאפשר ככל הניתן להמשיך את שירותו במסגרת גוף מפעיל אחר או מקום שירות אחר, גם לשמוע אותו במקרה של הפסקת שירות וכמובן הוא צריך לשקול.

<נעה בן שבת: יש כאן את הקריטריונים שאפשר לשקול לצורך העניין.

<נעה בן שבת: אלה האפשרויות שקיימות להפעיל אותו וגם התנהגות שלו ומצבו הרפואי והתאמתו לשירות ולא כמובן שיקולים אחרים מכל סוג.

אלי אלאלוף: ברגע שבחור או בחורה לא מקבלים את המבוקש, הרשות צריכה לפרט את הסיבה.

אלי אלאלוף: זה פשוט מאוד.

<נעה בן שבת: יש לה אפשרות לדון בהשגה.

<קריאה: הגוף המוכר.

אלי אלאלוף: נכון.

אלי אלאלוף: אתה צודק.

אלי אלאלוף: הגוף המוכר יכול לנמק את הסיבה למה הוא לא אישר את הבקשה.

אלי אלאלוף: הוא יסביר את זה לא במילה אחת אלא ינמק את זה באופן רציני

<ישראל הבר: נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<ישראל הבר: יש כאן אפשרות לשקול מצב רפואי.

<ישראל הבר: אנחנו מתנגדים ומבקשים למחוק את שתי המלים האלה.

<ישראל הבר: כל התייחסות למצב רפואי צריכה להיות במסגרת כוללת של מניעת אפליה נגד אנשים עם מוגבלות כי כל הקו בין הרפואי לבין מוגבלות, הוא קו מאוד דק.

<ישראל הבר: אי אפשר להגיד מתי מתחיל רפואי, מתי נגמר הרפואי ומתחילה המוגבלות.

<נעה בן שבת: השאלה אם אתה לא חושב שיכול להיות שהמצב הרפואי של אותו מתנדב לא מאפשר לו להתנדב עם ילדים בקייטנה ולרוץ אחריהם אבל כן יאפשר לו לעשות פעילות בגוף אחר.

בצלאל סמוטריץ': מה שהוא לא יכול לעשות, הוא לא יכול לעשות.

<נעה בן שבת: המצב הרפואי רלוונטי ונוגע לעניין.

<נעה בן שבת: זאת לא אפליה אלא דבר שנדרש ממהותו ואופיו של התפקיד.

אלי אלאלוף: אם אני מבין אותך, ישראל, צריך לשמור על החלק הדיסקרטי של המחלה של המתנדב.

<ישראל הבר: לא.

<ישראל הבר: לשמור על האיזונים.

<ישראל הבר: זה בדיוק מתחבר לבקשה שאני עומד להעלות בקשר לסעיף 55.

<ישראל הבר: כשבאים לשקול מוגבלות, יש דרך לעשות את זה והסעיף הזה לא מכניס את האיזונים.

<ישראל הבר: לדוגמה, כשאתה בא לשקול מוגבלות, אתה אומר שבגלל מצבו הוא לא יכול לשרת, אתה אומר שקודם כל אתה צריך לשקול אם יש התאמות שאפשר לתת לו.

<ישראל הבר: כשיש התאמות, צריך לשקול אם ההתאמות האלה מהוות נטל כבד מדי או לא מהוות נטל כבד מדי בהתחשב במימון שניתן או שלא ניתן.

<ישראל הבר: יש כאן סדרה שלמה של שיקולים.

<ישראל הבר: אי אפשר להכניס את זה בלי לשקול את כל השיקולים.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לכתוב בשים לב להוראות החוק.

אלי אלאלוף: אני מציע שלשירות יהיה שירות רפואי או רופא שהוא יגיד שמסיבות שידועות לו הבחור או הבחורה האלה לא יכולים לעשות את השירות.

<נעה בן שבת: למרות שזה התנדבותי?

<נעה בן שבת: למרות שמדובר בשירות התנדבותי?

אלי אלאלוף: אם מישהו אמור להתנדב במקום שיש בו חומרים מסוכנים וכל חומר יכול לסכן אותו, אסור לו ללכת למקום כזה.

אלי אלאלוף: למשל, אסור לו להיכנס למעבדה.

בצלאל סמוטריץ': הוא התכוון להגיד שהיום החוק מטיל עלינו חובה.

בצלאל סמוטריץ': החוק הקיים.

בצלאל סמוטריץ': לא החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': כשאנחנו רוצים לפסול עובד מסוים ולא לקבל אותו לעבודה בשל חוסר התאמה שמבוסס על מצבו הבריאותי, אנחנו צריכים לשקול מערכת שלמה של שיקולים.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, הכי קל לי להגיד שהוא לא מתאים, אבל רגע, בוא תבדוק האם יש אפשרות שהוא כן יתאים.

אלי אלאלוף: תתמקד בחלק הרפואי.

אלי אלאלוף: מי יכול להגיד מבחינה רפואית שהבחור הזה לא יכול להתנדב במקום כלשהו?

בצלאל סמוטריץ': אני אתן דוגמה.

בצלאל סמוטריץ': הבחור לצורך העניין בלי רגל.

בצלאל סמוטריץ': איבד רגל.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, יש לו רגל תותבת וקביים.

בצלאל סמוטריץ': זה לא אופטימלי.

בצלאל סמוטריץ': נניח שהתפקיד הוא לעזור בבית ספר.

בצלאל סמוטריץ': ודאי שיותר נוח למנהל בית הספר לקבל מתנדבים עם שתי רגליים.

בצלאל סמוטריץ': מצד שני, אני לא רוצה לפסול אותו בגלל זה.

בצלאל סמוטריץ': כאן יש חוק שוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלויות שממילא היום דורש מאתנו לשקול את השיקולים.

בצלאל סמוטריץ': לגיטימי שבסוף המנהל יגיד שהוא לא מתאים.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שהוא יגיד שהוא קצת יתאמץ וקצת ישתדל כי צריך לבנות לו כיסא מיוחד וכולי.

בצלאל סמוטריץ': אם אנחנו נכניס שהגוף המוכר ישקול את מצבו הרפואי וכולי וכולי וזאת בשים לב להוראות חוק שוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלויות.

אלי אלאלוף: לזה אני מסכים אבל זה לא רק אלה שיש להם מוגבלויות.

אלי אלאלוף: יש כאלה שאסור להם לנשום חומרים מסוימים, אסור להם להיות ביער עם סוג של עצים, כל מיני דברים כאלה.

אלי אלאלוף: לדעתי מספיקה חוות דעת של רופא.

<ישראל הבר: אדוני, יש לי הצעה לנוסח שאני רוצה להציע בסעיף.

<נעה בן שבת: ההתאמה יכולה להיות למשל במקרה של נוער בסיכון כאשר אתה צריך התאמתו לשירות, התנהגותו, ואתה יכול לתת התאמה ותיתן לו הדרכה וליווי ועם ההתאמה הזאת הוא כבר יוכל לשרת.

<נעה בן שבת: אולי צריך להגיד ההתאמה הנדרשת, שקל את האפשרות להעבירו לשירות בגוף מפעיל או בגוף אחר, זאת אומרת, לא רק צריך לשקול את השיקולים האלה אלא גם צריך לשקול האם אפשר בהתאמות מתאימות לשלב אותו בכל זאת בשירות.

בצלאל סמוטריץ': צריך גם להיזהר מאוד מלהטיל חובות מוגזמות כאשר המדינה לא משפה את הגופים, לא את הגופים המוכרים ולא את הגופים המפעילים בגינן.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו ברוך כזה בתקנות ההנגשה שאנחנו דוחים כבר שנים כי אין מי שמשלם את זה.

אלי אלאלוף: זה לא נדחה.

אלי אלאלוף: זה יהיה בעוד כמה שבועות.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה שיושב ראש המפלגה שלך ימצא לזה פתרון תקציבי.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא יכול לבוא לעמותה שגם כך היא מל"כרית והיא מתנדבת ולהפיל עליה עוד הוצאות.

בצלאל סמוטריץ': יש עכשיו עמותה שכל כולה חסד ואתה עכשיו אומר לה שאתה סוגר אותה אם היא לא משקיעה חצי מיליון שקלים בהנגשה אבל אין לה.

<ישראל הבר: אני רוצה להציע נוסח.

<ישראל הבר: "לעניין אנשים עם מוגבלות, לעניין שקילת מצב רפואי ואיסור אפליה, יחול סעיף 8 לחוק שוויון זכויות בשינויים המחויבים.

<ישראל הבר: איסור אפליה כלפי אנשים עם מוגבלות יחול גם על גופים מפעילים".

<נעה בן שבת: אתה בעצם אומר לנו סעיף 8 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות צריך להתייחס גם לנושא של שירות לאומי.

<ישראל הבר: נכון.

<נעה בן שבת: התיקון צריך להיות בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, שם בפרק התעסוקה.

<נעה בן שבת: אתה אומר שאותן הוראות של פרק התעסוקה צריכות לחול.

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: זה לא אותו הדבר.

<דרור גרנית: יש כמה הבדלים.

<דרור גרנית: ראשית, אני מרשה לעצמי לומר שישראל ואני שוחחנו גם בסוף שבוע שעבר על השאלה הזאת.

<דרור גרנית: סעיף 8 לא מותאם למטריה שלנו, לפחות לא בנוסחו הנוכחי כפי שהוא בנוי היום.

<דרור גרנית: סעיף 8 מדבר על עולם תוכן של יחסי עבודה.

<דרור גרנית: יש כאן כל מיני סעיפים קטנים, חלק מהם מתייחסים ממש לדברים שהם פרטניים לעולם התוכן של העבודה.

<דרור גרנית: למשל קידום בעבודה, דבר שהוא לא כל כך רלוונטי למטריה שלנו כי במטריה שלנו זאת תקופת התנדבות בת שנה.

<דרור גרנית: למשל הטבות בשכר, דבר שהוא לא רלוונטי.

<נעה בן שבת: אם יש משהו שהוא לא רלוונטי, הוא לא רלוונטי.

<דרור גרנית: לכן אני חושב שאי אפשר להסתפק בהפניה לסעיף 8 בשינויים המחויבים אלא עדיף, אם כבר, לומר מה בדיוק השינויים.

<דרור גרנית: מעבר לזה, הנקודה השנייה שהועלתה - - -

<נעה בן שבת: כאן מציעים לעשות את התיקון בחוק הזה והשאלה אם לא נכון יותר לעשות את התיקונים בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות כי הרי החוק הזה הוא מיוחד לאנשים עם מוגבלות ושם הוא קובע את כל ההסדרים בנפרד מכל הוראות הייצוג ההולם ואיסור אפליה ושוויון הזדמנויות בעבודה.

אלי אלאלוף: טכנית זה יהיה אורך יותר והחוק הזה יצא בלי התיקון.

<נעה בן שבת: החשש שלי הוא הפוך.

<נעה בן שבת: החשש שלי הוא שאם נכתוב את כל הדברים, נכתוב כאן מחדש את חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות בתוך החוק שלנו, אנחנו נצטרך לעשות את אותו הדבר גם לאוכלוסיות שחוק שוויון הזדמנויות בעבודה אוסר על אפליה שלהן, כמו למשל מטעמי מוצא או גזע או דת או מין ו כל ההוראות של חוק שוויון הזדמנויות בעבודה.

אלי אלאלוף: אני רואה שזה מתחיל להסתבך.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשאול שאלה.

אלי אלאלוף: ברשותך, אם אני לא אתן תשובה, תשאל את השאלה.

אלי אלאלוף: אני מציע שתדונו ביניכם שלושת היועצים המשפטיים ותנסו להביא הצעה מגובשת כי במצב הנוכחי לדעתי לא נהיה עם הצעה קונקרטית.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לתת איזשהו דגש בניין.

בצלאל סמוטריץ': במסגרת האיזונים הנדרשים, מה קורה עכשיו אם בת שירות לאומי או מתנדב שירות לאומי צריך הנגשה ועכשיו הוא בא לגוף המוכר ומבקש להנגיש את דירת השירות בה הוא ישן.

בצלאל סמוטריץ': זה בסדר גמור, זה עולה ארבעים אלף שקלים שהמדינה לא משפה את הגוף המוכר אלא אם כן אנשי הרשות יתקנו אותי, אם אני טועה.

<יואב ארבל: נכון.

בצלאל סמוטריץ': אז אפשר עכשיו להכריח?

בצלאל סמוטריץ': הרי הדירה הזאת קיימת עשרים שנים ועכשיו בשביל בת אחת נשפה ונדרוש מהגוף המוכר להתאים את הדירה ואחרי שנה הבת הזאת כבר לא נמצאת שם.

בצלאל סמוטריץ': אי אפשר להפיל את זה על הגופים המוכרים.

<יואב ארבל: יש התייחסות לזה בסעיף (16) עליו עברנו לפני כן.

<יואב ארבל: הסעיף שמדבר על ייצוג הולם של בעלי מוגבלויות ומפנה לסעיף 8(ה) בחוק השוויון שמדבר על התאמות כאשר ההגדרה להתאמה שם מסתיימת ב"הכול מבלי שהדבר יטיל על המעסיק נטל כבד מדי".

<יואב ארבל: יש כאן עניין של סבירות.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי.

<נעה בן שבת: להגיד שכל נטל הוא כבד מדי, זה - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, לא אמרתי כל נטל.

<צבי במברגר: אנחנו מנגישים כל שנה דירות למתנדבים בעלי מוגבלויות.

<צבי במברגר: להנגיש דירה, הדירה קיימת ממילא, כל אחד מבין את המשמעות, אם זאת פתיחת דלתות, אם זה בניית שירותים, אם אלה מעליות וכל שאר הדברים.

<צבי במברגר: מראש הסכום ההתחלתי הוא כבד.

<צבי במברגר: דרך אגב, אנחנו עושים את זה ולפעמים אם אפשר נעזרים בעמותות שמסייעות לזה, ואם לא, לוקחים את זה על עצמנו.

<צבי במברגר: אף פעם לא אמרנו בגלל זה למתנדב לא.

<צבי במברגר: אבל הנטל מראש, נקודת המוצא היא יחס לעלות התקן שלו שהיא כשלושים אלף שקלים בשנה בדיור וזה יותר מעלות התקן לשנה.

אלי אלאלוף: זה הצ'ופצ'יק של הקומקום.

<ישראל הבר: אני רוצה לציין שבסעיף 16 יש חובה על השר להתקין תקנות גם לעניין התאמות ולעניין מימון התאמה.

בצלאל סמוטריץ': אם זה קיים בסעיף 16, למה אתה צריך את זה כאן?

<נעה בן שבת: בסעיף 16 לא העירו את ההערה הזאת.

אלי אלאלוף: ישראל ונעה, בבקשה תשבו על זה, תסגרו את הנושא ותביאו הצעה מגובשת.

<דוד פלבר: הערה.

<דוד פלבר: אני רואה שהישיבה מסתיימת והבטחנו לתת נתונים עוד בישיבה הקודמת לגביהם שאלה יושבת הראש הזמנית של הוועדה.

<דוד פלבר: לגבי נוער בסיכון, כמה דירות וכמה מתנדבים בתקני חינוך יש לנו.

<דוד פלבר: מתוך כ-120 תקנים שאנחנו מפעילים בשנה בנוער בסיכון, 71 מהם הם בדירות והם מפוזרים בעשר דירות.

<דוד פלבר: הנתונים יכולים להשתנות מחודש לחודש.

<דוד פלבר: בת יכולה לעזוב או להתווסף אבל כסדר גדול, זה מה שהיה לנו לאורך השנה הזאת.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: תרשו לי לסיים.

אלי אלאלוף: אני בתפקידי הנוסף יושב ראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית צרפת-ישראל.

אלי אלאלוף: תרשו לי לשלוח תנחומי לממשלת צרפת על האסון שקרה ביום חמישי האחרון.

אלי אלאלוף: התבקשתי על ידי הקהילה היהודית בניס להתפלל לרפואה שלמה לשישה מבני הקהילה שלהם.

אלי אלאלוף: תרשו לי לומר את השמות.

אלי אלאלוף: אקסל בן יעל, משה בן יעקב, קלרה בת לונה, יונתן בן זוזי, ג'ונדרה ודומיניקסה.

בצלאל סמוטריץ': רפואה שלמה.

אלי אלאלוף: רפואה שלמה.

אלי אלאלוף: תודה לכם.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.