ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 416, 2016-07-13 09:35

חמד עמאר: בוקר טוב לכולם.

חמד עמאר: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים בהצעה לסדר היום בנושא היטל הרים, העלאת מחירי המים לישובים הממוקמים בהרים, הצעתם של חברי הכנסת חמד עמאר, עבדאללה אבו מערוף ויואל חסון.

חמד עמאר: הגשתי את ההצעה לסדר אחרי שהשתתפתי בהפגנה בישוב כסרא, ונמצא אתנו ראש המועצה המקומית כסרא ואני רוצה לברך אותו ואת חברי הכנסת וכל מי שנמצא אתנו.

חמד עמאר: נחשפתי לנושא כי ישוב מעל מאה מטרים גובה פני הים אמור לשלם היטל הרים.

חמד עמאר: זה נקרא היטל הררי.

חמד עמאר: בדקתי מי הישובים שנמצאים מעל מאה מטרים והתברר לי שדווקא הישובים החלשים נמצאים מעל מאה מטרים.

חמד עמאר: במדינת ישראל תמיד אמרו שהמס הוא שוויוני.

חמד עמאר: לא יכול להיות שהמס לא שוויוני.

חמד עמאר: נטיל מס – כמו שדיברנו על המע"מ – על אוכלוסייה מסוימת ואמרו שצריך להיות שוויון בהטלת המע"מ, אבל כאן מצאה לנכון רשות המים להוסיף מס הרים דבר שמעלה את התשלומים לתושבים בצורה דרסטית.

חמד עמאר: אנחנו יודעים שבמגזר הדרוזי, במגזר הערבי ובמגזר ההתיישבותי, כל הבנייה היא בנייה עצמית.

חמד עמאר: יש להם את מס צפיפות שהם צריכים לשלם יותר כסף בגלל צפיפות, בגלל שהם לא בונים בקומות, ואת זה קיבלו ושילמו במשך שנים רבות, אבל פתאום מופיע להם עוד מס אחד, מס הרים, והם צריכים לשלם עוד יותר.

חמד עמאר: התברר שמי שהיה משלם שבעים-שמונים שקלים ואפילו פחות, היום צריך לשלם 168 שקלים ו-170 שקלים.

חמד עמאר: זה היטל מאוד מאוד קשה על התושבים.

חמד עמאר: לכן אני רוצה לקיים את הדיון הזה ואני רוצה לשמוע בסוף מרשות המים שהשוויונות תחזור וכל מס ההרים יבוטל.

חמד עמאר: לא יכול להיות מצב כזה, ולא נסכים אנחנו בכנסת למצב כזה.

חמד עמאר: אם רשות המים לא תיקח את הנושא לעצמה, אנחנו נוביל חקיקה דרך ועדת הכספים שתבטל את המס הזה וגם תבטל את מס הצפיפות.

איתן ברושי: אם לא יבטלו את רשות המים, לא יבטלו כאן שום דבר.

איתן ברושי: הגיע הזמן להפסיק לתת לרשות המים לנהל את זה.

חמד עמאר: אני אתן לך להתבטא כמה שאתה רוצה אבל אני מבקש, כשאני מנהל דיון, אף אחד לא נכנס לדברים שלי.

חמד עמאר: רק אני נותן אישור לדבר, גם לחברי כנסת וגם לנוכחים.

חמד עמאר: אף אחד לא נכנס לדבריי.

חמד עמאר: אם לא נשמע היום מרשות המים בשורה טובה על ביטול ההיטלים, היטל ההרים, אני אומר לכם שאני אוביל חקיקה בכנסת ואנחנו נצליח להעביר את זה בתמיכת גם קואליציה וגם אופוזיציה כי זה נטל שהאזרח הפשוט לא יכול לעמוד בו.

חמד עמאר: אנחנו לא רוצים להיכנס לכל תאגידי המים ולכל מה שמתרחש בתאגידי המים, לראות מה שאמר מבקר המדינה על היטלי המים, מה הייתה המטרה עת הוקמו התאגידים, לאן הלכנו עם תאגידי המים ולאן הגענו, עם כל הפאר שיש מסביב לתאגידים האלה.

חמד עמאר: יש כאן כמעט הסכמה כללית על ביטול תאגידי המים בקרב כל חברי הכנסת.

מסעוד גנאים: צמצום.

חמד עמאר: אני מקווה שהצמצום יעזור ויוריד את מחירי המים.

חמד עמאר: אני מקווה שכמה דברים יעזרו לאזרח הפשוט שצריך לקבל את השירות מהמדינה.

חמד עמאר: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: בוקר טוב אדוני היושב ראש, אורחים נכבדים, ראש המועצה כסרא, נציגי התאגידים.

אוסאמה סעדי: אני מופיע גם בשמו של חברנו עבדאללה אבו מערוף שהוא אחד היוזמים לדיון.

חמד עמאר: אני משתתף בצערו.

חמד עמאר: הוא באבל.

אוסאמה סעדי: הוא באבל.

אוסאמה סעדי: גיסו נפטר.

אוסאמה סעדי: אנחנו משתתפים בצערו ושולחים לו תנחומינו.

אוסאמה סעדי: הנושא הזה של תעריפי המים ותאגידים הוא נושא שאנחנו דשים בו מאז היום הראשון לכנסת הזאת.

אוסאמה סעדי: אנחנו העלינו כבר כמה פעמים את הנושא הזה של תעריפי מים בכלל, היטלים, העלאות בהיטלים.

אוסאמה סעדי: בתאגידים בגליל, בערבה, סכנין, דיר חנא, תאגיד מי הגליל, וגם בכפר אבו סנן ועלאין וגם בטמרה, בלעית וכפר כנא, העלינו את הנושא הזה שההיטלים עלו באופן מטאורי משלושים-שבעים שקלים כאשר היום הסכום הוא 160 שקלים עכשיו שמעתי מהנציגים של התאגידים שאפילו בתל אביב ההיטל הוא שבעים שקלים.

אוסאמה סעדי: תאר לעצמך שבתל אביב, במרכז, שבעים שקלים.

חמד עמאר: גם ברעננה.

אוסאמה סעדי: נכון.

חמד עמאר: כל הישובים במישור החוף ושם רמת החיים היא הרבה יותר גבוהה.

חמד עמאר: שם ההיטלים נמוכים מאשר בכסרא סמיע כאשר מצב הישובים שם הוא הכי קשה ובמשפחה יש מפרנס יחיד.

חמד עמאר: אנחנו ננסה לשמוע בשורות.

אוסאמה סעדי: לא מספיק שתעריפי המים גבוהים והם מהגבוהים בעולם, ויש את כל נושא ההיטלים, כפי שאמרת אדוני היושב ראש יש ויכוח בכנסת ויש היום כמעט תמימות דעים שהתאגידים לא הביאו את הבשורה המיוחלת אלא להפך, המחירים עלו.

אוסאמה סעדי: יש היום כמעט קונצנזוס להתחיל בעניין הזה של צמצום התאגידים אבל העניין הזה של מס הרים, לשמו התכנסנו כאן, זאת דוגמה לאטימות של השלטונות ושל רשות המים.

אוסאמה סעדי: מה זה מאה מטרים?

אוסאמה סעדי: זה כמעט כל הישובים בגליל וגם כפרים כמו אבו גוש באזור ירושלים.

אוסאמה סעדי: כמעט כולם מעל מאה מטרים מעל גובה פני הים.

אוסאמה סעדי: הישובים האלה במצב סוציו אקונומי בדרגות הנמוכות, 1, 2, 3, ובמקום לתת להם עזרה וחיזוק, אנחנו באים ומטילים עליהם מס לא שוויוני.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהסעד היחיד שאנחנו נוכל לתת היום הוא שבאמת רשות המים תחזור בה מיד מההחלטה הזאת וייקבע תעריף אחיד ושוויוני למים.

אוסאמה סעדי: לא שמעתי שבישובים שהם מתחת לפני הים, אז אולי העלות היא נמוכה, שנותנים להם תעריף נמוך ואז יש איזון בתעריפי המים, פעם זה מאה מטרים למטה ופעם זה מאה מטרים למעלה.

אוסאמה סעדי: אי אפשר שזה רק כלפי הישובים למעלה כאשר אז מטילים מס כי זאת העלות של המים בישובים האלה קצת גבוהה.

אוסאמה סעדי: אני סומך עליך אדוני היושב ראש.

אוסאמה סעדי: כאשר הגשת את הנושא הזה היית באופוזיציה והיום אתה בקואליציה.

אוסאמה סעדי: אם הם לא רוצים לבטל את זה כאן ולהודיע לנו את הבשורה, אנחנו אתך, עם הקואליציה, לעשות חקיקה ולבטל את המס הזה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ראש מועצה מקומית כסרא סמיע, דרכו הכרתי את הנושא והשתתפתי אתם בהפגנה שהייתה בישוב כסרא בנושא היטל מים וביוב כי התושבים שם לא מצליחים לעמוד בתשלומים.

חמד עמאר: אלה סכומי עתק שהם צריכים לשלם.

<נביה אסעד: בראשית דבריי, אני רוצה להודות לחבר הכנסת חמד עמאר על הדיון.

<נביה אסעד: אני באתי מכסרא ויש לי ציפייה מאוד גבוהה שאני אחזור עם בשורה לתושבים.

<נביה אסעד: אדני, אתה נכחת בהפגנה שעשינו לפני כמעט ארבעה חודשים ואיך האנשים סובלים ממה שנדרש מהם.

<נביה אסעד: מס הזה לא הגיוני.

<נביה אסעד: אי אפשר לתאר איך הגענו לדבר כזה.

<נביה אסעד: אנחנו מועצה מקומית וכל הסקטור יודע שמועצה מקומית כסרא היא המועצה היחידה שכל פעם מקבלת פרס ניהול תקין על ניהול המועצה.

<נביה אסעד: כבר 20-25 שנים שאנחנו מקבלים פרס ניהול תקין של משרד הפנים ומשרד האוצר.

<נביה אסעד: אנחנו היינו המועצה הראשונה בסקטור הלא יהודי שהצטרפנו לתאגיד מעינות זיו.

<נביה אסעד: מעינות זיו הוא תאגיד עם מעלות, שלומי, כפר ורדים וכסרא סמיע.

<נביה אסעד: ארבע מועצות.

<נביה אסעד: היינו מהראשונים שהצטרפנו לתאגיד.

<נביה אסעד: היום התושבים בשני הכפרים, כסרא סמיע, הצעקה שלהם והכאב שלהם על המס ועל מה שנדרש מהם לשלם לתאגיד.

<נביה אסעד: אני מכיר ארבעה-חמישה חברים שהגישו היתרים לבנייה, הגיעו לתאגיד במעלות וביקשו מהם שבעים-שמונים, יש אחד שהגיע ל-120 אלף שקלים, מס הרים כדי שייתנו היתר לבנייה.

<נביה אסעד: כולם חזרו ובאו אלי למועצה עם הפגנה.

<נביה אסעד: כל יום נכנסים אלי למועצה ואומרים שלא עומדים בזה ולא ישלמו ורוצים לעזוב בכלל את התאגיד.

<נביה אסעד: אני אומר שזאת חבית נפץ שכל רגע עלולה להתפוצץ.

<נביה אסעד: אני מבקש מחברי הוועדה שיבואו לקראתנו ויבטלו את המס הזה.

<נביה אסעד: אני לא מכיר מישהו שיוכל לשלם או לעמוד בתשלום המחירים אותם דורשים בתאגיד מעינות זיו.

<נביה אסעד: שוב אני מודה לך חברי חמד ואני מצפה שאנחנו נצא היום עם בשורה לתושבים שהמס הזה הולך להתבטל.

<נביה אסעד: תודה רבה לכם.

חמד עמאר: תודה רבה לך, תבינו, להגיע מכסרא בשעה 9:30 בבוקר לכאן, הוא צריך לצאת מהבית מאוד מוקדם בבוקר.

<נביה אסעד: יצאתי ב-4:30 בבוקר מהבית.

<נביה אסעד: אם יצא משם בשעה 7:00, הוא יגיע לכאן ב-11:00.

<נביה אסעד: הוא יצא מאוד מוקדם כי הנושא מאוד חשוב.

מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, אני מברך את כל האורחים, את ראש המועצה, את נציגי התאגידים מהגליל ואת כולם.

מסעוד גנאים: העניין לא חדש.

מסעוד גנאים: כפי שהזכרתם, אנחנו נדרשנו לו כמה פעמים אבל הפעם באופן חזק יותר משום שיש אפליה.

מסעוד גנאים: יש דבר שהוא לא הגיוני, שהוא הפוך ועל רשות המים ועל כולם להתחשב בזה.

מסעוד גנאים: אי אפשר שבגלל המיקום הגיאוגרפי שלי, בגלל טופוגרפיה, אני משלם יותר.

מסעוד גנאים: זה דבר ראשון.

מסעוד גנאים: דבר שני, בגלל סוג הבנייה שלי אני משלם יותר.

מסעוד גנאים: רוב הבנייה בחברה הערבית בכלל היא לא בנייה רוויה או צפופה אלא בונים על קרקע פרטית והמצב הסוציו אקונומי הוא קשה מאוד ומדובר באשכולות נמוכים.

מסעוד גנאים: שלושת המרכיבים האלה, צריך להתחשב בהם.

מסעוד גנאים: אם רשות המים מתחשבת בשלושת הקריטריונים האלה שהם לרעתנו כחברה ערבית משום שרוב הכפרים והערים הערביות הם מעל מאה מטרים.

מסעוד גנאים: בגליל הכול הררי וגם לא צפוף, עם מצב סוציו אקונומי נמוך.

מסעוד גנאים: לכן אני רוצה שכולנו נשלב ידיים עם המטרה שלנו בסוף והיא שזאת הזכות של האזרח, הזכות למים, הזכות לקבל את השירות הזה, וגם להקל עליו ולהוריד ממנו את העומס והסבל.

מסעוד גנאים: דמי ההקמה עכשיו הם 162-163 שקלים וזה המון.

מסעוד גנאים: זה סכום גדול מאוד לבן אדם פשוט, לבן אדם עובד ושהוא בקושי מצא חלקת אדמה כדי לבנות עליה בית לבן שלו.

מסעוד גנאים: אני חושב שהגיע הזמן שכולנו נפעל ביחד למען ביטול המס הזה וגם להקל בעניין של הסכום שהזכרתי לגבי ההקמה ובכלל כל היטלי המים.

מסעוד גנאים: אנחנו מוכנים כחברי כנסת לשלב ידיים ולשתף פעולה עם רשות המים, אם יש לה רעיונות, ועם כולם.

מסעוד גנאים: אם לא, יש לנו דרכים אחרות בכנסת שהן החקיקה.

מסעוד גנאים: תודה.

איתן ברושי: אם אפשר, אני הייתי מעדיף לדבר אחרי רשות המים.

חמד עמאר: מי רוצה לדבר מטעם רשות המים?

<ניר וילנר: אני סגן בכיר ליועצת המשפטית.

<ניר וילנר: אני קודם כל אסביר קצת לגבי מה שאתם קוראים לו מס.

<ניר וילנר: לא מדובר במס אלא מדובר בתעריף שנועד לשקף את עלות הקמת התשתיות בכל אזור ואזור.

<ניר וילנר: זה נכנס לתוקף בערך לפני שנה וחצי.

<ניר וילנר: בעצם מדובר בכללים שהחליפו 300 חוקי עזר פחות או יותר של מים ושל ביוב ברחבי הארץ.

<ניר וילנר: אתם בטח מבינים שזה אומר שונות אדירה בכל ישוב וישוב.

<ניר וילנר: עשו האחדה של תעריפים לפי מאפיינים תקציביים של טופוגרפיה ושל צפיפות.

<ניר וילנר: חשוב להבהיר שהאיחוד הזה לא גרם להעלאת סך הכספים אלא להפך, הוא הוריד בשנה בערך מאתיים מיליון שקלים מסך הגבייה.

חמד עמאר: הוריד לעשירים והעלה לעניים.

חמד עמאר: אתה כאן נכנס לפינה שאתה לא צריך להיכנס אליה.

חמד עמאר: מונח לפני הרישום, כמה משלמים בגליל וכמה משלמים מי שגר במישור החוף.

חמד עמאר: נכון שזה הוריד מאתיים מיליון אבל הוריד לעשירים אבל לעניים זה העלה את התשלום.

<ניר וילנר: אני אשלים את דבריי.

<ניר וילנר: בסך הכול זה הוריד לכלל צרכני מדינת ישראל בערך מאתיים מיליון שקלים בשנה כאשר ההשוואה שעושים במרבית הישובים שהתייחסת אליהם – ואנחנו היינו בדיון ספציפי עם חבר הכנסת והסברנו את הנתונים לגבי כל ישוב וישוב ואני לא אכנס לכל הפרטים – אבל מה שקורה זה שבישובים שאת שמותיהם שלחת לנו, מדובר בחוקי עזר שנחקקו לפני משהו כמו שלושים שנים.

<ניר וילנר: לכן להגיד שהייתה עלייה מול חוקים שכבר שלושים שנים לא עודכנו, עובדתית זה נכון, הייתה עלייה, אבל אם היית עושה במשך שלושים השנים האלה תעריף ריאלי, אני מניח שדמי ההקמה היו אפילו מורידים את התעריף ביחס לתעריף שהיה קבוע להם.

<ניר וילנר: אני אומר עוד משהו.

<ניר וילנר: כאשר בן אדם מקים בית חדש, הוא מצפה שתהיה תשתית ראויה.

<ניר וילנר: אם לא ישלמו את הכסף עבור התשתית - ואנחנו יודעים מה היה בעבר – לא תהיה תשתית.

<ניר וילנר: בן אדם יקים בית חדש ויהיה לו בית חדש, אבל התשתית לא תהיה טובה וביוב זורם ברחובות.

חמד עמאר: זאת לא סיבה.

חמד עמאר: אני רוצה תשתית ראויה אבל אני לא יכול לשלם במצב כזה שמקום שהוא נמצא בהרים ישלם יותר ממי שגר במישור החוף.

חמד עמאר: לא יכול להיות מצב כזה.

חמד עמאר: אתה בעצמך אומר עכשיו שהורדנו מהעלות לאזרח מאתיים מיליון שקלים, אבל אתה העלית לאזרח שחי במצב קשה, שחי בפריפריה.

חמד עמאר: הרי מי חי בפריפריה?

חמד עמאר: מי חי בהרים?

חמד עמאר: האנשים שמצבם הכלכלי יותר קשה ושם הוספת את הכסף.

חמד עמאר: מס הרים, 25 שקלים, 28 שקלים, תוספת של בניית צפיפות – 35 שקלים, לעומת ישוב כמו קריית ים שמשלם 82 שקלים היטל ומי שגר בכסרא סמיע צריך לשלם 176 שקלים.

<ניר וילנר: הנושא של ההרים, כמו שאמרת, זה 25 שקלים לפני מע"מ.

<ניר וילנר: הצפיפות, זה לא קשור.

<ניר וילנר: כל אחד שגר, לא משנה היכן, גם במישור החוף, יש לו בית פרטי וצפיפות נמוכה, עדיין הוא משלם את התוספת של צפיפות.

חמד עמאר: אין לי בעיה אבל למה מס הרים?

<ניר וילנר: אני מסביר.

<ניר וילנר: בהרים, וכולנו יודעים, לא צריכים להיות מהנדסים או כלכלנים, עלות הקמת התשתית בארץ היא יותר גבוהה.

חמד עמאר: למה שזה יהיה על חשבון התושב הפשוט?

<ניר וילנר: העלות יותר גבוהה וכולכם יודעים את זה מאשר במישור.

<ניר וילנר: לכן התעריף נועד לשקף את עלותו ולכן התעריף שם פר מטר מרובע הוא ב-25 שקלים יותר גבוה.

<ניר וילנר: לגבי הדוגמה שהציגו כאן של 120 אלף שקלים.

<ניר וילנר: כדי להגיע ל-120 אלף שקלים חיוב, צריכים להיות 800 מטרים בנוי.

<ניר וילנר: זה כמו שמונה דירות ולא דירה אחת שבונים.

<ניר וילנר: גם בדוגמאות צריכה להיות פרופורציה אל מול התשלום.

<ניר וילנר: בית של מאה מטרים צריך לשלם בערך 15 אלף שקלים ולא 120 אלף שקלים.

חמד עמאר: גם 15 אלף שקלים זה המון כסף.

חמד עמאר: כשאני רוצה לבנות בית ברעננה, אני צריך לשלם 8,000 שקלים וכשאני בונה בית בכסרא, אני צריך לשלם 15 אלף שקלים.

<ניר וילנר: היחסיות היא כאן 32 אחוזים.

חמד עמאר: למה?

חמד עמאר: למה אני צריך לשלם יותר?

חמד עמאר: אני חושב שלא נסכים אתכם ולא נלך אתכם, רשות המים, בנושא הזה.

חמד עמאר: אם לא יורד מס ההרים, אמרתי לכם, אנחנו נלך לחקיקה וגם נוריד את מס צפיפות ונלך לדברים יותר קשים.

חמד עמאר: בנושא הזה אני רוצה לשמוע מרשות המים.

חמד עמאר: קיוויתי שתגיעו לכאן ותאמרו שטעיתם בנושא הזה ואתם מבטלים אותו.

<נביה אסעד: אני רוצה לענות לו.

<נביה אסעד: כאשר המים היו שייכים למועצה, חמישים שנים הסתדרנו ועשינו תשתיות ולא הצטרכנו להעלות מס לאף תושב.

<נביה אסעד: תחזירו לנו את המים למועצה ואנחנו נסתדר ונעשה תשתיות ולא נגיע למצבים כאלה ולא לסכומים האלה.

<נביה אסעד: אנחנו יכולים לנהל את משק המים אצלנו במועצה בלי כל הטררם הזה.

חמד עמאר: אני אוסיף עוד משהו.

חמד עמאר: אני נתקלתי באנשים שבנו על הבית שלהם.

חמד עמאר: הוציאו רישיון והתשתית הגיעה לעקומה הראשונה ואז הוא היה חייב לשלם מס צפיפות, מס הרים וכל התשתיות שאתה מדבר עליהן.

חמד עמאר: הרי התשתית היא אצלו בבית.

חמד עמאר: הוא צריך להוריד צינור ולהתחבר לתשתית וגם חייבתם אותו באותם מסים ולא התחשבתם ואמרתם שהוא גר בקומה שנייה ואתם לא צריכים למשוך צינורות ולא עולה לכם אפילו שקל אחד.

חמד עמאר: גם שם חייבתם אותו במס הרים.

חמד עמאר: לכן מה שאתה אומר לא מתחבר עם מה שאנחנו רוצים להוביל.

איתן ברושי: של מי ההחלטה הזאת?

<ניר וילנר: זאת חקיקת משנה של רשות המים.

איתן ברושי: זה לא גוף חיצוני.

איתן ברושי: זאת רשות המים שקיבלה את ההחלטה.

<ניר וילנר: זאת לא החלטה.

<ניר וילנר: זאת חקיקה.

<ניר וילנר: יש חקיקה.

<ניר וילנר: חוקי עזר שהחקיקה מחייבת.

חמד עמאר: תקנות.

<ניר וילנר: כן, כמו תקנות.

<ניר וילנר: זה חל בכל הארץ.

<ניר וילנר: אני אזכיר שהממשלה עצמה לקחה את הרעיון החדשני הזה שאומר בואו לא נעשה חוקי עזר שונים בכל הארץ אלא נעשה חוק אחד שיחול בכל הארץ ועכשיו אתם מכירים את חוק מסי פיתוח, הממשלה אומרת שהיא תעשה חוק מסי פיתוח לא רק לגבי המים והביוב אלא לגבי ניקוז, לגבי סלילה, ואני בעצם אעשה פרמטרים אחידים בכל הארץ לפי מאפיינים גיאוגרפיים וכולי, מה שמשפיע על תשתית ואני אחיל את זה בכל הארץ.

מסעוד גנאים: השאלה האם אפשר או לא להוריד או לעשות משהו אחיד וסביר, כזה שכולם יכולים לחיות אתו?

מסעוד גנאים: אני מדבר על דמי הקמה.

<ניר וילנר: אנחנו הסברנו גם בשיחה הפרטנית.

מסעוד גנאים: נכון.

<ניר וילנר: העלות של התשתיות, היא העלות של התשתיות.

<ניר וילנר: אי אפשר להוריד את העלות כי זאת העלות.

<ניר וילנר: מה שאפשר לעשות, אלה שתי דרכים.

<ניר וילנר: האחת, אם יבוא התאגיד, וכרגע זה לא קרה, ויגיד שמה שנתתם לי – כמו שאמר, אני יכול להקים בפחות – אני יכול להקים בפחות.

<ניר וילנר: הוא יכול להגיש בקשה ולהגיד שהוא יכול להקים בפחות והתעריף יכול לרדת.

מסעוד גנאים: לא התייעצתם עם התאגידים כאשר העליתם את זה?

<ניר וילנר: דבר שני.

<ניר וילנר: אם רוצים לעשות הערכה, אפשר לפנות למשרד האוצר, כמו שתומכים במקומות שעושים הסכמי גג או כל דבר אחר, ולהשיג את התקציב הייעודי הזה, אבל בטח לא לפגוע בתשתיות ולהגיד שאני אתן תשתית פחות טובה לבית חדש שהוקם.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אני רוצה לשמוע את האוצר.

<רעיה עדני: רפרנטית מים, משרד האוצר.

<רעיה עדני: כמו שניר הסביר, אין לי הרבה מה להוסיף.

<רעיה עדני: מדובר בתעריף שמשקף את העלות של הקמת התשתית.

<רעיה עדני: הוא היה בעבר חסר מאוד וגרם לזנחה של התשתיות בישובים המדוברים.

איתן ברושי: בכמה העליתם את המחיר לירושלים אחרי הקו הרביעי?

<רעיה עדני: אנחנו מדברים כאן על תשתיות עירוניות להקמה של יחידת דיור פרטית.

<רעיה עדני: לכן הרכיבים היחידים שפורטו בתעריף הם רכיבים שמבדילים באמת בין ישובים שונים.

<רעיה עדני: שני פקטורים מרכזיים כאשר האחד הוא האם מדובר בבנייה רוויה או בבנייה פרטית, מאחר שאתה מקים תשתית ייעודית לכל בית או לבניין דירות, וההבדלים הנוספים שמצאנו הם בין ישובים שממוקמים באזורים מישוריים לעומת יישובים הרריים.

חמד עמאר: אתם יודעים שאין שוויוניות בנושא הזה.

<רעיה עדני: לא מדובר במס אלא מדובר בתעריף.

מסעוד גנאים: מי קבע את ההבדל הזה?

<רעיה עדני: התעריף משקף את העלויות בפועל של התאגידים.

מסעוד גנאים: למי הסמכות לקבוע?

איתן ברושי: לרשות המים.

חמד עמאר: לרשות המים.

חמד עמאר: התקנה היא של רשות המים.

<רעיה עדני: הסמכות היא של רשות המים.

<רעיה עדני: מדובר במחיר, בתעריף.

<רעיה עדני: כמה שעולה, זה מה שמשלמים.

<רעיה עדני: לא מדובר במס שיש בו כל מיני מאפיינים.

איתן ברושי: זאת בדיוק הבעיה.

איתן ברושי: זאת תקלה שטמונה בשיטה.

<ניר וילנר: שאלתם מי קבע.

<ניר וילנר: אין חולק על כך שהמחיר בהר גבוה מהמחיר במישור ליחידת קוב.

חמד עמאר: כן, אנחנו יודעים, אבל אתה בעצמך אמרת שחסכנו מאתיים מיליון שקלים אבל את החיסכון חסכת מאנשים יש להם יותר כסף.

חמד עמאר: לכן לא הלכת על שוויוניות.

<רעיה עדני: אדוני היושב ראש, לא חסכנו כסף תקציבי.

<רעיה עדני: זה כסף שלא הגיע מעולם לתקציב המדינה.

<רעיה עדני: מה שמדובר זה דווקא בחיסכון לאזרחים.

חמד עמאר: אמרתי.

חמד עמאר: אני מבין די טוב.

חמד עמאר: ברגע שאת מוסיפה מס הרים לפריפריה, לאנשים קשיי יום, את הורדת לאזרח שגר ברעננה והעלית לאזרח שגר בכסרא.

<רעיה עדני: רשות המים קבעה את התעריף שעולה לתאגיד להקים את התשתיות ויש תאגידים שגבו ביתר ושם הורידו את המחירים.

<רעיה עדני: יש תאגידים שגבו בחסר ומה שקרה זה שכתוצאה מגביית החסר הזאת, לא הוקמו תשתיות.

<רעיה עדני: יש ישובים שלמים שחסרות בהם תשתיות.

<רעיה עדני: אני מזמינה את היושב ראש לבחון את סקר הנכסים של כל אחד מהישובים.

<רעיה עדני: חסרות הרבה מאוד תשתיות בישובים האלה.

<רעיה עדני: לכן מה שרשות המים עשתה, היא שיקפה במחיר את עלות ההקמה של התשתיות כדי לאפשר לתאגיד להקים את התשתיות האלה.

חמד עמאר: מי הגליל.

חמד עמאר: מוסטפא אבו ריא.

<מוסטפא אבו ריא: בוקר טוב לכולם.

<מוסטפא אבו ריא: אני חושב שהדיון הזה מייצג את התאגידים בציבור הערבי.

<מוסטפא אבו ריא: כל הזמן יש לנו תאגידים שהם רב רשותי, במספר רשויות.

<מוסטפא אבו ריא: בהתחלה היה לנו מספר היטלים, מספר חוקי עזר כאשר לכל ישוב יש חוק עזר ואז יש דיפרנציאציה בין כל ישוב לישוב.

<מוסטפא אבו ריא: החוק הזה בא ואיחד את כל הרשויות.

<מוסטפא אבו ריא: יש לנו תעריף אחיד לכולן אבל באמת ההיטלים שהיו לנו, חוקי העזר שהיו לנו, היו כל כך נמוכים שההפרש היום כל כך גדול וזה מקשה על אנשים שהם במצב סוציו אקונומי אחד או שתיים ולא יותר.

<מוסטפא אבו ריא: זה אמיתי.

<מוסטפא אבו ריא: העלות של התשתיות, הנחת התשתיות באזור הררי, היא הרבה יותר גבוהה.

<מוסטפא אבו ריא: היום יש תשתיות שאנחנו בשיתוף עם משרד השיכון ורואים שמשרד השיכון לא מאשר לנו לגבות דמי הקמה כי העלות של התשתיות היא מעל דמי ההקמה.

<מוסטפא אבו ריא: לכן אני חושב שיש מקום לחפש מקור.

<מוסטפא אבו ריא: את המחירים האלה אנחנו משלמים, התאגידים, אבל יש מקום לחפש סובסידיה איך לפצות אותנו אם מורידים את היטל ההרים של התאגידים.

<מוסטפא אבו ריא: יש אפשרות שאנחנו צריכים את הכסף הזה אבל בואו לא נטיל אותו על האזרח.

מסעוד גנאים: אולי תתייחס למה שאמר נציג רשות המים.

מסעוד גנאים: כאשר הם החליטו להעלות את דמי ההקמה או לעשות מחיר אחיד, התייעצו אתכם?

מסעוד גנאים: הייתה לכם עמדה?

מסעוד גנאים: למשל בגליל, באזור הררי.

<מוסטפא אבו ריא: הגשנו עמדה לכל המנכ"לים באוכלוסייה הערבית בשימוע שהיה.

<מוסטפא אבו ריא: הייתה גם עמדה של ועד ראשי הרשויות והייתה עמדת מרכז השלטון המקומי, אבל זה מה שהתקבל.

<מוסטפא אבו ריא: העמדה שלנו הייתה במפורש שאנחנו רוצים שיהיה אחיד אבל אל תשוו אותנו לתל אביב.

<מוסטפא אבו ריא: אם הורדתם בתל אביב מ-300 ל-120 ול-160, הקלתם על אנשי תל אביב אבל בסכנין אתם העליתם את זה פי שתיים.

<מוסטפא אבו ריא: זאת העמדה שלנו וזה מה שבסוף התקבל ואנחנו חייבים לבצע.

איתן ברושי: אתם לא חייבים.

חמד עמאר: האגודה לזכויות האזרח.

<דבורה גילד חיו: ההיטל הזה בעינינו הוא פשוט שערורייתי.

<דבורה גילד חיו: זאת לא פעם ראשונה שעולה ההיטל הזה לדיון.

<דבורה גילד חיו: לפני הממשלה האחרונה, בחוקי תקציבים שונים, הביאו כבר את ההיטל הזה.

<דבורה גילד חיו: אז היה גם גובה, גם מרחק, כל מי שרחוק וגבוה היה צריך לשלם יותר.

<דבורה גילד חיו: היו בדיוק את הטבלאות האלה וראו שמדובר בישובים במצב הסוציו אקונומי הכי גרוע, ואלה לא רק ישובים ערביים אלא בכל כל מי שנמצא שם.

חמד עמאר: כל מי שגר בפריפריה.

<דבורה גילד חיו: כל מי שגר בפריפריה צריך לשלם יותר.

חמד עמאר: פשוט נתנו דוגמה לישובים.

<דבורה גילד חיו: במבחן התוצאה, אלה כל הישובים הכי חלשים.

<דבורה גילד חיו: גם בזמנו אמרו שזאת שערורייה, איך יכול להיות דבר כזה, שזה בכלל לא צריך להיות, ואם כן, אז לפחות מה שצריך לעשות – כי הרי מדובר כאן על זה שחסר מים, תשתיות וכולי, ושכל תאגיד הוא משק סגור – דובר על לפחות פתרונות שייקח את העלויות האלה ויחלקו באופן שוויוני בין כל האנשים.

<דבורה גילד חיו: זה היה כאילו הפתרון המינימלי שגם אנחנו התנגדנו לו.

<דבורה גילד חיו: למה התנגדנו גם לזה?

<דבורה גילד חיו: כי כל הנושא הזה נופל בתוך נושא הרבה יותר רחב - אני גם קוראת לוועדה לטפל בזה באופן הנרחב יותר – בכלל של המחירים של המים בשנים האחרונות.

<דבורה גילד חיו: מאז התאגוד, אנחנו רואים שיש עלייה של משהו בסדר גודל של ארבעים אחוזים במחירי המים.

<דבורה גילד חיו: היו כל מיני היטלים וכל מיני דברים שנוספו כמו היטלי בצורת ועוד שייקרו את זה לתקופות מסוימות, אבל גם ככה עשרות אחוזים.

<דבורה גילד חיו: אף אחד לא יושב לחשוב על המחירים האלה, האם זה עדיין רלוונטי להיום.

<דבורה גילד חיו: הוסיפו שם מע"מ שלא מוכנים להוריד, העמיסו כל מיני דברים למחירים שצריך לדון בהם.

<דבורה גילד חיו: בכלל יש שינוי במשק המים.

<דבורה גילד חיו: התחילו בהתפלה מסיבית בשנים האחרונות ולא ישבו לדון שוב במחירי המים, האם הם ריאליים או לא ריאליים.

<דבורה גילד חיו: כל הדבר הזה צריך חשיבה שהיא כוללת ובתוך זה גם ההיטלים מהסוג הזה.

<דבורה גילד חיו: לא יכולים להיות היטלים לא שוויוניים בין ישובים שונים בארץ על בסיס מרחק וגובה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, יש כאן גם חברים שמחכים לדיון הבא.

איתן ברושי: אני יכול להגיד לחבריי חברי הכנסת הערבים שבנושא המים יש שוויון מלא.

איתן ברושי: דופקים גם את היהודים וגם את הערבים.

איתן ברושי: אני לא חושב שיש כאן איזושהי אפליה.

איתן ברושי: יש כאן מדיניות שגויה.

איתן ברושי: הדבר הראשון שאפשר לומר גם לאוצר וגם לרשות המים זה שאין לכם יכולת וכלים להתמודד עם השאלה של מחירי המים.

איתן ברושי: ועדת הכספים שאני חבר בה כבר דנה כאן במים לנכים ובעלי צרכים מיוחדים ובעוד שאלות ואנחנו עומדים עכשיו בפני חוק המים, תיקונים שהופכים את המים למשאב בלתי מושג גם לאזרחים וגם לחקלאים.

איתן ברושי: דרך אגב, גם לתעשייה.

איתן ברושי: לכן אני אומר לחברי הכנסת שהגיע הזמן לפרק את רשות המים - אני אומר את זה כבר הרבה זמן – ולהחזיר את הסמכויות לוועדת הכספים.

איתן ברושי: צריך לפרק וצריך להוציא מהם את הסמכויות.

איתן ברושי: שאלתם מי קיבל את ההחלטה.

איתן ברושי: זה גוף שאין לו בעל בית והוא לא כפוף לאף אחד.

איתן ברושי: יושבים שם שמונה עובדי מדינה ועושים מה שהם רוצים.

איתן ברושי: שמונה עובדי מדינה עם השקפת עולם שלא מקובלת לפי דעתי על מרבית חברי הכנסת ועל הציבור בישראל.

איתן ברושי: השקפת העולם הזאת תביא לחיסול החקלאות ולפגיעה קשה בעיקר בפריפריה.

איתן ברושי: מה זה הדבר הזה שמישהו שיושב גבוה משלם מחיר?

איתן ברושי: המים הם מוצר ציבורי.

איתן ברושי: מי השתייה שווים לכולם וזה לא יכול להיות שישלמו אין סוף מסים גם למינהל על גודל המגרש, גם לרשות המים על המים.

איתן ברושי: המים הם לא מוצר שנועד להעשיר את קופת האוצר.

איתן ברושי: האוצר, גם עם הקרקע וגם עם המים, מתנהג בחוסר תבונה.

איתן ברושי: אלה שני מוצרים שהבעלות של המדינה עליהם היא מלאה.

איתן ברושי: המדינה מנהלת את הקרקע כולל של הקק"ל ולרשות המים יש בעלות על כל שלולית, מה שלא היה בעבר.

איתן ברושי: המדינה מתערבת ואנחנו רואים את זה עכשיו גם בדיונים שאנחנו עוסקים בהם.

איתן ברושי: אני מציע לא להסתפק רק בנקודה הזאת שהיא חשובה ואני מצטרף לדברים שלכם ושלך היושב ראש.

איתן ברושי: אני מציע לקיים כאן דיון עם אלכס קושניר, למרות שהוא בתהליכי החלפה, ולקיים כאן דיון עם רשות המים לגבי מה זה הדבר הזה ומי נתן לו את האחריות ואת הסמכות לחרוג מהכללים.

איתן ברושי: אני אומר שהכנסת לא יכולה לפתור רק את הבעיה של הכפרים בגליל.

איתן ברושי: הכנסת חייבת להתמודד – וזה נאמר כאן בהקשרים נוספים – עם שאלת ניהול משק המים ומחיר המים גם לאזרחים וגם לצרכנים האחרים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: מרכז השלטון המקומי.

<ציון נקאש: שלום.

<ציון נקאש: אני אתחיל בכך שאנחנו, מרכז השלטון המקומי, ליווינו את הכללים האלה לאורך כל הדרך.

<ציון נקאש: אמנם הייתה התייעצות אבל בסופו של דבר לא קיבלו את ההערות שלנו.

<ציון נקאש: אנחנו גם בהליך של בג"ץ כנגד אותם כללים.

<ציון נקאש: בעיקרון ההסתייגות העיקרית שלנו היא מעצם העובדה ששינו את שיטת החישוב של ההיטל.

<ציון נקאש: במקום שההיטל יתבסס על עלות בפועל, על תחשיבים שכל רשות מגישה ומאושרים לה, נקבע באופן נורמטיבי, כמו ששמעתם, בהתחשב בשני פרמטרים בלבד, תעריף אחיד שכפי שהתרענו על כך, אנחנו רואים את זה עכשיו.

<ציון נקאש: זה העלה באופן דרמטי דווקא לרשויות החלשות את ההיטל ופגע ברשויות קצת יותר מאוזנות והפחית להן את ההיטל מתחת לעלות הקמת התשתיות בפועל.

<ציון נקאש: זה דבר שאנחנו צפינו, זה דבר שהתרענו עליו וכתבנו אותו בעמדות והוא מהווה חלק מהעתירה שלנו.

<ציון נקאש: כיוון שלא הוצעו כאן הצעות פרקטיות על ידי רשות המים, בואו אני אציע לכם את ההצעות שאנחנו הצענו.

<ציון נקאש: אחת ההצעות שהתקבלה באופן חלקי מאפשרת איזושהי משרה של עשרה אחוזים למעלה ולמטה מהתעריף לכל תאגיד לבוא ולהגיש בקשה חריגה לקביעת התעריף בתחום הזה.

<ציון נקאש: אנחנו הצענו שהמשרה תהיה רחבה יותר.

<ציון נקאש: כלומר, ככל שהתחשיב שאותו תאגיד מגיש ומציג שהעלות בפועל היא שונה ממה שנקבע באופן נורמטיבי, יוכר התעריף על פי התחשיב האמיתי.

<ציון נקאש: זאת ההצעה הראשונה שדרשנו ואנחנו מציעים גם כאן להחיל את זה.

<ציון נקאש: דבר נוסף.

<ציון נקאש: הציג כאן נציג רשות המים את חוק מסי פיתוח.

<ציון נקאש: כמובן שנרצה לאמץ ממה שמקובל במסי הפיתוח, את סבסוד המדינה.

<ציון נקאש: נאמר כאן שהרשויות החלשות לא יכולות לעמוד גם בעלות האמיתית של הקמת התשתיות.

<ציון נקאש: כלומר, גם אם נפחית במעט ונשווה את זה לעלות האמיתית, עדיין תישאר המצוקה.

<ציון נקאש: לכן המדינה צריכה לאמץ את אותה מדיניות כמו לגבי היטלי פיתוח ולסבסד רשויות חלשות להכניס את היד לכיס ולומר שהנה, התעריף יהיה אחיד ובלבד שאנחנו נשלים את הפער לאותן רשויות חלשות שאין באפשרותן לעמוד בפער הזה, אנחנו נשלים את הסכום הזה.

<ציון נקאש: בתנאים האלה אנחנו נסכים לתעריף נורמטיבי, אבל ככל שזה לא קורה, חייבת להיות התחשבות בכל תחשיב שכל רשות עורכת בהתחשב במצבה וביכולת הכלכלית של התושבים שלה.

<אברהם בראל: התהליך שקרה בנושא של אחידות תעריפים, מבחינתנו כתאגידים אזוריים – ודיבר אתנו הקולגה ממי הגליל – זה תהליך חיובי כי המצב של כל רשות כאשר כל תושב ברשות שונה משלם משהו אחר, זה היה לנו מצב בעייתי מאוד.

<אברהם בראל: יחד עם זאת, לא יודע למה, לא הלכו עד הסוף.

<אברהם בראל: אני למשל שאלתי את עצמי למה לא קבעו שסוג הקרקע שאנחנו יודעים שהוא מרכיב כבד בעלות, גם לזה יהיה ביטוי בתעריף ואז יש לו קרקע כזאת – משלם פחות וכולי.

<אברהם בראל: לא.

<אברהם בראל: רק את מס ההרים.

<אברהם בראל: מס ההרים הזה הוא בלתי נסבל מבחינה ציבורית וצריך להבין שגם אם הוא נכון ברמה התיאורטית, לא עובר בציבור שמי שבונה בקריית שמונה משלם יותר ממי שבונה בהרצליה או בתל אביב.

<אברהם בראל: בוודאי גם במג'דל שמס.

<אברהם בראל: לכן אני קורא לרשות המים לשנות את התעריפים למעלה או למטה, לא יודע, אבל הנושא של מס ההרים הזה לא עובר ציבורית.

<אברהם בראל: תורידו את מס ההרים הזה ונתקדם קדימה.

<קריאה: אולי רשות החשמל תוזיל את החשמל בחדרה.

באסל גטאס: רבותיי, אני כבר שלוש שנים מאז נכנסתי לכנסת ואין כמעט שבוע שלא דנו בעניין מחיר המים, סטטוס התאגידים ומדיניות המחירים אבל זה לא הביא לשום מקום.

באסל גטאס: בשבוע שעבר הבאתי למליאה הצעת חוק ולקחתי מילה במילה מהצעת חוק שהכין גפני עם קבוצת חברי כנסת מהקדנציה בה הוא היה באופוזיציה והצעת החוק אומרת משפט אחד: המחיר של המים נקבע על ידי רשות המים באישור ועדת הכספים.

באסל גטאס: לפחות שתהיה חזרה לדיון ציבורי, לנבחרי הציבור שלהם תהיה המילה האחרונה.

באסל גטאס: זה דבר שלא היה עובר.

באסל גטאס: עניין מס הרים, זאת דוגמה קלאסית למה היה צריך לחזור לכנסת כי זה לא עניין של עלויות.

באסל גטאס: זה לא עניין של כמה עולה להניח צינור באזור כפרי הררי לעומת אזור בחדרה ובחוף הים.

באסל גטאס: זה עניין של מדיניות, זה עניין של ערכים, זה עניין של מוסר.

באסל גטאס: לכן זה שבעתיים מדגיש את הצורך החיוני להחזיר לידי הכנסת את האישור הסופי על מחירי המים.

באסל גטאס: אדוני היושב ראש, אני מביא בעצה אחת עם חברי הכנסת וכולכם מוזמנים להצטרף.

באסל גטאס: אני היום מתחיל להחתים ואני רוצה להחתים כמה שיותר חברי כנסת על העניין הזה.

באסל גטאס: יש עוד הרבה דברים אחרים לוויכוח על התאגידים, האם לבטל או לא.

באסל גטאס: האם למזג או לא, הכול מותר לחשוב אבל בעניין המחיר של המים, הסמכות תוחזר לכנסת.

באסל גטאס: אני חושב שצריך להיות קונצנזוס בנושא הזה.

באסל גטאס: אנחנו נריץ את זה היום ואני מקווה שכולכם אופוזיציה וקואליציה, תחתמו על זה.

באסל גטאס: זה מתבקש.

באסל גטאס: לעניין הערות השלטון המקומי.

באסל גטאס: ברור שיש כאן הגיון רב אבל ההיגיון למחשבה, ותמצאו בנו הרבה תמיכה, לכל העניין של משק סגור.

באסל גטאס: המים הם משק סגור.

באסל גטאס: אנחנו מדקלמים את זה.

באסל גטאס: המים הם אוצר ואיך האוצר מצליח להכניס משפטים כאלה?

איתן ברושי: אחר כך הוא אומר שיש לו עודף כסף והוא מוריד מסים.

באסל גטאס: אני לא רוצה מים כמשק סגור.

באסל גטאס: אני רוצה את המים לא כמשהו רווחי.

באסל גטאס: מה זה משק סגור?

באסל גטאס: משק סגור אומר שמישהו צריך להרוויח ממחיר המים כדי לכסות את כל ההוצאות ואת כל המנהלים, ואני לא נגד המנהלים.

באסל גטאס: אני אומר לכם שפעם אני הייתי סגן ראש מועצה בראמי, בין 1983 ל-1988, והיה מה שנקרא פרויקט ביוב ארצי.

באסל גטאס: אתם זוכרים את זה?

באסל גטאס: אתה היית ראש מועצה.

באסל גטאס: המדינה מימנה תשתיות.

באסל גטאס: למה המדינה מממנת תשתיות של שירותים מסוימים כמו חינוך ובריאות ובדיוק בענף הזה של המים, הכול צריך להיות מגולם במחיר שהתושבים משלמים.

באסל גטאס: ?

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אחרון הדוברים, סלאח נסאר.

<סלאח נסאר: תודה רבה אדוני.

<סלאח נסאר: אני מנכ"ל תאגיד כפרי הגליל התחתון שמאגד שבע מועצות מקומיות ובדרך להצטרף עוד שתי מועצות אזוריות עם כ-16 ישובים, שהן לא חייבות להתאגד.

<סלאח נסאר: אנחנו מותקפים כמעט כל שבוע מאחר ואנחנו מייקרים את המים.

<סלאח נסאר: אין לנו אשמה בקטע הזה.

<סלאח נסאר: היה הסכם בין השלטון המקומי לבין הממשלה ואנחנו עומדים בחזית מול התושבים וכל הזמן מותקפים.

<סלאח נסאר: לנו אין בעיה בהפחתת המחירים.

<סלאח נסאר: לנו כתאגידים אין בעיה במיזוג התאגידים.

<סלאח נסאר: אני אומר את זה ואני אפילו הצעתי מיוזמתי להתמזג עם תאגיד נצרת אם זה יוזיל עלויות ואני אוותר על התפקיד שלי.

<סלאח נסאר: אכן, אנחנו עומדים מול התושבים שהם במצב סוציו אקונומי שתיים, תושבים חלשים, בשונה מתל אביב ומיישובי המרכז שהיזמים כאן בונים ובפריפריה התושב הפשוט, המסכן, מגיע אלינו ואנחנו מתעמתים עם המחירים האלה.

<סלאח נסאר: הגשנו עמדה, גם הרשויות המקומיות הגישו עמדה.

<סלאח נסאר: עובדתית נכון שהעלויות הן מאוד יקרות אבל אין ספק שגם הממשלה צריכה לסבסד או האוצר, אני לא יודע מי, את הפריפריה כי גם אחוז האבטלה הוא אחוז אבטלה ארצי משוקלל.

<סלאח נסאר: אם נבדוק את זה, בפריפריה הוא הרבה יותר גבוה מאשר במרכז אבל בסך הכול ארצית הוא נמוך.

<סלאח נסאר: אנחנו מבקשים להשוות אבל יחד עם זאת גם מבקשים למצוא לנו איזשהו חור בתקציב שייגרם כתוצאה מהפחתת המחיר בהתאם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני מסכם את הדיון.

חמד עמאר: קודם כל, אני אומר שהאזרח לא יכול לעמוד בהיטל החדש הנוסף והחדש הזה שנקרא מס הרים.

חמד עמאר: לכן אני קורא לרשות המים לבטל את המס באופן מידי.

חמד עמאר: אני קורא לאוצר ללכת על הנושא של סבסוד העלויות.

חמד עמאר: אם אתם אומרים שזה עולה יותר לאזרח שגר בהרים מאשר לאזרח שגר במישור, אני מבקש שהאוצר ייכנס לתמונה וגם כאן יהיה סבסוד של האוצר אבל לא להפוך את זה כהיטל על אותה אוכלוסייה חלשה שגרה בפריפריה.

חמד עמאר: תודה רבה.