ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 270, 2016-06-28 13:30

איתן כבל: שלום לכולם.

איתן כבל: גברתי, מנהלת הוועדה, יועצות, דובר, רשמת, אדוני, מנכ"ל משרד התקשורת, חברותי וחברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, זה הנושא השביעי שעוסקת בו ועדת הכלכלה היום.

איתן כבל: על סדר יומנו: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 57) (הרשות והמועצה לשידורים מסחריים), התשע"ג-2013.

איתן כבל: מה שמוכנה בלשון העם "ברית המועצות".

איתן כבל: אני לא אקריא את השם הארוך.

איתן כבל: ברשותכם, כפי שאני נוהג מעת לעת, אני רוצה לומר כמה דברים.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם, אדוני המנכ"ל, חברי וחברותי חברי הכנסת, נוגע לסיפור ערוץ 10.

איתן כבל: מי שחושב שבכוונתי לרדת מהסיפור הזה, טועה.

איתן כבל: טועה.

איתן כבל: אני לא יודע אם יש כאן נציגים של הרשות השנייה.

<קריאה: יש.

איתן כבל: אני התביישתי אתמול בהחלטה של מועצת הרשות השנייה.

איתן כבל: אני אומר לכם, לא רק שהתביישתי, הרגשתי את הטעם וההרגשה הזו פיזית.

איתן כבל: מה שהיה אתמול עם ההחלטה של מועצת הרשות השנייה, בעיני היה בושה וחרפה.

איתן כבל: ואני אומר לך, גברתי היועצת המשפטית, את ישבת כאן לידי כל הזמן, וכתבת לי את זה, שהדיון וההתנהלות אינם משפטיים גם מבחינת הוועדה, ולאורך כל הדרך, ובהודעות שלנו, לא עסקנו בשאלה המשפטית כי הכנסת לא עוסקת רק בשאלות משפטיות.

איתן כבל: וכשהעירה לי זאת היועצת המשפטית והמשנה ליועץ המשפטי של הכנסת, חזרתי ואמרתי זאת, למרות שאני יודע את הדברים, כדי שלא תיפול טעות.

איתן כבל: וכשאתמול הוצאתי את המכתב - - -

יגאל גואטה: אז למה בכל זאת דנים בעניינים שלהם?

איתן כבל: סליחה, גואטה.

יגאל גואטה: הם מצפצפים עלינו, למה אנחנו צריכים לדון בעניינים שלהם?

איתן כבל: חבר הכנסת גואטה, תינתן לך הזכות לומר את דבריך.

איתן כבל: אני אומר לך, העברנו לך לעבור על דברים כדי שיהיה ברור.

איתן כבל: מה זה המועצה?

איתן כבל: ואני אומר לך, גברתי היועצת המשפטית של המועצה, האם הבקשה הייתה שהדיון יהיה חוקי או לא חוקי, שהדברים ייאמרו?

איתן כבל: אני ביקשתי חוות דעת כזו אם זה חוקי או לא חוקי?

איתן כבל: האם כשקיימנו כאן את הדיון, עסקנו בשאלה באיזה סעיף זה עוסק; או שאנחנו אמרנו שיש כאן עניין שמחייב, מנקודת המבט הציבורית והמוסרית, אמירה?

איתן כבל: שאף אחד כאן לא יטעה, מישהו צריך ללכת הביתה, או מישהם.

איתן כבל: זה עניין ציבורי מן המדרגה העליונה.

איתן כבל: זה מר סדן שצריך ללכת הביתה לאלתר, אם אכן הדברים האלה נאמרו.

איתן כבל: ואני מצפה ממנו להילחם בכל כוחו כדי להסיר את העננה הזו מעל ראשו, לרבות פוליגרף.

איתן כבל: מה בסך הכול ביקשתי?

איתן כבל: מה אמרנו?

איתן כבל: אמרתי ששוטרים יגיעו לביתו וייקחו אותו לבדיקת פוליגרף?

איתן כבל: אמרתי, ואמרו חברי הוועדה, באותו יום שאנחנו סבורים שבנקודה שבה הדברים האלה נמצאים, זו הדרך היחידה – הלא פשוטה, אבל היחידה.

איתן כבל: ואם המנכ"ל ועורך החדשות שיקרו והעלילו עלילה, אסור להם להיות בתפקידם אפילו לא דקה אחת.

איתן כבל: במה העניין?

איתן כבל: מה זה, בגלל שזה גוף פרטי, אין לנו אמירה?

איתן כבל: האם אני ביקשתי לקבוע מי יהיה עורך החדשות, מי יהיה הכתב לענייני פלילים או הכתב לענייני חקלאות?

איתן כבל: ומהו בעצם תפקידה של הרשות?

איתן כבל: רק לומר דקה יותר או דקה פחות?

איתן כבל: גם אם דירקטוריון ערוץ 10 היה דוחה על הסף את הבקשה, חובתה של הרשות השנייה היה להתייצב ולומר אנחנו תובעים שהעניין הזה יגיע לכדי פתרון.

איתן כבל: אני אומר לכם – לא מעניין אותי חברי הכנסת כאן, אני לא ארד מהעניין הזה.

איתן כבל: כי מי שלא הסיר את העננה מכך שהוא דיבר בשפה שאזרחי ישראל כולם נפגעים ממנה, אני לא ארפה.

איתן כבל: אני אומר את זה לכם, ואני אומר את זה לחברי, מנכ"ל משרד התקשורת, שאומר מאן דהו, אם זה ראש הממשלה או מישהו, אין לי סמכות – אני לא ביקשתי סמכות משפטית.

איתן כבל: סמכות משפטית אין לאף אחד פה סביב השולחן, וגם לא מחוץ לשולחן הזה.

<אתי בנדלר: לדירקטוריון.

איתן כבל: אני מדבר ברור.

איתן כבל: הדירקטוריון לא עושה את המעשה.

איתן כבל: אני מדבר על מעשה ציבורי.

איתן כבל: אם ראש הממשלה היה מתייצב ואומר אמירה ציבורית, אין לי ספק שהעניין הזה היה נגמר.

<שלמה פילבר: אגב, הוא אמר.

<שלמה פילבר: הוא אמר באותו היום, על-יד פוטין, הוא רק אמר שהוא לא יודע אם זה נאמר או לא נאמר, והוא צריך לבדוק.

יגאל גואטה: הוא אמר שאם הוא אמר, הוא לא צריך להיות, ואתם דואגים שאף אחד לא יידע אם זה נאמר.

יגאל גואטה: אתה כלום, אתה לא קשור בכלל לעניין הזה.

יגאל גואטה: מה אתה בכלל פה?

דב חנין: פילבר, אתה בכלל מהארץ?

דב חנין: היית בארץ בזמן האחרון, או שאתה - - -

יגאל גואטה: אתה גם התקבלת לתפקיד במודעת דרושים בעיתון, אדון פילבר.

<שלמה פילבר: אני משרת אמון.

יגאל גואטה: זה ברור.

יגאל גואטה: ברור.

יגאל גואטה: בשביל זה אתה תמיד דואג שראש הממשלה יקבל את מה שהוא רוצה, ולא ללכת לחקר האמת.

<שלמה פילבר: אני לא הייתי שם, ואתה לא היית שם, ואף אחד מאתנו לא יכול - - -

יגאל גואטה: ולא ללכת לחקר האמת.

יגאל גואטה: ואתה יודע בדיוק מה אתה עושה.

איתן כבל: אדוני חבר הכנסת.

יגאל גואטה: אני בכלל חושב שאתה צריך ללכת לפוליגרף, ולא הם.

איתן כבל: חבר הכנסת גואטה.

<שלמה פילבר: אני מוכן בשמחה.

יגאל גואטה: אז תלך.

<שלמה פילבר: השאלה על מה.

יגאל גואטה: רק תיבדק אם עשית כמה מעשים על מנת שיקרה מה שקרה, ומה המעורבות שלך במינוי של סדן.

איתן כבל: חבר הכנסת גואטה, אני מסכם ואומר – אני רוצה שזה יישמע בצורה ברורה, ושתבינו את זה – זה לא ירד מסדר-היום.

איתן כבל: זה לא ירד מסדר-היום, ואני אדאג שזה יישאר כל הזמן על סדר-היום הציבורי, אני לא מפחד מכלום.

איתן כבל: ואומר לכם לסיום, אני אומר לך, עורכת הדין הילה שמיר, אני איבדתי את האמון ברשות השנייה ובמי שמוביל אותה, בחברי הדירקטוריון שלה, שלא הייתה להם אפילו אמירה.

איתן כבל: אמירה.

איתן כבל: אמירה.

איתן כבל: אמירה.

איתן כבל: לא אמרתי שיקבעו עמדה, אמירה.

איתן כבל: מה, זה טכנוקרטים?

איתן כבל: שאף אחד כאן לא יתבלבל, כל הכנסת תתגייס על העניין הזה.

איתן כבל: זה לא ימין, זה לא שמאל, זה לא קואליציה, זה לא אופוזיציה.

איתן כבל: כנסת ישראל, אני אומר לכם, תדע להתאחד סביב העניין הזה.

איתן כבל: ומי שמעמיד בראש מערכת החדשות שלו, יושב-ראש דירקטוריון חדשות, עם עננה שכזו, לא ראוי שיצפו בו.

יגאל גואטה: איך יאמינו לחדשות שהוא - - -

יצחק וקנין: רבותי, 20 שנה אני יושב בוועדה הזאת, רצוף, משנת 96' ועד היום.

יצחק וקנין: ואני חושב שהייתי שותף בכל ההחלטות שנגעו לערוץ 10 בכל המשברים שלו.

יצחק וקנין: אני חושב שהייתי בין אלה שעשו את המקסימום לעזור לערוץ הזה.

יצחק וקנין: מה אני אגיד לכם?

יצחק וקנין: אני יושב פה כחבר כנסת, כאזרח במדינת ישראל ומנסה לחשוב אם אני מסוגל לשנוא מישהו.

יצחק וקנין: אפילו להרים את הקול שלי על פקידי משרד מסוים, אני לא זוכר שעשיתי את זה.

יצחק וקנין: וכשאתה שומע מאדם בכיר בתוך מערכת כזאת, שאמור להיות המפקח על כל מערכת החדשות, אם אכן – אני שם את זה עדיין בספק – נאמרים דברים כאלו, אני לא חושב שאנחנו כחברי כנסת היינו צריכים בכלל לבדוק את הנושא הזה.

יצחק וקנין: זה לא התפקיד שלנו.

יצחק וקנין: זה שאנחנו נדרשנו לכך, זה בגלל שאותם גורמים שאמונים, שהיו צריכים, לדעתי, לפקח על כל הדבר הזה או לבדוק אותו לאשורו, לא עשו את תפקידם, מאינטרסים כאלו ואחרים.

יצחק וקנין: ואני לא מנקה את משרד התקשורת, ולא אף גורם אחר שצריך לבדוק את הדברים הללו.

יצחק וקנין: זו לא אמירה פשוטה.

יצחק וקנין: נכון שזה נוגע למפלגה שלי.

יגאל גואטה: לא רק.

יצחק וקנין: לא, לא, זה נוגע למפלגה שלי – "אני שונא את ש"ס".

יצחק וקנין: ככה לפחות נאמרו הדברים.

יצחק וקנין: אם אלה שאמרו את הדברים, אכן שמעו אותם, אלה דברים חמורים מאוד.

יצחק וקנין: ואם הם לא נאמרו, צריך אותו אחד שאומרים עליו דבר כזה, בכל זאת, להיות עם ניקיון כפיים, להעמיד אותם.

יצחק וקנין: אם אף גורם בתוך המערכת הזאת, שקיבל החלטות למנות אותו לתפקיד הזה, לא מוכן לקחת את הדבר הזה ולשים אותו למען הסר ספק, לפחות שנהיה נקיים מאלוקים ואדם – אלה לא אמירות פשוטות.

יצחק וקנין: אולי בעיני מי ששונא את המפלגה שלי, בשבילו זה הדבר הטוב ביותר.

יצחק וקנין: מה יש?

יצחק וקנין: נאמר דברים, כל מה שעולה על רוחך תאמר.

יצחק וקנין: חברים, הדברים הם חמורים מאוד, אולי אתם לוקחים אותם בקלות.

יצחק וקנין: תארו לעצמכם שאני צריך לנהוג פה עם ערוץ 10 היום בהתאם לדבר הזה.

יצחק וקנין: איך אני אצביע?

יצחק וקנין: איך אתם רוצים שאני אצביע?

יצחק וקנין: אם יביאו לחדש את הרישיונות שלכם, אתם עומדים במצב לא טוב.

יצחק וקנין: נזכיר לכם את כל ההיסטוריה שלכם?

יצחק וקנין: איך אני צריך להחליט?

יצחק וקנין: מה אני צריך להחליט, תגידו, אם אני הייתי צריך להצביע היום?

יצחק וקנין: אני אומר לכם, אני מתבייש שאני בכלל צריך לרדת לרמה הזאת.

יצחק וקנין: מי שצריך לעשות את העבודה שלו פה, לא עושה אותה, הוא מחכה שמישהו אחר יעשה לו אותה.

יצחק וקנין: ואתם יודעים מה?

יצחק וקנין: זה עוד יותר מחשיד אותי שאכן הדברים נאמרו, כי מישהו לא מוכן להתמודד מול האמת.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, אם איתן, יושב-ראש הוועדה, אמר את מה שאמר, גם אצלי זה לא יעבור.

יצחק וקנין: אני יושב פה לא על תקן להיות "יס-מן" של מישהו.

יצחק וקנין: אני נבחר ציבור.

יצחק וקנין: נבחרתי על-ידי ציבור.

יצחק וקנין: הציבור הזה שלח אותי לפה.

יצחק וקנין: אני חושב שאנחנו מייצגים את כל הציבור כולו.

יצחק וקנין: לי אין תקשורת בבית, אין לי טלוויזיה, אין לי כלום בבית.

יצחק וקנין: אבל אני חושב שבכל נקודת זמן, כשהיו פה משברים עם ערוץ 10, אנחנו עמדנו לצדו של ערוץ 10.

יצחק וקנין: תבדקו את הדברים.

יצחק וקנין: מותר לכם לעבור על זה לסדר-היום?

יצחק וקנין: מותר לדירקטוריון, לרשות השנייה?

יצחק וקנין: מה, אתם מגלגלים עיניים?

יצחק וקנין: תודה רבה.

איתן כבל: תודה אדוני.

איתן כבל: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה, ראשית, להצטרף לכל מילה שאמרת בפתיחת הדיון הזה.

דב חנין: אנחנו נמצאים במצב שלטעמי הוא מאוד מאוד חמור.

דב חנין: הוא חמור גם ברמה הערכית, אבל הוא חמור גם ברמה המוסדית.

דב חנין: הוא חמור ברמה הערכית כי אנחנו לא יכולים להבליג ולא יכולים לעבור על סדר-היום על שני דברים חמורים: על התבטאויות גזעניות ומסיתות, שלפי עדותם של אנשים נאמנים שאין להם שום אינטרס בעניין, נאמרו על-ידי מר סדן בפני דירקטוריון ערוץ 10.

דב חנין: אנחנו לא יכולים לעבור על הדברים האלה לסדר-היום.

דב חנין: ואנחנו לא יכולים לעבור לסדר-היום על התנהלות שבה הסוגיה הזאת מוכנסת מתחת לשטיח, ומנסים לשכנע אותנו שאפשר להמשיך לחיות, ואפשר להמשיך להתנהל בצורה הזו.

דב חנין: ברמה המוסדית יש כאן חוסר כבוד – אני אגיד את זה בצורה יותר מדויקת, יש כאן זלזול מוחלט בוועדה הזו, בכנסת, כי הדברים נאמרו גם במליאת הכנסת על-ידי חברי כנסת, לדעתי, מכל סיעות הבית.

דב חנין: יש כאן לא רק צפצוף ארוך על כולנו, אלא אפילו יריקה בפנים שלנו, כי אומרים לנו שכל מה שאנחנו מדברים וכל האמירות הערכיות שאנחנו מבקשים, אין להן שום משמעות כי מתכוונים לעבוד רק לפי הכללים הפורמליים.

דב חנין: אגב, גם לא לפי הכללים הפורמליים, אבל עזבו, אני לא רוצה להיכנס בכלל לדיונים המשפטיים כי כל החלטה שהתקבלה במועצת הרשות השנייה מעוררת הרבה מאוד ספקות.

דב חנין: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אני רואה בפרשה הזו מבחן של הכנסת, מבחן של הוועדה, הזו, ואני מקווה שאנחנו לא ניכשל בו.

דב חנין: אני רוצה לומר דבר נוסף.

דב חנין: אמר חבר הכנסת וקנין שהכנסת נחלצה כמה וכמה פעמים לעזרת ערוץ 10.

דב חנין: אני, ביני לביני, די משוכנע שמי שבישל את המינוי הזה, לא טובתו של ערוץ 10 הייתה לנגד עיניו.

דב חנין: ולכן, אני לא חושב שאנחנו כאן צריכים להיפרע מערוץ 10.

דב חנין: אני חושב שמי שהכניס את המינוי הזה על ראשו של ערוץ 10, וכפה אותו על ערוץ 10, לא רצה בטובתו של הערוץ הזה, אלא רצה במשהו אחר לגמרי.

דב חנין: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לצרף לדיון הזה, ואני חושב שצריך להזמין לדיון הזה, את שר התקשורת.

דב חנין: שר התקשורת, שמתעקש לא להגיע לכנסת ולא לתת תשובות על העניינים שנוגעים למשרדו, מתנער מחובתו הבסיסית ביותר, שהיא חובה של אחריות מיניסטריאלית.

דב חנין: יש אדם מסוים שהיה לו מאוד מאוד חשוב להחזיק בתיק הזה.

דב חנין: אגב, זו זכותו.

דב חנין: אנחנו במערכת פוליטית, והמפלגות השותפות בקואליציה הסכימו לתת את תיק התקשורת הכול כך חשוב לאדם מסוים.

דב חנין: אבל בצד הזכויות והכוח העצום שיש במשרד התקשורת, הנשיאה בתפקיד של שר נושאת אתה גם חובות.

דב חנין: אחת החובות היא חובה של אחריות מיניסטריאלית, החובה לבוא בפני הכנסת, החובה להסביר בפני הכנסת, והחובה לתת לכנסת מענה כאשר הכנסת מעלה שאלות.

דב חנין: מי שעומד מאחורי המינוי הזה, אדוני היושב-ראש, לפי הערכתי – ואני אומר את הדברים האלו בצורה הזהירה ביותר – הוא שר התקשורת, ראש הממשלה בנימין נתניהו.

דב חנין: מר סדן, אני מבין, היה בעברו דובר של מר נתניהו עצמו, אולי של בני משפחת נתניהו.

דב חנין: אגב, זה דבר לגיטימי לחלוטין.

דב חנין: זכותו של בן אדם להתפרנס כדובר וכשדלן מטעם משפחת נתניהו.

דב חנין: אבל כשאנחנו מדברים על מינוי של בן אדם שיש לו קשרים פוליטיים לתפקיד רגיש מאוד בתוך מערך התקשורת, אנחנו צריכים לפחות להראות שלאותו אדם יש כישורים מיוחדים כדי להתגבר על ה-bias הזה שנוצר כאשר אנחנו יודעים שהיו לו קשרים הדוקים מאוד עם השר המופקד על התחום הזה, במקרה הזה, ראש הממשלה ושר התקשורת.

דב חנין: אני, אגב, לא שמעתי עדיין על הכישורים המיוחדים של מר סדן.

דב חנין: אני אומנם שמעתי שלפי טענתו הוא סיים בהצטיינות את אוניברסיטת "הרווארד".

יגאל גואטה: - - -

דב חנין: לא, לא, אני אומר שהוא טען בזמנו שהוא סיים בהצטיינות את אוניברסיטת "הרווארד", וזה בהחלט דבר מכובד, אבל לאחר מכן אני מבין שהסתבר שלא הייתה זאת אוניברסיטת "הרווארד", אלא אוניברסיטה אחרת.

דב חנין: לא כל כך ברור באיזו אוניברסיטה ובאילו ציונים הוא סיים, אבל בכל מקרה, ברור לנו שאין לו את אותם כישורים מיוחדים שנדרשים למינוי פוליטי כזה.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאנחנו נמצאים במצב - - -

<שלמה פילבר: זה לא נכון, אדוני.

דב חנין: אדוני, אני רוצה לסיים בזה.

דב חנין: אני כמובן תמהה על ההתנהלות של הדירקטוריון של ערוץ 10.

דב חנין: כי כל מה שקרה כאן – כשאנחנו מדברים על ערוץ שנשען על אמונו של הציבור, לא כל כך ברור אם הדירקטוריון הזה מחויב לאינטרסים של הערוץ הזה.

דב חנין: למה הדירקטוריון ובעלי המניות בדירקטוריון כל כך מחויבים להמשיך ולהיאחז במינוי הזה, שגורם לערוץ הזה רק נזק?

דב חנין: אני מציע, אדוני היושב-ראש, להזמין את שר התקשורת לדיון בוועדה הזו, ולדרוש ממנו תשובות לכל השאלות.

שלי יחימוביץ': אני רואה במינוי הזה זלזול גדול מאוד בציבור וזלזול בנו ובוועדה הזאת.

שלי יחימוביץ': אני רואה בזה מעילה בהלכי הרוח בציבור, בציבור כולו, בטח מצד מועצת הרשות השנייה, שיש לה כאן תפקיד ציבורי מכריע, והיא הייתה צריכה לשים את המחסום בדלת.

שלי יחימוביץ': מכל זווית שאנחנו לא מסתכלים על זה, אנחנו רואים את המינוי הכי בל,י ראוי שהיה אפשר להעלות על הדעת לתפקיד יו"ר דירקטוריון חברת החדשות של ערוץ 10.

שלי יחימוביץ': תפקיד רגיש, תפקיד מפתח בחברה הישראלית, תפקיד שדרושה לו מיומנות גבוהה ביותר, נראות ציבורית ראויה.

שלי יחימוביץ': החל מהרגע שהמינוי האומלל הזה התחיל להתגלגל, באופן אוטומטי כבר נשפכות עוד ראיות ועוד ראיות לזה שמדובר במינוי בלתי ראוי בעליל מבחינה אישית, מבחינה ציבורית.

שלי יחימוביץ': אפילו הפרט המביך הזה של זיוף השכלה – בגלל פרט כזה, חברת כנסת מישראל ביתנו מצאה את דרכה החוצה מהכנסת.

שלי יחימוביץ': זו החומרה של העניין.

שלי יחימוביץ': ולזה מצטברים עוד ועוד פרטים שאני אפילו לא רוצה להעלות אותם פה, כי לא נעים לי, לרבות פרטים בהתנהלותו האישית.

שלי יחימוביץ': איך אתם מעזים בכלל לאפשר בשורה של הצבעות וטיוחים מינוי של אדם כזה?

שלי יחימוביץ': איך אפשר להפקיד בידיו את אחד משני הערוצים המסחריים?

שלי יחימוביץ': ויתביישו כל מי שהעלו על דעתם את רעיון המינוי הזה מלכתחילה, וכל מי שאפשרו לו לקרות בדרך.

שלי יחימוביץ': הפקדתם ערוץ מסחרי חשוב, טוב, שעושה עבודה עיתונאית מדהימה ואמיצה, הפקדתם אותו בידי אדם שהוא משרתם של אדונים.

שלי יחימוביץ': אדם לא ראוי.

שלי יחימוביץ': לסוגית הגזענות, שכל הזמן מעירים לי שהעיקר זה כל מה שאמרתי עד עכשיו, וההתבטאות הגזענית היא עניין שולי.

שלי יחימוביץ': אז בעיני ההתבטאות הגזענית היא לא עניין שולי, אלא עניין ראשי וראשון במעלה.

שלי יחימוביץ': אנחנו יודעים שהוא אמר את הדברים.

שלי יחימוביץ': כל מי שבא לכאן ומספר על עדויות סותרות וכן הלאה מבין בדיוק למה העדויות סותרות, ויודע שיש שם אנשים שלא רוצים, מטבע הדברים, לצאת נגד מי שהם מייצגים אותו.

שלי יחימוביץ': הדברים שנאמרו הם חרפה ובושה, ואני רוצה להביע כאן צער רב מאוד.

שלי יחימוביץ': אני מקווה שעוד נצליח לסכל, איתן, את המינוי הזה.

שלי יחימוביץ': כיוון שהוא מונה, בין היתר, בהצגת יתרונותיו, הוא ציין את קשריו עם השלטון, אני חושבת שהוועדה צריכה להוכיח שלאיש לא רק שאין קשרים עם השלטון, ובטח לא עם הכנסת, אלא שהוא לא יקבל אצלנו דבר וחצי דבר.

שלי יחימוביץ': זה באחריותך, כי אתה יושב-ראש הוועדה.

שלי יחימוביץ': אני עדיין מאמינה שאפשר לסכל את המינוי הרע והמביש הזה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להגיד לחברי פה מש"ס – אני אשתדל לדבר בעדינות – כמי שיושבים פה, איציק ויגאל, אני יודעת שזה בנפשך, אני יודעת שאתה מוביל את המאבק.

שלי יחימוביץ': אני כן רוצה לומר שאתם החמצתם פה הזדמנות.

שלי יחימוביץ': למה החמצתם?

שלי יחימוביץ': כי המינוי כבר נעשה.

שלי יחימוביץ': החמצתם הזדמנות ליצור קו פרשת מים מאוד מאוד דרמטית.

שלי יחימוביץ': אם אתם הייתם מפעילים את כל הכוח – אני לא אומרת שתפילו את הממשלה.

שלי יחימוביץ': אני אומרת ששותפה קואליציונית - - -

יגאל גואטה: למה?

יגאל גואטה: זה גם רעיון.

שלי יחימוביץ': אז אני לא מרחיקה לכת.

שלי יחימוביץ': אני אומרת ששותפה קואליציונית כל כך חשובה ומשמעותית, יש לה קצת יותר כוח ממה שאתם הפגנתם.

שלי יחימוביץ': ויכולתם ללכת עם זה עוד כמה צעדים קדימה.

יגאל גואטה: אנחנו באמת ובתמים, עד הישיבה האחרונה, האמנו שהם רוצים את חקר האמת.

שלי יחימוביץ': שנייה, תן לי לסיים ותגיד את כל מה שאתה רוצה לומר.

שלי יחימוביץ': אני כן רוצה לומר שאני מאוכזבת מכך שלא הפעלתם את מלוא כובד משקלכם.

שלי יחימוביץ': ושים לב, אני לא אומרת תפרקו את הקואליציה.

שלי יחימוביץ': אני אומרת תפעילו את מלוא כובד משקלכם, וזה לא מלוא כובד משקלכם.

שלי יחימוביץ': כי זה ההבדל בין לתת להתבטאות הגזענית המכוערת הזאת להחליק, כמו עוד הרבה התבטאויות שהיינו עדים להן, לבין ליצור קו פרשת מים דרמטי, שהחל מהרגע הזה לא יקומו עוד מי שיקראו לציבור שלם במדינת ישראל "צ'חצ'חים", "בהמות", "פלנגות", "משתטחי קברים", "מנשקי מזוזות" ושאר ביטויים מחרידים ומבחילים, ששוב ושוב הם נאמרים.

שלי יחימוביץ': ויכולתם ליצור את קו הגבול ולומר: הנה, אנחנו, ש"ס, מנענו מינוי של אדם שהעז להוציא מפיו את הדברים האלה, מנענו מינוי שלו למשרה רמה.

שלי יחימוביץ': במקום זה, אנחנו רואים התמסמסות, ואני חשה צער על כך שהוחמצה ההזדמנות הזו.

שלי יחימוביץ': תודה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, דובר כאן נרחבות על העובדה שקיים ספק, בלשון המעטה, לגבי כישוריו של האיש למלא את התפקיד שהוא נבחר בשבילו.

יוסי יונה: ואני לא ארחיב.

יוסי יונה: בלשון המעטה, נראה שכישוריו הם לא אלה בדיוק שמכשירים אותו לתפקיד של יושב-ראש הדירקטוריון.

יוסי יונה: אני לא מכיר את מר סדן, ולא יודע מיהו.

שלי יחימוביץ': אני כן.

יוסי יונה: חברתי, שלי יחימוביץ, מכירה אותו היטב.

יוסי יונה: ואני מקבל את דבריך - - -

שלי יחימוביץ': מדיונים בכנסת, שבהם תמיד הוא ייצג את הצד האינטרסנטי חסר המוסר.

יוסי יונה: אני רוצה לומר, אני משער, אדוני היושב-ראש, שהיו אנשים – או מן הסתם, יש אנשים – שאמרו דברי בלע חמורים אולי אף יותר ממה שהאיש הזה אמר, עם הניחוחות המצחינים והגזעניים שיש בדבריו.

יוסי יונה: סביר להניח.

יוסי יונה: אנחנו כבר רגילים להתבטאויות מהסוג הזה כלפי אוכלוסיות כאלה ואחרות.

שלי יחימוביץ': לא כאלה ואחרות.

יוסי יונה: וגרועות יותר.

שלי יחימוביץ': לא, כאלה, זה לא לכולם.

יוסי יונה: העניין הפך לנושא ציבורי, וזה, אני חושב, החשיבות של הדבר.

יוסי יונה: דברי גזענות מסתובבים פה בארץ ללא הכרה, על ימין ועל שמאל, בין אם במטאפורה, ובין שלא במטאפורה.

יוסי יונה: על ימין ועל שמאל.

יוסי יונה: אבל פה יש לנו אדם שהוא מתמנה לתפקיד בכיר, ואמר את הדברים, והנה, מועצת הרשות השנייה החליטה – ואני בין אלה שלוקחים את הסיכון.

יוסי יונה: אני מאמין שהדברים האלה נאמרו.

יוסי יונה: תמיד יש איזשהו אלמנט של ספק, אבל אתם יודעים מה?

יוסי יונה: במקרה הספציפי הזה, אני לוקח את הסיכון, ואני אומר הדברים כן נאמרו נסיבתית.

יוסי יונה: נסיבתית, אני חושב שיש ראיות די טובות לכך שהדברים האלה נאמרו.

יוסי יונה: אם ירצה האדם לומר דברי דיבה אמרת, יבוא ויוכיח אu,נו.

יוסי יונה: שיגיד שאנחנו הוצאנו עליו דיבה.

יוסי יונה: בבקשה, בואו נעלה את זה לדיון.

יגאל גואטה: הוא לקח עורכי דין כדי לתבוע דיבה.

יגאל גואטה: אני לא יודע מה קורה עם זה, נראה לי שזה הסתיים באותו היום.

יוסי יונה: אבל מה קרה פה?

יוסי יונה: כאשר אדם אומר דברי בלע מהסוג הזה, וההנהלה, או מועצת הרשות, מאשררת אותו, גם היא דבוקה בעניין הזה.

יוסי יונה: בואו ניקח את המשל של התפוח הרקוב שיש בארגז.

יוסי יונה: כאשר מועצה מתכנסת, ומאשררת, מה היא אומרת?

יוסי יונה: שהיא לא שמה עלינו.

יוסי יונה: שהיא לא שמה על החברה הישראלית.

יוסי יונה: אמר דב חנין יריקה בפנים, אני אומר, הם מוציאים אצבע משולשת כלפי הציבור הישראלי, ואומרים: לא סופרים אתכם, אנחנו נעשה מה שאנחנו רוצים, ומתעלמים מיחסי הגומלין העדינים מאוד שעליהם הצביע יושב-הראש.

יוסי יונה: בסיטואציות כאלה ואחרות, כשתבואו בפנינו כאן, לוועדת הכלכלה, ותבקשו את סיוענו, האם זה מן הראוי שאנחנו נושפע מן ההחלטה התמוהה וההזויה שלכם לאשרר את המינוי של האיש הזה?

יוסי יונה: לכן אני רוצה שוב לומר אכן, זו פרשת קו מים.

יוסי יונה: הייתה לכם הזדמנות – ומן הסתם, עדיין יש לכם הזדמנות – לתקן את המעוות.

יוסי יונה: זה קו פרשת מים במובן הבא: איש ציבור שאומר דברים מהסוג הזה, הרי שהוא מיד מאבד את תפקידו.

יוסי יונה: מאבד את תפקידו לאלתר.

יוסי יונה: זו הזדמנות עבורנו, עבור החברה הישראלית – אני חוזר אל דברי הראשונים, אדוני היושב-ראש, שדברי בלע מהסוג הזה נאמרים.

יוסי יונה: אבל זו גם הזדמנות עבורנו לומר מהיום – אדם בתפקיד ציבורי רם דרג שכזה אינו יכול להגיד את הדברים הללו מבלי שהוא ייתן את הדין עליהם.

יוסי יונה: לכן עומדת בפניכם האפשרות לתקן את המעוות.

יוסי יונה: אני רוצה לסיים ולומר משהו על ערוץ 10.

יוסי יונה: ערוץ 10 מצטיין בתכניות תחקיר.

יוסי יונה: בואו נחשוב על מצב היפותטי שערוץ 10 עושה תחקיר כיצד התגלגלו הדברים שמועצת הרשות והדירקטוריון אישרו את הדבר ההזוי הזה.

מיקי רוזנטל: הוא לא יכול לעשות, זה ניגוד עניינים.

יוסי יונה: אני לא ציינתי את זה כמשהו שהוא הולך לעשות, אני ביקשתי מכם לתאר איזשהו מצב היפותטי שבו ערוץ 10 – באמת שאנחנו מכבדים אותו, נאמרו כאן דברים בשבחו של ערוץ 10, אני צופה לעתים בערוץ 10, תחקירים מצוינים.

יוסי יונה: אז הנה, תראו את הרושם הציבורי הטוב הזה שיש לחברי הכנסת מהערוץ הזה, הרי שיש סיכוי טוב מאוד שאתם מקלקלים אותו על-ידי ההחלטה השערורייתית הזו גם של מועצת הרשות השנייה, וגם של הדירקטוריון.

יוסי יונה: אני רוצה להתחבר, אדוני היושב-ראש, במשפט אחרון לדברים שחברתי שלי יחימוביץ אמרה לאנשי ש"ס.

יוסי יונה: אנחנו פה אתכם.

יוסי יונה: אתם צריכים להוביל את זה.

יוסי יונה: אנחנו כינור שני, ולא אכפת לי להיות כינור שלישי.

יוסי יונה: אבל אנא, בטובך, מר גואטה, אנא בטובך, מר אריה דרעי, שר בממשלת ישראל, שחקו את המשחק הזה של כינור ראשון.

יוסי יונה: כמו בדברים אחרים – אני מנצל את ההזדמנות הזו – אנחנו באופוזיציה המון פעמים נלחמים את המלחמה של הקבוצות המוחלשות, ואנחנו מתסכלים בעיניים משתוממות כיצד שרים וחברי כנסת בקואליציה נותנים לדברים הללו לקרות.

יוסי יונה: אם כן, אני מצטרף לדברי המחאה של חברתי כלפי חברי ש"ס.

יוסי יונה: עשו, ואנחנו אתכם.

יוסי יונה: תודה.

יגאל גואטה: בתשובה לשאלתה של חברתי, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, והצטרף אליה יוסי יונה – כנראה שבאמת היינו קצת תמימים, ובאמת חשבנו שהרשות השנייה, כפי שהודיעה פה קבל עם ועולם, הולכת באמת לבדוק את העניין הזה, כי בסך הכול מה ביקשנו?

יגאל גואטה: ביקש היושב-ראש שתבקשו בדיקת פוליגרף.

יגאל גואטה: אבל כנראה שאנחנו באמת תמימים, וחשבנו שזה מה שהולך להיות, וכנראה שלא.

יגאל גואטה: אבל אני רוצה לעודד אותך שלי, אנחנו עדיין לא אמרנו את המילה האחרונה, ועוד היד נטויה.

יגאל גואטה: אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה על הובלת הדיון בנושא הזה, ועל דבריו, שיוצאים מן הלב, שאמר בפתח הדברים.

יגאל גואטה: אני, כמו מפלגתי, ורבים וטובים שהצטרפו אלינו – שזו ההזדמנות להודות להם – חושב שאסור בשום פנים ואופן לדון בכל בקשה של משרד התקשורת והרשות השנייה בכל דבר ועניין שקשור לתקשורת.

יגאל גואטה: ואני מודיע כאן, כהחלטת סיעה, אנחנו נצביע נגד בכל דבר ועניין שקשור לזה.

יגאל גואטה: היום ברור לנו מעל לכל ספק שאין לנו אמון לא במשרד התקשורת, לא במועצת הרשות השנייה – שהיא, כידוע, גוף ציבורי, אני לא יודע מה זה אומר בכלל ציבורי.

יגאל גואטה: זה מתנהל כמו עסק פרטי לחלוטין של שר התקשורת, ושל המנהל שלו, שמרגע שהוא נכנס לפה, מזפזפ בטלפון שלו ומפטפט, ולא מצליח אפילו דקה להרים את הראש ולהקשיב לאנשים.

<שלמה פילבר: אני מקשיב לכל מילה.

<שלמה פילבר: לכל מילה.

איתן כבל: חבר הכנסת גואטה.

איתן כבל: חבר הכנסת - - -

יגאל גואטה: אני עוקב אחריך מתחילת הדיון – ככה, ככה, ככה, ככה.

איתן כבל: חבר הכנסת גואטה.

יגאל גואטה: ככה מתנהל משרד התקשורת.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: חבר הכנסת יגאל, סליחה.

מיקי רוזנטל: לא בסדר להשתלח - - - בצורה כזאת.

מיקי רוזנטל: אתה יכול לבקר אותו - - -

יגאל גואטה: סליחה, אבל תפקידו לבוא לכאן ולהקשיב.

מיקי רוזנטל: לא, סליחה.

איתן כבל: מיקי.

איתן כבל: חבר הכנסת - - -

יגאל גואטה: הוא חלק גדול פה בכל הסיפור הזה.

יגאל גואטה: שיכבד את אנשי הוועדה ויקשיב.

איתן כבל: חבר הכנסת גואטה.

איתן כבל: חבר הכנסת גואטה, אני מבקש ממך לחזור בך לאלתר מהמילים מפטפט ומזפזפ.

איתן כבל: אני מבקש ממך.

איתן כבל: יש ביקורת - - -

יגאל גואטה: מה זאת אומרת?

יגאל גואטה: זה מה שהוא עשה.

מיקי רוזנטל: תן ביקורת עניינית.

מיקי רוזנטל: תן ביקורת עניינית, מותר לך לומר אותה.

יגאל גואטה: אני ביקשתי את ההקשבה שלו, ומותר לי.

יגאל גואטה: הוא לא יכול לזלזל בוועדה פה, ולשבת כמעט שעה שלמה ולעשות ככה.

איתן כבל: חבר הכנסת יגאל גואטה.

יגאל גואטה: תסתכלו במצלמות בבקשה, מה הוא עושה מתחילת הדיון.

איתן כבל: חבר הכנסת יגאל גואטה.

איתן כבל: חבר הכנסת גואטה, תגיד שאתה חוזר בך מדבריך.

יגאל גואטה: לא חוזר בי.

איתן כבל: בבקשה.

יגאל גואטה: בבקשה לא.

איתן כבל: בבקשה.

יגאל גואטה: בשום פנים ואופן.

יגאל גואטה: הנה, אני מודיע לך לפרוטוקול, אם אני צריך להתפטר מהכנסת, לא חוזר בי.

יגאל גואטה: בסדר, אדון כבל?

יגאל גואטה: אם אני צריך להתפטר מהכנסת, לא חוזר בי.

יגאל גואטה: בושה וחרפה.

עיסאווי פריג': אתה בקואליציה, אל תשכח.

יגאל גואטה: כנראה לא להרבה זמן, עיסאווי פריג', אל תדאג.

עיסאווי פריג': זו הצהרה מסוכנת.

יגאל גואטה: לא מסוכן שום דבר.

יגאל גואטה: היום ברור לנו מעל לכל ספק שאין לנו אמון לא במשרד התקשורת ולא במועצת הרשות השנייה, שהיא – שוב פעם אני חוזר – כידוע, גוף ציבורי.

יגאל גואטה: אני רוצה לשפוך אור על הסיפור הזה, על פרשיית סדן.

יגאל גואטה: פרשיית סדן התחילה בכמה אמירות גזעניות ונלוזות של מר רמי סדן.

יגאל גואטה: הדיון היה אמר או לא אמר.

יגאל גואטה: אני לא רוצה לחזור על מה שהוא אמר אפילו, בושה וחרפה.

יגאל גואטה: הדעה הרווחת הייתה שאם אכן הדברים נאמרו, מר סדן לא יוכל לכהן בתפקידו כיושב-ראש חברת החדשות של ערוץ 10.

יגאל גואטה: מנכ"ל חברת החדשות של ערוץ 10, מר גולן יוכפז, שנאמנותו, לדעת כל העוסקים בענף – וזה נאמר פעם אחר פעם – אינה מוטלת בספק, אמר שהדברים אכן נאמרו, וציטט אותם מילה במילה.

יגאל גואטה: מנכ"ל ערוץ 10, מר יוסי ורשבסקי, שגם נאמנותו – שוב פעם אני אומר, אני לא מכיר את האנשים, אבל אני שומע שהנאמנות שלהם בענף לא מוטלת בספק – אמר שהדברים אכן נאמרו.

יגאל גואטה: חברת הדירקטוריון, גברת זהר קדמון סלע, שאף נאמנותה, לפי מה שהבנתי, אינה מוטלת בספק, אמרה שהדברים אכן נאמרו.

יגאל גואטה: מר רמי סדן, נאמנותו מוטלת בספק רב, שכן בתוך שבועיים ימים נתפס בקלקלתו בדברי שקר שלוש פעמים.

יגאל גואטה: פעם אחת אמר מר סדן לירון וילנסקי בגלי צה"ל: המילה ש"ס בדיון לא הוזכרה כלל.

יגאל גואטה: גם לפי הבדיקה המדגמית של הרשות השנייה, על-פי רוב היושבים שם, המילה ש"ס כן נאמרה.

יגאל גואטה: הנה לכם שקר ראשון.

יגאל גואטה: שקר שני, לפני כשבועיים הזמין יושב-ראש ועדת הכלכלה, מר איתן כבל, את מר רמי סדן ואת חברי דירקטוריון חדשות ערוץ 10 לפה לדיון, ומר רמי סדן הודיע שהוא אינו חש בטוב, שהוא חולה.

יגאל גואטה: אמר לי מישהו שהוא דיבר אתו אחר-כך מהאוטו, הוא היה בנסיעה.

איתן כבל: אולי הוא היה בדרך לרופא.

יגאל גואטה: יכול להיות שהוא היה בדרך לרופא, ויכול להיות שהחולי הוא בכלל לא חולי פיזי.

יגאל גואטה: והנה לכם שקר שני.

יגאל גואטה: פעם שלישית, פרסם נתי טוקר ב"דה-מרקר" שמר סדן הצהיר בבית המשפט שיש לו תואר שני באוניברסיטת "הרווארד".

יגאל גואטה: לא דובים, ולא תואר, שקר וכזב.

יגאל גואטה: על אף חזקתו המוכחת כאדם שאינו דובר אמת – שלוש פעמים זו חזקה – ולאחר כל זאת, אומר רמי סדן ברוב חוצפתו: כולם שקרנים.

יגאל גואטה: גולן יוכפז שקרן.

יגאל גואטה: יוסי ורשבסקי שקרן.

יגאל גואטה: קדמון סלע שקרנית, וכל מי שאמר שאני אמרתי שקרן.

יגאל גואטה: תנועת ש"ס, שהבינה, כמו רבים וטובים מחברי הכנסת, שאכן הדברים נאמרו, פנתה לראש הממשלה בתפקידו כשר התקשורת בבקשה לפעול שמר סדן לא יכנס לתפקידו.

יגאל גואטה: אבל ראש הממשלה – שהוא כידוע, שומר חוק ידוע, והיועץ המשפטי הוא נר לרגליו, הוא לא סנטימטר בלעדיו – הודיע שהוא הורה ליועץ המשפטי שאסור לו להתערב בנושא סדן.

יגאל גואטה: והוא אכן פועל לפי ההוראות.

יגאל גואטה: ואנחנו מאוד מכבדים את זה.

יגאל גואטה: מהיכן הגיע מר סדן לתפקיד יושב-ראש חברת החדשות?

יגאל גואטה: כנראה ממודעת דרושים בעיתון, או של-ה' הפתרונים.

יגאל גואטה: רק אל תשכחו דבר אחד, שימו את זה בצד, בזיכרון שלכם, לאורך כל סיפור הפרשה, הכינוי של ביבי הוא "קוסם", ותיכף תבינו עד כמה.

יגאל גואטה: אתם אפילו לא מבינים כמה הוא קוסם.

יגאל גואטה: יושב-ראש ועדת הכלכלה, ידידי, מר כבל, בישיבת ועדת הכלכלה – שאנשי ערוץ 10, ברוב חוצפתם, נעדרו ממנה במכוון, פעמיים – מחא על היעדרותם, אך ברחמיו, כי רבים הם, ביקש מיושבת-ראש הרשות, גברת אוה, לטובת העניין, שחס ושלום שלא נשפוך דם נקי, לזמן את מועצת הרשות – אתה ממשיך לדבר.

יגאל גואטה: אתה מבין, זו החוצפה שלהם.

יגאל גואטה: הם הריבון שלנו, הם מנהלים אותנו, לא אנחנו אותם.

יגאל גואטה: אנחנו עובדים אצל שלמה פילבר, אתה לא מבין את זה, כבל?

יגאל גואטה: מתי תתעורר?

יגאל גואטה: אתה כבר 30 שנה פה בכנסת.

יגאל גואטה: ביקש היושב-ראש מגברת אוה לזמן את מועצת הרשות השנייה ולעשות בדיקה יסודית בדוגמת פוליגרף – דבר לגיטימי, מינימלי – על מנת שלא נגיע למצב שאנחנו שופכים דם נקי.

יגאל גואטה: ואני עמדתי פה והצהרתי שלא רק אני, גם יושב-ראש תנועת ש"ס, אריה דרעי, במידה ורמי סדן צודק, נעמוד בכיכר העיר ונבקש ממנו סליחה.

יגאל גואטה: הגברתי אוה, בישיבה שהייתה פה, אכן קיבלה את הצעתו של יושב-ראש הוועדה, ואמרה לפרוטוקול שאכן כך היא מתכוננת לפעול.

יגאל גואטה: תוך כדי שהיועצת המשפטית של הרשות השנייה, הגברת הילה שמיר, ומנכ"ל משרד התקשורת, מר שלמה פילבר, יושבים פה בוועדה, ודוממים, ומגלגלים עיני עגל כדומה, שהם מסכימים לכל מילה של יושבת-ראש - - -

<שלמה פילבר: אני מוחה על הביטויים המעליבים.

<הילה שמיר: - - -

יגאל גואטה: כדומה אמרתי.

יגאל גואטה: יושבים כל החכמים של הרשות ושל המועצה וחושבים איך בכל זאת מראים לכל העולם שביבי הוא קוסם, ובלי להתערב, סדן יישאר יושב-ראש חברת החדשות של ערוץ 10.

יגאל גואטה: יושב מנכ"ל המשרד, שקיבל את תפקידו כפרס ממר נתניהו על ניהול מטה הבחירות של הליכוד בבחירות האחרונות – דרך אגב, שלחתי לו מכתב לפני כשבוע וחצי על ההרכב של מועצת תאגיד השידור הציבורי.

יגאל גואטה: שוב פעם זה ציבורי.

יגאל גואטה: ציבורי פרטי שלהם.

יגאל גואטה: שההרכב שם לא מייצג הרבה מגזרים במדינת ישראל, בטח לא מזרחים.

יגאל גואטה: עד עכשיו לא קיבלתי תשובה.

יגאל גואטה: יושב מר פילבר וחושב איך עושים שבכל זאת מוציאים את ביבי קוסם.

יגאל גואטה: יושב שבוע ימים בתעניות, בצום ובתפילות, שהיועצת המשפטית תבין שצריך לסכל את בקשתו של מר כבל ללכת לפוליגרף.

יגאל גואטה: כי אסור להתערב, הוא רק מתפלל, עושה צום ותענית.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל.

<שלמה פילבר: מצטער, יש גבול.

<שלמה פילבר: ביקורת עניינית היא ביקורת עניינית.

<שלמה פילבר: לעשות קרקס ממני כשאני עובד ציבור שלא יכול לתקוף חבר כנסת - -

יגאל גואטה: אתם הקרקס הגדול במדינת ישראל, ואתם זורים חול בעיני כולם.

<שלמה פילבר: - - ואני לא חבר כנסת, ואני לא מקבל הגנה מהוועדה, זו בעיה.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: סליחה.

יגאל גואטה: אני גם לא מקבל הגנה אצלכם.

מיקי רוזנטל: ביקורת חריפה, ככל שתהיה - - -

איתן כבל: מיקי.

איתן כבל: יגאל.

יגאל גואטה: הבנתי, בסדר.

יגאל גואטה: לא אדבר עליו יותר.

יגאל גואטה: לא אדבר יותר.

עיסאווי פריג': תן ביקורת, אבל - - -

יגאל גואטה: הבנתי, עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אני אתך.

איתן כבל: די, גואטה.

איתן כבל: בוא לא ניקח את זה באקסטרים.

איתן כבל: יש כאן מנכ"ל.

איתן כבל: גם אם אני חלוק עליו – ואני חלוק עליו בלא מעט דברים – הוא עובד ציבור, ויש גם אנשים מעליו, כמו שיש אנשים מעליך.

איתן כבל: זה לא הוגן שהוא לא יכול לענות לך בשפה - - -

יגאל גואטה: שיענה.

איתן כבל: לא, לא, לא.

איתן כבל: הוא לא יכול.

עיסאווי פריג': הוא לא יכול.

איתן כבל: הוא לא יכול.

איתן כבל: את כל הדברים האישיים האלה, מבחינתי, אני מוחק מהפרוטוקול, ואני אתן לאדוני גם את הזכות להגיב.

יגאל גואטה: בקיצור, עושים הכול כדי שהצעתו של היושב-ראש איתן כבל לזמן את האנשים לפוליגרף לא תתקבל.

יגאל גואטה: ואז מכנסת הרשות השנייה ישיבה.

יגאל גואטה: גולן יוכפז מבקש, אומר: אני מוכן ללכת לפוליגרף.

יגאל גואטה: יוסי ורשבסקי אומר: אני מוכן ללכת לפוליגרף.

יגאל גואטה: זהר קדמון סלע אומרת: אני מוכנה ללכת לפוליגרף.

יגאל גואטה: וגברת הילה שמיר, היועצת המשפטית – אני מסתכל עליך, תגיד לי מה מותר לי להגיד ומה לא.

<הילה שמיר: לא נעשה דיון.

<הילה שמיר: לא היה ולא נברא.

יגאל גואטה: הייתה ישיבה שלשום.

<הילה שמיר: אני מצטערת, אני מבקשת את ההגנה של הוועדה.

איתן כבל: אני אתן לך לומר את דבריך.

יגאל גואטה: הייתה ישיבה שלשום או לא הייתה?

<הילה שמיר: אדוני יושב-ראש הוועדה, זה לא נושא הדיון - - -

איתן כבל: אני אתן לך.

<הילה שמיר: נאמרים פה דברים שלא היו ולא נבראו.

<הילה שמיר: יש תמליל לישיבה.

<הילה שמיר: אני מבקשת את הגנת הוועדה.

<הילה שמיר: אני עובדת ציבור 19 שנה - - -

יגאל גואטה: סליחה, סליחה, מה אמרתי?

יגאל גואטה: מה אמרתי?

<הילה שמיר: אומרים פה דברים שלא היו ולא נבראו - -

יגאל גואטה: עוד לא אמרתי מה היא אמרה, היא קופצת.

יגאל גואטה: על ראש הגנב בוער הכובע.

<הילה שמיר: - - ולנו יש הקלטה ותמליל.

<הילה שמיר: אז אני מבקשת לעצור את זה עכשיו.

איתן כבל: גברתי, את לא תגידי לי מתי לעצור אותו.

<הילה שמיר: אני ביקשתי.

<הילה שמיר: לא אמרתי, ביקשתי.

<הילה שמיר: ישבתי בשקט עד עכשיו.

איתן כבל: גברתי, אני אתן לך את הזכות להגיב.

<הילה שמיר: אני לא רוצה את הזכות להגיב, זה לא נושא הדיון.

<הילה שמיר: לא כל המוזמנים - - -

איתן כבל: גברתי, סליחה, את רוצה לקום וללכת כי לא הוזמנת?

איתן כבל: את מוזמנת לקום וללכת.

איתן כבל: אנחנו בכנסת.

איתן כבל: זו כנסת.

איתן כבל: וגם את אצלך יכולה להגיד דברים בתוך הדיונים.

איתן כבל: את לא עוצרת ואומרת את זה אי-אפשר לומר.

איתן כבל: כנסת ישראל יכולה לעסוק בכל דבר ועניין.

איתן כבל: ואני מודה למטיפים לי איך לנהל כאן את הדיון.

איתן כבל: אני לא צריך לבקש רשות לא ממך ולא מאף אחד.

איתן כבל: אני כן אמנע מאנשים לדבר סרה בפקידות.

<הילה שמיר: אבל הוא דיבר.

איתן כבל: סליחה.

<הילה שמיר: להגיד פה יושבים פה כמו עגל זה לא דבר - - -

יגאל גואטה: עכשיו אני אדבר עליך.

יגאל גואטה: עכשיו הזמן שלך.

יגאל גואטה: עכשיו של הילה.

איתן כבל: יגאל, אני אומר לך, אני אוציא אותך החוצה.

יגאל גואטה: בסדר.

יגאל גואטה: אני אשמח מאוד לצאת על הרקע הזה.

איתן כבל: שמעת?

איתן כבל: אני לא אאפשר לך - - -

יגאל גואטה: עובדות שהיו בישיבה מותר להגיד?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: שבעיניך.

יגאל גואטה: לפי עדות של מי שישב במועצת הרשות השנייה אתמול או שלשום – מתי זה היה?

יגאל גואטה: תתחילו עכשיו לעשות תחקיר מי הדליף.

יגאל גואטה: אמרה גברת הילה שמיר, היועצת המשפטית של הרשות השנייה - -

<אתי בנדלר: בהתאם לעדות שהגיעה לאוזניך, עדות שמיעה.

יגאל גואטה: בהתאם לעדות שהגיעה לאוזני, כן.

יגאל גואטה: מאדם שישב בישיבה, אני אומר את זה.

יגאל גואטה: היא אמרה: רבותי, אף אחד פה לא הולך לפוליגרף.

יגאל גואטה: זהו בעצם לא עניינה, לא תפקידה, ולא ביקשנו ממנה ייעוץ משפטי.

יגאל גואטה: הפועל היוצא מהחלטתה, שסדן דובר אמת ויישאר בתפקידו.

יגאל גואטה: אף אחד לא הולך לפוליגרף.

יגאל גואטה: אבל כנראה שהיא צודקת.

יגאל גואטה: אני חושב שהבקשה שלנו עכשיו לא צריכה להיות פוליגרף, ואסור ללכת לפוליגרף.

יגאל גואטה: צריך ללכת לחקירת משטרה איך הדבר הזה מתנהל.

יגאל גואטה: אז הנה לכם שש מסקנות מפרשיית סדן.

יגאל גואטה: אחת, ביבי הוא קוסם באמת.

יגאל גואטה: שתיים, אדון פילבר הוא צדיק ותפילותיו התקבלו במלואן.

יגאל גואטה: שלוש, גולן יוכפז, יוסי ורשבסקי, זהר קדמון סלע – שלושתם שקרנים, כי אדון סדן דובר אמת, אין גם זה וגם זה.

יגאל גואטה: ארבע, כנראה ששאר חברי הדירקטוריון, כששאלו אותם כל מיני שאלות – אני אומר, כנראה סובלים מאלצהיימר.

יגאל גואטה: אמרו לא זוכרים, לא יודעים, אולי, מחר.

יגאל גואטה: זה קרה לפני 50 שנה, אתה מבין?

יגאל גואטה: ואני מבין אותם.

יגאל גואטה: אני מבין אותם.

יגאל גואטה: הם דואגים לפרנסה שלהם, אני בהחלט מבין אותם.

יגאל גואטה: מסקנה חמישית, ביבי חושב שאנחנו, המזרחיים, מטומטמים, ונמשיך לתת לו את קולנו ולהתבזות על-ידו דרך אנשיו, שמצודתם פרוסה על כל שדרת הניהול במדינה.

יגאל גואטה: והמסקנה השישית, אנחנו נמשיך להיאבק בכל כוחנו, עד טיפת דמנו האחרונה, על כבודם הנרמס של המזרחים על-ידי ראש הממשלה, שממדר אותם פעם אחר פעם מכל שדרת הניהול במדינת ישראל, וגם בתוך הליכוד.

יגאל גואטה: שריו – בלי לפגוע באף אחד מהם – הם ארדן, כ"ץ, אלקין, לוין, שטייניץ, עוד כץ, ואקוניס.

יגאל גואטה: כולם, כידוע, מזרחיים, מבלי לפגוע בכבודם.

יגאל גואטה: ועוד שישה תיקים שמוחזקים על-ידי ביבי בעצמו, שהוא, כידוע, נצר ליהדות ספרד מהגאון מווילנה.

יגאל גואטה: לא הצלחתי להבין בשום עץ איך מגיעים לשם.

יגאל גואטה: אני קורא מכאן לראש הממשלה – שלפי דעתי, היה צריך להיות בדיון הזה – ביבי, הספירה לאחור החלה, הנה, אני אומר לך את זה.

יגאל גואטה: תתעורר, ומהר.

יגאל גואטה: אנחנו נמשיך במאבק בכל דרך לגיטימית עד שסדן לא יישאר בתפקידו, וכבודם של המזרחים יוחזר לאלתר.

יגאל גואטה: תודה רבה.

עיסאווי פריג': השר דרעי קרא את הנאום לפני שאמרת אותו?

הדברים, אם נאמרו, הם חמורים מאוד.

אבל אותי מטריד, אם הם נאמרו, למה הם נאמרו.

כי הרי כשאדם מגיע לישיבה ראשונה במקום שהוא הולך להתמנות בו, אני מתאר לעצמי שאם היו מזמינים את אותו אדם – אני רוצה לומר נקודה אחת, אדוני היושב-ראש, וחברי.

אמרתי את זה מההתחלה, ואני רוצה עכשיו להוסיף את העניין הזה, שלכאורה לא מובן, אם בן אדם מגיע למקום עבודה חדש – אם זה היה, שוב, אני לא נכנס לכל העניין הזה, אין לי את הכלים לשפוט אותו, אבל אם זה היה – אני מתאר לעצמי שאם היה אדם כזה מוזמן להכנסת ספר תורה בבית כנסת ספרדי בבני-ברק, בוודאי שהוא היה בא, היה אומר פרשת שבוע, היה אומר דברים טובים.

אותי מטריד יותר – גם אם הדברים לא נאמרו בדיוק – רוח הדברים, אם הייתה, למה אותו אדם חשב שאם הוא יגיד אותם, אולי הוא יזכה לאהדה באותו מקום שהוא הגיע אליו?

זאת אומרת, יש פה משהו הרבה יותר עמוק, שאולי היום הוא מתפרץ, וטוב שתהיה מחאה גדולה על הדברים.

אבל זה נאמר במקום הזה?

חברת הכנסת שלי יחימוביץ, למה אדם, שאני לא יודע מה ההשכלה שלו, ב"הרווארד" או ב"הוואט", בוודאי שיש לו איזושהי אינטליגנציה, יבוא למקום ויגיד דברים כאלה, אם הוא אמר אותם.

רק אם הוא חשב שהדברים האלה יתקבלו באיזושהי צורה - - -

שלי יחימוביץ': ככה הוא התקבל לחבר'ה.

יכול להיות.

אבל החבר'ה האלה הם חבר'ה שאנחנו חיים תחת המצלמות שלהם כל הזמן, לא?

יגאל גואטה: ואפילו הם מחו בו, תאר לעצמך לאיזו דרגה הוא הגיע.

שלי יחימוביץ': זה לא העיתונים.

שלי יחימוביץ': זה לא העיתונים, זה לא נכון.

לא אמרתי עיתונאים, אני אומר המועצה.

אם מגיע מישהו, ואמר את הדברים, או אפילו רוח הדברים וחלק מהדברים, וחשב שעל-ידי כך זה יוסיף נקודות ולא יגרע נקודות, זאת הבעיה, אדוני היושב-ראש.

המחאה צריכה להיות בגלל שלדעתי מעורב פה הרבה יותר מרק גזענות קלאסית.

הרבה יותר מזה.

בוודאי שגם דברים אישיים נגד שר בישראל, שאני לא חושב שהיו נאמרים בצורה כזאת על אחרים אם הם לא היו מזרחיים או חרדים, או משהו מהסוג הזה.

אני אומר את זה באמת, אני לא בא מהתלהמות או משהו כזה.

הדבר הזה כואב, וכואב גם הרקע שיכול להיות שזה גדל בגללו.

אנחנו צריכים, לדעתי, להתייחס גם למה שנאמר, אם נאמר, וגם למה הוא נאמר.

תודה רבה.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, אינני מוכן למסור את עדותי בשבועה שאכן הדברים נאמרו.

זוהיר בהלול: אבל כבר נוצר באוויר יותר מאשר חשד סביר שיש משהו בגו.

זוהיר בהלול: ואם אנחנו מחפשים ניקיון כפיים בפני הציבור הישראלי והמוסדות הציבוריים, אנחנו אמונים על כך שיש משהו חשוד בכל ההתנהלות הזו.

זוהיר בהלול: אם זה לא היה – לנוכח מה שעכשיו אני מצייר – מינוי פוליטי, אף אחד לא היה מתעקש להותיר את האדם הזה על כנו.

זוהיר בהלול: השכל הישר של הבריות היה מחייב את כולנו לצפות מראש הממשלה, או מחבר מרעיו, להמתיק עצה באוזנו של האיש הזה שעליו להתפטר.

זוהיר בהלול: אבל ההתעקשות מובילה אותנו למסקנה חד-משמעית שיש כאן מינוי פר אקסלנס פוליטי.

זוהיר בהלול: ולכן האיש הזה כבר הפקיע מעצמו, לנוכח האווירה – אין יותר חזק, מר כבל, מבון טון של אקלים, של אווירה.

זוהיר בהלול: האווירה כבר עכורה, העננה כבר מעלינו.

זוהיר בהלול: לא יכול להיות שהאדם הזה יתייצב בעזות מצח וינהל את הדירקטוריון לנוכח האווירה והאקלים שכבר נוצרו, והם מורעלים.

זוהיר בהלול: זה רק מוכיח שמשנתו של מר בנימין נתניהו לא רק קורמת עור וגידים, היא כבר נוצרת במלוא איתנותה.

זוהיר בהלול: השתלטות ללא מיצרים על אמצעי התקשורת במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: זה דבר אחד.

זוהיר בהלול: והדבר השני – welcome to the club.

זוהיר בהלול: הגזענות התחילה עם ציבור אחר במדינה כבר מבראשית.

זוהיר בהלול: האם לא ציפיתם, חברי מש"ס – ואני אתכם במלחמה הזו בכל נימי.

זוהיר בהלול: ברגע שהציבור בישראל אפשר את התחלחלותה – מהמילה התחלחל פנימה – של תופעת הגזענות כלפי ציבור מסוים - - -

יגאל גואטה: זוהיר, אתם השגתם אותנו.

יגאל גואטה: במועצת תאגיד השידור הציבורי מינו את חמיס אבו-אלעאפיה, ומזרחי לא.

זוהיר בהלול: חמיס פעם היה שותפי בעיתון בישראל.

יגאל גואטה: חמיס אבו-אלעאפיה.

יגאל גואטה: וזה רק בגלל שהחוק מכריח אותם, לא מרצון.

זוהיר בהלול: גואטה, אני היום נחשפתי ליכולותיך הבלתי רגילות.

זוהיר בהלול: אתה מתפייט פה בצורה מדהימה.

זוהיר בהלול: אני רואה בן אדם משכמו ומעלה.

זוהיר בהלול: הטעות היחידה הייתה שתקפת את האיש הזה ללא – אבל בשאר הדברים - - - הסיפור הזה, אדוני היושב-ראש, כבר טלטל את הציבור הישראלי.

זוהיר בהלול: הוא כבר זעזע את אמות הסיפים של המדינה.

זוהיר בהלול: הוא כבר העביר אנשים אנה ואנה פעם אחר פעם.

זוהיר בהלול: אז העמדה שלך, מר כבל, לנהל את הדיון הזה בגובה העיניים, באומץ וביושר, היא עמדה שראויה לצל"ש גדול, מכיוון שאתה כאן מגן על כמה וכמה אלמנטים חשובים מאוד – חופש הביטוי, מלחת חורמה נגד גזענות, ואולי מינויים ראויים, סוף-סוף, בתקשורת הישראלית.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מר פילבר ירצה להגיד כמה מילים?

<שלמה פילבר: משפט אחד בלבד.

<שלמה פילבר: קודם כל, לחבר הכנסת גואטה אני סולח באופן אישי, זה לא העניין.

<שלמה פילבר: אני לא כועס באופן אישי, אבל אני כן חושב שכבודם של פקידי ציבור צריך להישמר.

<שלמה פילבר: דבר שני, לחבר הכנסת דב חנין שנמצא פה והיה מאוד מוטרד מהעניין של פנייה לראש הממשלה ישירות, וגם לחברי הכנסת האחרים.

<שלמה פילבר: אני מזכיר לכם – זה היה אמור להיות אתמול, זה יקרה כנראה בעוד שבועיים – יש שעת שאלות ותשובות מעל גבי הדוכן של חברי הכנסת.

<שלמה פילבר: כולם יוכלו לפנות ישירות לראש הממשלה במקום לנסות להעביר את זה דרכי.

דב חנין: הוא יגיע לוועדה שלנו?

דב חנין: הוא שר שעובד עם הוועדה.

איתן כבל: אני אתייחס לזה.

איתן כבל: זהו?

<שלמה פילבר: כן, זהו.

יגאל גואטה: האמת היא שאני צריך רק לרחם על הפקידים האלה, כי הם באמת נמצאים בלחץ מטורף שהם לא יודעים אפילו – עובדה - - -

<שלמה פילבר: לא, אני ממש רגוע.

יגאל גואטה: אולי אני סתם כועס עליכם ואתם נמצאים בין הפטיש לסדן.

איתן כבל: חבר הכנסת גואטה, אמרת די.

יגאל גואטה: ראית ששלושת השרים שנתבקשו לטפל בבזק אתמול סירבו.

יגאל גואטה: תחשוב למה.

איתן כבל: הילה שמיר, תרצי להתייחס לדברים שנאמרו כאן?

<הילה שמיר: במשפט קצר, לא לגופו של עניין, זה לא נושא הדיון.

<הילה שמיר: בתור עובדת ציבור מזה 19 שנה, אני לא יכולה להסתמך על תחושות ועל עובדות, וגם לא יכולה לענות בשפה שבה דיברו.

<הילה שמיר: אני יכולה להגיד דבר אחד, העובדות – אתמול התנהלה ישיבת מועצת הרשות השנייה.

<הילה שמיר: הישיבה הוקלטה, ההקלטה תוגש לבית המשפט העליון.

יגאל גואטה: לוועדה?

<הילה שמיר: לכל מי שירצה ההקלטה תוגש, עם התמלול.

<הילה שמיר: אני אגיד בחצי מילה שהדברים שנאמרו פה אפילו לא קרובים למה שהיה בדיון.

<הילה שמיר: תראו כשהדברים יצאו מתומללים.

<הילה שמיר: אין לי מה להגיד מעבר.

יגאל גואטה: אבל בישיבה הקודמת אמרתם שאתם אכן הולכים לפוליגרף.

יגאל גואטה: ישבה פה היושבת-ראש, ועשיתם משהו הפוך.

איתן כבל: חבר הכנסת גואטה, תודה.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לסכם.

איתן כבל: למרות מה שאמרה הילה שמיר, עורכת הדין, אני לא צריך לבקש אישור במה לפתוח את הדברים שלי.

איתן כבל: עבדתי קשה כדי שאני לא אצטרך לשאול אף אחד איך לנהל את הדיונים כאן.

איתן כבל: נקודה שנייה, אני ביקשתי לקבל אתמול לאלתר עבור הוועדה את תמלול ישיבת המועצה.

איתן כבל: אנחנו נעבור עליה ונקרא את הדברים היטב.

איתן כבל: דבר שלישי, אני אומר כך: מועצת הרשות השנייה - - -

<הילה שמיר: אדוני, סליחה, שכחתי משהו אחד.

<הילה שמיר: תוכל לראות באותו תמלול שלפחות בין שתיים לשלוש פעמים במהלך הדיון הציעה יושבת-ראש מועצת הרשות השנייה לחברי דירקטוריון ערוץ 10 – אמרה להם: אנחנו, כמו הכנסת, לא יכולים לחייב אתכם.

<הילה שמיר: אנחנו מציעים לכם לעשות.

<הילה שמיר: אם תעשו – הרי יש שם עשרה חברי דירקטוריון שהיו בדיון, לא לוקחים ספורדית.

<הילה שמיר: אם כל הדירקטוריון רוצה ללכת לפוליגרף, בבקשה, תלכו, אנחנו לא יכולים לחייב אתכם.

<הילה שמיר: את זה היא אמרה לך גם.

יגאל גואטה: למה כל?

יגאל גואטה: מי שרוצה, שילך.

<הילה שמיר: אני מדברת עם יושב-ראש הוועדה.

<הילה שמיר: סליחה, אם אפשר לגמור את המשפט.

<הילה שמיר: היא אמרה את זה במפורש, והיא ציינה במפורש שזה לבקשתך מספר פעמים במהלך הדיון.

<הילה שמיר: הכול נאמר.

<הילה שמיר: לכן אמרתי, הדברים שנאמרו פה אינם קשורים למציאות, זה פשוט לא מה שהיה.

יגאל גואטה: אנחנו נקבל את התמליל.

איתן כבל: אמנם נאמר המביא דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם, אבל אני לא ביקשתי שכל חברי הדירקטוריון ילכו.

יגאל גואטה: הם משחקים במשחקים.

איתן כבל: ביקשתי לפנות אל שלושת האנשים המרכזיים שהיו - - -

יגאל גואטה: הם מעצמם ביקשו ללכת.

איתן כבל: אני אומר את זה כך: אני לא ביקשתי שאוה, יושבת-ראש המועצה תגיד בשמי או תפנה בשמי.

איתן כבל: וזה ההבדל, איך אני רואה את הדברים.

איתן כבל: אני ציפיתי שמועצת הרשות השנייה תתבע בתוקף סמכותה המוסרית, כמי שכל הגופים האלה, כל הערוצים, נמצאים כמעט מדי יום לפתחם.

איתן כבל: מדי יום עוסקים בעניינים שלהם.

איתן כבל: זה מה שאני ביקשתי.

איתן כבל: ואם אוה הייתה תובעת את זה גם מהדירקטוריון ואומרת זו חובתנו, אנחנו לא רק אחראיים על כמה דקות שידור יהיו בפרסומת או בפרסומת אחרת, יש בסוף מעמד ציבורי – וזה מה שביקשתי.

איתן כבל: שבתוקף המעמד הציבורי – לא בתוקף המעמד החוקתי.

איתן כבל: וזה לא קרה וזה לא היה.

איתן כבל: ואני אומר לכם איך אתם יכולים לעמוד בראש המערכת כשאתם יודעים ששניים הונחו על המזבח – הרי אי-אפשר ששלושתם ידורו תחת קורת גג אחת.

איתן כבל: חברים, שאף אחד כאן לא יטעה.

איתן כבל: כל הדיבור הזה – ישבו ביניהם, ישוחחו ויגידו הכול בסדר?

איתן כבל: לכן, בשמכם, אני מתכוון לפנות לבעלים.

איתן כבל: אני חושב שהגיעה העת לפנות לבעלים.

איתן כבל: הם יכולים להגיד לנו מה שהם רוצים.

יגאל גואטה: אנחנו פנינו כבר, דרך אגב.

יגאל גואטה: תנועת ש"ס.

איתן כבל: אני מתכוון לפנות בשם הוועדה לבעלים בתביעה ברורה.

איתן כבל: אני מצפה מהם – או אפילו תובע מהם – לטפל בעניין הזה.

איתן כבל: הם יכולים כמובן להתעלם, הם יכולים להגיד כל מה שהם רוצים, כמו שעושים עד לרגע זה.

איתן כבל: הכול יכול ויהיה.

איתן כבל: אבל אני אומר להם שכל ההתנהלות הזו עד לרגע זה היא רעה, היא איננה מן העניין, ואם הם החזית שלנו – שלי לפחות – אז הם יהיו חזית.

איתן כבל: תקראו את מה שאני אומר – כל עוד העננה על ראשו של סדן, הוא לא יכול לכהן כיושב-ראש דירקטוריון החדשות.

איתן כבל: כל עוד העננה הזו לא הוסרה.

איתן כבל: וכל מי שיש לו את היכולות ואת הסמכות לגרום לכך שהסגה הזאת תיפסק והוא לא מפסיק אותה, הוא שותף מלא לכל הדברים אשר נאמרו שם, או לפחות שנטען שנאמרו שם.

איתן כבל: ולך, חברי, חבר גואטה, נשאת נאום שאני מסכים לו, חוץ מהחלק שבו אמרת דברים בכינון ישיר, שלא מן העניין כלפי פילבר והילה שמיר בממד האישי.

יגאל גואטה: מה אמרנו על שמיר בממד האישי?

<שלמה פילבר: מגלגלים עיניים כמו עגל.

יגאל גואטה: זה אותו דבר על שניכם.

יגאל גואטה: ככה ישבתם בישיבה הקודמת.

איתן כבל: עזוב, אנחנו כבר לא שם.

איתן כבל: אני רוצה לפנות אליך, חבר הכנסת גואטה, אנחנו מוכנים לסייע, זו לא שאלה פרטית שלך או שלי, אבל בסוף, אתם גורם פוליטי.

איתן כבל: אתם גורם עם כוח, ושלי צדקה בעניין הזה, שאתם לא תגלגלו עיניים.

יגאל גואטה: אל תדאג.

יגאל גואטה: אני נראה לך כמו אחד שמגלגל עיניים?

איתן כבל: אני לא אמרתי.

איתן כבל: אני אומר שלא חשוב אם אתה זה שמגלגל עיניים.

איתן כבל: מי שאצלכם לא צריך לגלגל עיניים.

יגאל גואטה: אף אחד לא מגלגל עיניים אצלנו.

יגאל גואטה: אני אומר לך, הודענו לבעלים, הודענו לרשות השנייה, שאנחנו נתנגד לכל דבר ועניין שיבוא לפתחנו בנושא הזה.

איתן כבל: אני אומר את זה לפרוטוקול.

יגאל גואטה: והיד עוד נטויה, וזה שלב ראשון.

שלי יחימוביץ': זה מינורי הדבר הזה.

יגאל גואטה: שמעתי, ועניתי על זה.

שלי יחימוביץ': כן, ענית.

שלי יחימוביץ': זה דבר מינורי.

יגאל גואטה: לא צריך לדרוך לי על הפצעים.

יגאל גואטה: אבל אני גם רוצה להגיד דבר קטן.

יגאל גואטה: אחד הכישרונות שלי – סליחה על השחצנות – הוא שאני גם יודע לקרוא בין השורות.

יגאל גואטה: זה נורא מעליב שיועצת משפטית ומלומדת אומרת לנו משפטים כמו ביקשנו בשם כבל.

יגאל גואטה: אנחנו דורשים.

יגאל גואטה: אנחנו, הרשות השנייה, דורשים שילכו לפוליגרף.

<הילה שמיר: אנחנו לא יכולים לדרוש.

<הילה שמיר: ממש לא.

יגאל גואטה: או מילה כמו מכל החברים.

יגאל גואטה: מה ביקשנו?

יגאל גואטה: שלושה חברים.

יגאל גואטה: אתה יודע מה, אני מוכן גם לוותר, שרמי סדן לא ילך לפוליגרף.

יגאל גואטה: שילכו רק השלושה האלה, ומכלל הן, אתה שומע לאו.

יגאל גואטה: אם הם דוברים אמת, סימן שרמי סדן שקרן.

יגאל גואטה: והם מוכנים ללכת למכונת אמת, למה לא תשלחו אותם?

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לאנשי הרשות השנייה שביקשנו את הפרוטוקול על הדיון על מינוי הדירקטוריון.

איתן כבל: ביקשתי לקבל אותו בצורה מסודרת.

<אתי בנדלר: על מינוי הדירקטוריון או חבר הדירקטוריון?

איתן כבל: חבר הדירקטוריון.

<אתי בנדלר: על מינויו של חבר הדירקטוריון הספציפי כחבר דירקטוריון מטעם - - -

איתן כבל: דח"צים, כן.

<אתי בנדלר: דח"צ.

<אתי בנדלר: לא על מינויו כיושב-ראש החדשות.

איתן כבל: לא, לא, לא, על מינוי – כי אין לנו את היכולת לקבל כי לא היה תמלול ולא היה שום דבר, כבר אמרנו את זה.

איתן כבל: דבר שני, אני רוצה לקבל את ההתייחסות של מועצת הרשות השנייה לפרסומים על כל נושא ההשכלה של מר רמי סדן.

איתן כבל: האם הפרסומים – אין לי מושג.

איתן כבל: אני לא יודע להגיד מה שאני לא יודע.

איתן כבל: בשונה מהחברים, אני לא יודע לומר.

איתן כבל: אני אבקש את ההתייחסות בצורה מסודרת.

איתן כבל: אנחנו ננסח את המכתב.

איתן כבל: מבחינתי זו רק ההתחלה, ואני אומר את זה, אני מתכוון לזה.

איתן כבל: זו רק ההתחלה.

איתן כבל: וידעו כולם – אני אומר את זה גם לך גואטה – אם תהיו איתי בעניין הזה או לא תהיו, אני לא מתכוון לסיים אותו.

יגאל גואטה: אנחנו אתך יותר ממה שאתה מדמיין אפילו.

יגאל גואטה: אני אגיד יותר נכון, אתה אתנו.

יגאל גואטה: אנחנו מודים לך על זה שאתה אתנו ומוביל את זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מודה לכל חברי הכנסת שהשתתפו בעניין הזה.

איתן כבל: מיקי?

מיקי רוזנטל: לא, אני לא מדבר על זה, אני עבדתי בערוץ 10.

מיקי רוזנטל: יש לי הרבה מה להגיד, אבל אני - - -

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה לחזור לנושא הדיון.

איתן כבל: הילה שמיר, אני חוזר לדיון שלשמו הוזמנתם.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, אני ביקשתי לא לדון בנושא הזה.

איתן כבל: אני לא יכול, אדוני.

יגאל גואטה: אני חבר בוועדה הזאת לכל דבר ועניין, ואני לא חושב שאני אמור לשבת ולדון בבעיות של גופים שלא דנים בבעיות שלנו, ולא מתייחסים אלינו, ולא פועלים כפי שהוועדה מבקשת.

איתן כבל: אדוני, אני מכבד אותך, אני מעריך מאוד את הדברים שלך, אבל אני לא יכול.

איתן כבל: אתה יכול להתנגד, אתה יכול לגייס את החברים שלך.

יגאל גואטה: אני מבקש לנעול את הישיבה הזאת עד שהנושא הזה יתברר ויתבהר.

יגאל גואטה: אני מבקש שתיענה לבקשתי.

איתן כבל: אתה מעמיד אותי במצב - - -

יגאל גואטה: אני מבין את המצב שאני מעמיד אותך בו, אתה לא מבין באיזה מצב אני עומד.

יגאל גואטה: אני מקבל עשרות טלפונים בכל יום מאנשים מזרחיים בכל מדינת ישראל שפגועים מהאיש הזה.

יגאל גואטה: אנשים שעובדים אצלנו עושים כל אשר לאל ידם כדי שהוא יישאר בתפקידו.

יגאל גואטה: אני מקבל עשרות טלפונים – אני מוכן לתת לך את תרשים.

<עמית ליאור: - - - למה זה צריך להיות כל פעם אשכנזים מזרחים?

<עמית ליאור: למה אתה תוקף את האופן שבו הוא מתפלל?

יגאל גואטה: כי זה מה שהוא אמר: אנחנו האליטות.

<עמית ליאור: הוא מתפלל לאותו אל שלך.

<עמית ליאור: הוא מתפלל, או לא מתפלל - - -

יגאל גואטה: זה מה שהוא אמר: אנחנו האליטות, ואנחנו ננגיש את הטלוויזיה למסעודה משדרות.

<עמית ליאור: - - - תוריד את זה.

<עמית ליאור: אתה צודק במאה אחוז, אבל - - - תפסיק להפוך את זה לעניין מזרחי-אשכנזי.

<עמית ליאור: זה לא קשור - - -

יגאל גואטה: סליחה, מי זה האיש הזה?

יגאל גואטה: מי אתה בכלל?

<עמית ליאור: נמאס לשמוע מזה.

<עמית ליאור: חלאס.

<עמית ליאור: אני יושב-ראש איגוד התסריטאים.

<עמית ליאור: אני אומר לך שכדאי להיות פה, כי אותו דבר הולך לקרות גם במועצה הבאה.

איתן כבל: עמית, אני רוצה להעיר.

<עמית ליאור: די, מספיק עם זה.

יגאל גואטה: מספיק עם מה?

איתן כבל: גואטה, אל תפריע לי עכשיו.

יגאל גואטה: מספיק עם מה?

יגאל גואטה: מה זה אני שונא את ש"ס ואת המצביעים שלה כמו כן?

יגאל גואטה: על מי מדובר פה?

<עמית ליאור: בן אדם - - - זה לא קשור לזה שהוא אשכנזי כי אם אני אכנס לישיבות שלכם ואני אשמע מה אתם אומרים על אשכנזים, אני אשמע דברים יותר גרועים.

יגאל גואטה: מה הקשר?

יגאל גואטה: אני לא הולך להתמודד על תפקיד ציבורי.

איתן כבל: עמית, סליחה.

יגאל גואטה: לא חלאס, ולא יהיה חלאס לעולם.

יגאל גואטה: והגזענות חיה, נושמת ובועטת.

יגאל גואטה: ואל תטיף לנו פה מוסר.

יגאל גואטה: מי אתה בכלל?

יגאל גואטה: חצוף מחוצף.

<עמית ליאור: לא אצלי.

<עמית ליאור: לא אצלי.

<עמית ליאור: אצלך, שאתה אומר לו הולך ומתפלל.

<עמית ליאור: הוא מתפלל.

<עמית ליאור: הוא מתפלל בדיוק כמוך, לאותו אלוהים.

יגאל גואטה: תראה את כל רשימת הדירקטוריון שלכם.

יגאל גואטה: כולם אשכנזים.

<עמית ליאור: אתה גזעני בדיוק כמוהו.

יגאל גואטה: תראה את כל תאגיד השידור הציבורי, כולם מזרחיים.

יגאל גואטה: תראה את כל שדרת הניהול של המדינה הזאת.

איתן כבל: יגאל, אתה מפריע עכשיו לי.

<עמית ליאור: צודק.

<עמית ליאור: צודק, אבל אתה טועה בעוד אלף מקומות.

יגאל גואטה: אז אני צודק.

איתן כבל: שמעת אותי?

איתן כבל: אתה מפריע.

איתן כבל: יגאל, צא.

איתן כבל: יגאל, צא.

איתן כבל: די.

איתן כבל: אני אומר לך, עמית ליאור - - -

יגאל גואטה: מרדימים אותנו, הגזענות לא קיימת.

<עמית ליאור: חלאס, כמה אפשר לשמוע את זה?

יגאל גואטה: אל תשמע.

איתן כבל: יגאל.

איתן כבל: יגאל.

איתן כבל: יגאל.

יגאל גואטה: אל תשמע.

איתן כבל: אתה מוכן להירגע?

יגאל גואטה: מדירים את הציבור הזה פעם אחר פעם.

<עמית ליאור: צודק.

<עמית ליאור: אז איך מגיעים לזה?

<עמית ליאור: לא נופלים היום.

<עמית ליאור: לא נופלים בזה היום - - -

יגאל גואטה: לא, מתחילים להתעורר.

<עמית ליאור: - - - יהיה איחוד - - -

יגאל גואטה: מתחילים להתעורר.

<עמית ליאור: - - - והוא יהיה אותו דבר, ויהיה דובר של אותו עיר, ואז אתה תתעורר - - - זה הולך להיות בדיוק כמו - - - תישאר בדיון הזה.

<עמית ליאור: אני לא יכול להיות אשכנזי חבוט כל החיים שלי.

<עמית ליאור: אני לא יכול להיות יותר אשכנזי חבוט.

יגאל גואטה: נגמר הזה שאנחנו יושבים ושותקים.

יגאל גואטה: נגמר הזמן הזה.

איתן כבל: יגאל, אני אומר לך במלוא הרצינות די.

איתן כבל: אני רוצה להגיד לך, בכל הכבוד, עמית, ההתפרצות שלך לא הייתה במקומה.

איתן כבל: אני לא ביקשתי את ההתערבות שלך.

איתן כבל: אתה לא מקור סמכות בשבילי בעניינים האלה.

<עמית ליאור: זה מה שיש לי להגיד - - -

איתן כבל: תסלח לי.

איתן כבל: אני מזמין אותך לפה כדי להקשיב לך בדברים שאתה נלחם - - -

<עמית ליאור: אני התקוממתי כאשכנזי ולא כשום דבר אחר.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: תסלח לי.

איתן כבל: תסלח לי.

איתן כבל: לא ביקשתי את חוות הדעת האשכנזית שלך.

<עמית ליאור: אני אשכנזי ולא מוכן - - -

איתן כבל: תסלח לי.

איתן כבל: לא ביקשתי אותה.

<עמית ליאור: אוקיי, סליחה.

איתן כבל: זה אחד.

איתן כבל: עכשיו תקשיב לי טוב – מה עשית עכשיו?

איתן כבל: זה לא היה שיח של אשכנזים ספרדים.

איתן כבל: השיח היה על יו"ר דירקטוריון שאמר את הדברים האלה או לא אמר, והדרך שבה צריך לטפל בזה.

<עמית ליאור: בלי שום קשר לצבעו.

איתן כבל: אני לא ביקשתי ממך להיות פה הסרגל של מה שצריך להיאמר ומה לא.

איתן כבל: ואני רק מכבד אותך.

איתן כבל: ואני מאלה שנלחמו עבורך יותר מכולם פה.

<עמית ליאור: צודק.

<עמית ליאור: והוא צודק ב-90% מהדברים שהוא אומר, חלאס עם הדבר הזה.

איתן כבל: אתה לקחת את זה למקומות – אני עוד הייתי צריך אותך.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אני לא באתי לקחת את הדיון הזה – וזו הטעות שלך – למקום כזה.

איתן כבל: אבל מי שעומד בראש מערכת כל כך מרכזית כזו, אם אמר או לא אמר, הם או הוא.

איתן כבל: זה הכול.

<עמית ליאור: נכון.

איתן כבל: אנחנו עכשיו מתחילים את הדיון, ברשותכם.

איתן כבל: בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מכיר, אדוני היושב-ראש, את הגישה העניינית שלך ואת הרצון שלך כיושב-ראש ועדה לנהל את הוועדה באופן כזה שלא ייגרם נזק ציבורי ולא ניצור קשיים ובעיות, למרות שאנחנו ועדה שיש בה רוב לאופוזיציה.

דב חנין: אבל במקרה הזה, אדוני היושב-ראש – אני אומר את זה בשקט, אני לא משתמש בקול רם – אני חושב שיש הרבה טעם בפנייתו של חבר הכנסת גואטה.

דב חנין: אני מתקשה, גם ברמה הרגשית, לעבור לסדר-היום אחרי מה שקרה.

דב חנין: זה לא שהוועדה מכריזה עכשיו על שביתה.

דב חנין: היא גם לא יכולה להכריז על שביתה, וזה לא תפקידה להכריז על שביתה.

דב חנין: אבל אני חושב שלתועלת הדיון, כדי שנקיים אותו בצורה עניינית, אני מציע לך, אדוני היושב-ראש, לקבל את הצעתו של חבר הכנסת גואטה לסיים בזה את הדיון היום ולכנס את הוועדה לדיון נוסף כשכולנו נהיה קצת יותר רגועים.

דב חנין: אולי גם נשמע בשורות טובות, אולי המסרים שמגיעים מהכנסת בכל זאת יגיעו לאנשהו.

איתן כבל: ברשותך, דב – אתה יודע שאתה מהאנשים שאני הכי מעריך בבניין הזה.

איתן כבל: הבית הזה הוא מלא עליות וירידות, או כוחות שמתנגשים זה בזה כל הזמן.

איתן כבל: לא על כל אירוע אנחנו מפסיקים את ההתנהלות ואומרים עכשיו – לחבר הכנסת גואטה יש את הכלים שלו, והוא חבר קואליציה.

איתן כבל: עם כל הכבוד לי, אני יכול לצעוק כמה שאני רוצה, הוא יכול לעשות מעשה פוליטי.

איתן כבל: בכל הכבוד, גם לחברי גואטה, לרעיונות שהוא מציע לי, כשהוא יבצע פעולות שאני הייתי שמח לראות, אני אשמח להצטרף אליו.

איתן כבל: נכון לרגע זה – כמו בבוקר, שלא הייתי מוכן להיות כלי בידי הקואליציה בעניין אחר – אני רוצה להזכיר לאדוני – אני לא מוכן להיות כלי בידי הקואליציה בעניינים אחרים.

איתן כבל: אנחנו פה אנשים דעתניים, יש כאן אנשים נבונים, אנחנו רוצים לדון לגופו של עניין ולגופו של תהליך.

איתן כבל: יש כאן שאלות שלגמרי מתחברות לכל אשר קורה.

איתן כבל: מתחברות לא במובן הפרסונלי, אלא במובן המקצועי הכי ענייני שיש.

איתן כבל: ולכן, ברשותך, אני אקיים את הדיון.

איתן כבל: כמובן שהדיון לא יסתיים היום, אבל אנחנו חייבים להתקדם, אני אגיד לך גם למה.

איתן כבל: כי בסוף גם לי יש אחריות.

איתן כבל: והאחריות היא – מנקודת המבט שלי, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק חשובה.

איתן כבל: חשובה לגופו של עניין.

איתן כבל: ואם היא חשובה לגופה של עניין, החובה שלי היא לעשות הכול לקדם אותה בצורה הטובה ביותר.

יגאל גואטה: ועדיין אני שואל למה אנחנו צריכים לעשות מה שחשוב להם, והם לא עושים מה שחשוב לנו.

מיקי רוזנטל: זה לא חשוב רק להם.

איתן כבל: אתה פספסת.

איתן כבל: זו הצעת חוק שהיא חשובה גם לנו.

איתן כבל: אני אומר את זה לך, לך יש יותר כלים יותר ממני להכאיב להם אם אתה רוצה.

יגאל גואטה: אני לא מנסה להכאיב לאף אחד.

יגאל גואטה: זו ממש לא המגמה.

איתן כבל: אתה יודע בדיוק למה כיוונתי.

איתן כבל: איפה אנחנו נמצאים?

<אתי בנדלר: הוועדה הגיעה לסעיף 6פג, שהוא הסעיף הראשון בסימן ד': עובדי הרשות, תקציבה ועסקאותיה.

<אתי בנדלר: עם זאת, הוועדה דילגה על שתי נקודות מרכזיות.

איתן כבל: אם אינני טועה, זה ועדת האיתור.

<אתי בנדלר: בדיוק ככה.

<אתי בנדלר: 6סו – ועדה לאיתור מועמדים.

<אתי בנדלר: היה דיון אבל לא הייתה הצבעה כי רצית לחשוב על זה.

<אתי בנדלר: דבר שני, האם הוועדה, לכשתמונה, במתכונת שתמונה, תמליץ גם על יושב-ראש המועצה.

<אתי בנדלר: לכך מתייחסים סעיפים 6סד(א) ו-6סט, וזהו.

<אתי בנדלר: והנושא של הפעילות הפוליטית.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, קודם כל אני רוצה למסור הודעה לפרוטוקול בעניינים שנוגעים לעובדים.

איתן כבל: אני יכול לומר שמנכ"ל משרד התקשורת, יחד עם יושב-ראש ההסתדרות, יחד עם אסף וסרצוג ואפי, ויחד איתי – אמרתי גם ליושב-ראש ההסתדרות – עושים את כל אשר נדרש כדי שנושא העובדים יסתיים בצורה הטובה ביותר.

איתן כבל: אני אומר זאת לא בכדי לדבר בשפה של סיידים כדי לרצות את דורון קרני, שאתה מלווה מקרוב את העניין הזה, אלא מתוך כוונה כנה.

איתן כבל: אני גם התחייבתי בפני יושבת-ראש הוועד שאני אעשה את כל אשר נדרש כדי שהדברים ייעשו בצורה הטובה ביותר.

איתן כבל: אני יכול לומר לכל הנוכחים ולכל הנציגים שבסך הכול יש רצון טוב להוציא מתחת ידי כולם – יש ויכוחים.

איתן כבל: כמובן, איפה שיש את האוצר תמיד יהיו ויכוחים.

איתן כבל: יש שם את השוטר הטוב ואת השוטר הרע, אבל זה בסדר.

איתן כבל: אני אומר את זה כדי שנוכל להמשיך בדיון בצורה שהיא לא מעמידה בצל כל הזמן – ויודעים כאן, גם מי שעוסק בוועדה, שענייני עובדים תמיד נמצאים פה בצורה מאוד ברורה וחדה.

איתן כבל: ואני שמח להגיד שמנכ"ל משרד התקשורת באמת עושה את כל אשר לאל ידו – ואני אומר זאת בצורה הכי ישירה – כדי שהדברים יגיעו לידי פתרון הגון והולם.

<דורון קרני: אפשר להעיר הערה אחת?

<דורון קרני: אני מבקש לחדד.

<דורון קרני: אני מודע לחלק מהדברים.

<דורון קרני: ישבנו גם עם הממונה על השכר אתמול, עם הנציגים שלו, עמרי יושב פה.

<דורון קרני: עם זאת, אני אומר שוב את עמדתי, ואני יודע שזאת גם עמדתו של יו"ר ההסתדרות.

<דורון קרני: אנחנו מבקשים לא לקדם את החוק הזה - -

<קריאה: דורשים.

<דורון קרני: - - אני עדין.

<דורון קרני: כל עוד נושא העובדים לא מוסדר.

<דורון קרני: נכון לרגע זה, הנושא לא מוסדר.

<דורון קרני: יש בעיות – נכון, יש דיבור, יש כיוון.

<דורון קרני: אני מאמין שהממונה על השכר יסכים איתי, אם אנחנו נלך לדגם של הקמת הרשות לחדשנות, עם כל הנושא של זכויות העובדים, אנחנו מוכנים לזה.

<דורון קרני: מלכתחילה רצינו לבקש את סעיף רמ"י בחוק הזה, שאומר שזה מותנה - - -

איתן כבל: דורון, יש לי עצה אליך.

איתן כבל: אל תסגור לעצמך אופציות.

<דורון קרני: אני דואג לעובדים, אני לא יודע מה זה אופציות ומה זה לא.

<דורון קרני: אני יודע מה מונח לנו על השולחן.

מיקי רוזנטל: הוא לא מבקש את התנאים של עובדי תע"ש.

מיקי רוזנטל: הוא אומר – חוקקנו חוק לא מזמן בוועדת הכספים בנוגע לרשות לחדשנות.

מיקי רוזנטל: הוא היה חשוב מאוד, ודאג מאוד לעובדים, וזה בהחלט מודל נכון.

<דורון קרני: נכון, ומיקי היה שותף.

<דורון קרני: נכון.

איתן כבל: אני אמרתי שכל המודלים, נכון לרגע זה, מונחים.

<דורון קרני: כן, הם מונחים, אבל עוד פעם, זה לא בחוק.

<דורון קרני: זה לא מופיע בחוק.

<ברוריה מנדלסון: אבל אם אתה לא רוצה שנתקדם עם החוק, איך אתה רוצה שנכניס סעיף?

<דורון קרני: קח את הרשות לחדשנות, תראה מה כתוב שם, תכניס את זה לפה, ונגמר הסיפור.

<דורון קרני: אדוני היושב-ראש, כוונה זה בסדר, הכול בסדר, אבל צריך אותך בעניין הזה ואת הוועדה כדי שאנחנו נהיה סגורים, מצדי מחר כדי שלא - - -

מיקי רוזנטל: אנחנו הכנסנו את זה גם לנוסח החוק.

איתן כבל: דורון יקירי, אני נתתי לך את זכות הדיבור כדי שדבריך יהיו בפרוטוקול.

איתן כבל: אבל בפירוש אתה יודע שכל מה שאמרת מונח, ואנחנו נמצא את הדרך הנכונה כדי שהדברים ייעשו כמו שצריך.

איתן כבל: וזה על דעת יו"ר ההסתדרות, שאני קיצוני אפילו ממנו.

<דורון קרני: בשיחה שהייתה לי אתמול בערב עם יו"ר ההסתדרות, אמרתי לו שזה מה שאני הולך להגיד לך.

<דורון קרני: הוא נתן לי את ברכת הדרך.

<מיכל גרוס: איתן, העניין של רצון טוב – זה בהחלט ראוי להערכה.

<מיכל גרוס: אנחנו מעריכים - - -

איתן כבל: סליחה, מיכל, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<מיכל גרוס: עורכת דין מיכל גרוס, הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, יושבת-ראש ועד העובדים.

<מיכל גרוס: אנחנו באמת מעריכים את הרצון הטוב, זה לא בציניות.

<מיכל גרוס: אבל כולנו יודעים שרצון טוב זה לא מספיק.

<מיכל גרוס: אנחנו צריכים קצת יותר מזה, ויותר מזה אלו דברים כתובים ומסוכמים.

<מיכל גרוס: אני רק אומר בשתי מילים שבמשך שנים אנחנו מתנהלים מול האוצר – גם בתוכנו, בינינו לבין עצמנו וגם מול האוצר – בעניין של הסכם קיבוצי, והיום, כשאנחנו באים לדרוש את ההסכם הקיבוצי, אומרים לנו בעוד שלוש דקות אתם נכנסים לתוך המדינה, למה אתם צריכים הסכם קיבוצי שיהווה מילה מתה?

<מיכל גרוס: עד שהחוק לא עובר אנחנו כן צריכים אותו, מתברר, כי אי-אפשר לדעת מה יקרה, ומחר החוק הזה עלול גם ליפול.

<מיכל גרוס: אז אנחנו בהחלט נברך אם כן יחתמו אתנו על הסכם קיבוצי.

<מיכל גרוס: במקביל, אנחנו מוכנים לדון על התנאים שבהם ניכנס למדינה.

<מיכל גרוס: אנחנו לא מוכנים שיפגעו בזכויות שלנו עם הכניסה למדינה.

<מיכל גרוס: אין סיבה שזה יקרה, משום שאנחנו זכאים לשימור של זכויות העובדים כמו כל ארגון אחר.

<מיכל גרוס: רק את זה אנחנו מבקשים, שהזכויות שלנו תישמרנה, שהדברים יהיו ברורים, שלא ניתקל במכבסות מילים שאנחנו מכירים היטב גם.

<מיכל גרוס: זהו.

<צחי הלוי לוין: צחי הלוי לוין, מועצת הכבלים והלוויין, נציג העובדים.

<צחי הלוי לוין: שני דברים, דבר ראשון – אצלנו, עם עובדי המועצה, עוד לא התחיל משא ומתן.

איתן כבל: כמה אתם מונים?

<צחי הלוי לוין: 19 עובדים.

איתן כבל: אני רק רוצה שתדע, שמבחינתו של מנכ"ל משרד התקשורת, מבחינתי, מבחינת כל העוסקים במלאכה, כל אשר אמרתי על הרשות השנייה, חד-משמעית, נוגע גם אליכם מילה במילה.

<צחי הלוי לוין: אני מודה לכם על זה.

איתן כבל: יושבת-ראש הוועד כל הזמן עם פטישים על השולחן.

<שלמה פילבר: אני ישבתי אתם, עם כל העובדים, אתמול בעניין.

איתן כבל: כל אשר אמרתי, אחת לאחת, נכון גם כלפיכם.

<צחי הלוי לוין: אכן ישבנו עם המנכ"ל, אבל משא ומתן עוד לא היה.

<צחי הלוי לוין: דבר אחד נוסף זה לעניין המעבר – תל-אביב ירושלים.

<צחי הלוי לוין: אני יודע שאין פתרון כרגע.

<צחי הלוי לוין: אני רוצה לציין שבשביל העובדים שלנו, שכמעט כולם עובדים בתל-אביב, המעבר של המועצה לשלוחה בירושלים, המשמעות שלו היא בעיה בהמשך ההעסקה, כמעט כמו פיטורים.

<מיכל גרוס: רק עוד מילה אחת ששכחתי מקודם.

<מיכל גרוס: אני חייבת לציין לפרוטוקול שהארגון שלנו עבר התייעלות, ועובדים פרשו מרצון.

<מיכל גרוס: מדובר באחוז ניכר, של כ-25 עובדים, ואחר-כך גם עוד מספר לא קטן.

<מיכל גרוס: כמעט 30 עובדים פרשו מהארגון, כך שאת ליטרת הבשר שלנו אנחנו שילמנו.

<לאה ורון: מתוך כמה עובדים?

<מיכל גרוס: בזמנו היו 100, כולל כל מיני שעתיים ולא קבועים וכולי.

<מיכל גרוס: נכון להיום, הרשות מונה 62 עובדים, כולל חברי הנהלה.

<מיכל גרוס: זאת אומרת שהמספר של העובדים הוא מאוד קטן.

<מיכל גרוס: להעביר אותנו כמות שאנחנו ולשמור על קביעותנו לא עולה למדינה סכום כל כך גדול שאי-אפשר להכיל אותו.

איתן כבל: תודה ליושבת-ראש הוועד, לעורכת הדין מיכל גרוס.

איתן כבל: ברשותכם, לגבי שני הדברים.

איתן כבל: אני רוצה לומר לך, אדוני המנכ"ל, שני הנושאים האלה, כפי שאמרתי, אנחנו לא נביא אותם לקראת – אני רק רוצה שתבין, כל מה שקרה עם ערוץ 10, כל הסיפור הזה של ועדות איתור, הדליק לי נוריות מאוד מאוד גדולות וחזקות.

איתן כבל: אני אומר את זה בכנות.

איתן כבל: לא ליד, לא כאילו.

איתן כבל: הייתי רוצה שנדבר על זה.

<שלמה פילבר: אתה מכנס פה בשבוע הבא את התאגיד, בכיוון ההפוך.

איתן כבל: לא, אני לא.

איתן כבל: אתה טועה.

איתן כבל: בשבוע הבא, בשונה ממה שאמר חברי גואטה – הוא פשוט לא מכיר את הדברים מקרוב.

איתן כבל: הוא לא יודע את התהליך שעברנו עם העניין הזה.

איתן כבל: התאגיד הוא דוגמה.

איתן כבל: אני לא יודע להביא מעבר.

איתן כבל: אני יודע לשים את הדברים על השולחן, ולעשות אותם הכי טוב שאפשר.

איתן כבל: לכן מה שאני מנסה לומר, ההתייחסות שלי היום – דברים שדיברנו עליהם.

איתן כבל: אתם יודעים את דעתי, הרצון הכן שלי הוא למצוא – אני חושב שהכללים של תאגיד השידור הציבורי לגיוס וועדת איתור זה הנוהל הכי מתקדם שעשינו עד היום, תקני אותי אם אני טועה.

איתן כבל: הכי הכי.

איתן כבל: ואני אומר לכם, עם כל הטענות, זה עובד, ועושה עבודה טובה.

איתן כבל: תמיד תהיינה טענות, אבל אנחנו יודעים שאלו לא טענות שמישהו בחדר הזה קשור אליהן, ומי שנבחר שם ועומד בראש המערכות, עם כל הכבוד לכל אחד מאתנו, אלה אנשים מצוינים.

איתן כבל: אתה יכול לאהוב אותם, לא לאהוב אותם, לקבל את עמדתם, לא לקבל את עמדתם.

איתן כבל: אתה לא יכול להגיד עליהם שהם ריקא.

איתן כבל: לזה הייתי רוצה להגיע גם לפה, שבסופו של דבר, בראש המערכות ייבחרו – איך אמרתי?

איתן כבל: גם ועדת איתור יכולה לאתר את מי שהיא רצתה מלכתחילה.

איתן כבל: בסוף, אני מניח שיונחו בפני איך מונו הדח"צים, הכול היה לפי הספר, לא היה מבצע צבאי מדויק כמו שהיה המבצע הזה.

איתן כבל: הכול יהיה כמו שכתוב בספר.

איתן כבל: אני אומר את זה מבלי לקבוע עמדה.

יגאל גואטה: דרך אגב, מי כתב את הספר?

יגאל גואטה: את הספר, מי כתב?

יגאל גואטה: אתה אומר לפי הספר.

איתן כבל: זה החוק.

יגאל גואטה: תבדוק, אולי הספר לקוי.

איתן כבל: אני רוצה שנשב על הדברים האלה, אפילו בשיחה עם היועצת המשפטית, היועצות המשפטיות.

איתן כבל: אני לא מוכן שזה ייראה כמו שזה מתקיים היום.

<שלמה פילבר: כמו שמה?

איתן כבל: לגבי ועדת האיתור.

איתן כבל: אני כבר אומר לך, משתף אותך – הרי על שני הנושאים האלה לא החלטנו, נכון?

איתן כבל: כי ביקשתי לחשוב עליהם.

איתן כבל: מי ממנה את כל חברי ועדת האיתור, ומה היה השני?

<אתי בנדלר: האם הם יהיו מעורבים גם בהמלצה לגבי יו"ר המועצה?

יגאל גואטה: והאם הם אמורים לייצג את כל המגזרים במדינת ישראל?

<אתי בנדלר: - - - ראיתי את היועץ המשפטי של נציבות שירות המדינה.

<קריאה: הסגן.

איתן כבל: שבטח בא להגיד לנו את החשיבות של-, והניסיון של-, נכון?

איתן כבל: קרוב.

איתן כבל: לא, אני לא התכוונתי שתתחיל.

מיקי רוזנטל: עכשיו אנחנו ממשיכים הלאה בסדר?

<אתי בנדלר: ממשיכים הלאה?

<אתי בנדלר: לא חוזרים לסעיפים האלה?

מיקי רוזנטל: אנחנו ב-6פד.

איתן כבל: רק העברתי את המסר שלי לגבי העניין.

<אתי בנדלר: אוקיי, אז הגענו לסימן ד': עובדי הרשות, תקציבה ועסקאותיה, סעיף - - -

יגאל גואטה: אפשר שאלה, אדוני היושב-ראש?

יגאל גואטה: חסר לי משהו.

יגאל גואטה: יש הנחיות בספר הזה שאדוני דיבר עליו לגבי ייצוג כל המגזרים במדינה?

איתן כבל: זה חוק.

איתן כבל: הם פועלים על-פי חוק.

יגאל גואטה: החוק הזה שאתה מדבר עליו, הספר הזה, יש חובה לשים ערבים.

מיקי רוזנטל: תשים בחוק, אתה בקואליציה.

יגאל גואטה: המזרחים הם מעל 50% במדינת ישראל.

יגאל גואטה: אין להם שום מקום בכל התאגידים האלה?

<עמית ליאור: בסוף יש מי שמאשר.

יגאל גואטה: עזוב את זה שאני שומע מעבר לפרגוד שמי שאמור להיות יושב-ראש ברית-המועצות זה רמי סדן בעצמו.

יגאל גואטה: אני מקווה מאוד שלא נגיע לזה.

יגאל גואטה: אנחנו באמת נשרוף את המדינה אם זה מה שיקרה.

יגאל גואטה: רק שפוטין לא יפגע.

<רועי ברית: אנחנו בסעיף 6פג.

<רועי ברית: "עובדי הרשות – 6פג.

<רועי ברית: (א) עובדי הרשות יהיו עובדי המדינה, ויחולו עליהם הוראות חוק שירות המדינה (מינויים), ואולם יושב-ראש המועצה מורשה, יחד עם חשב הרשות, לייצג את המדינה בעשיית חוזים מיוחדים עם עובדים, בהתאם לכללים שיקבע השר בהסכמת ועדת שירות המדינה שמונתה לפי הוראות סעיף 7 לחוק האמור.

<רועי ברית: (ב) עובדי הרשות יפעלו לפי הוראות יושב-ראש המועצה ובפיקוחו".

<דנה נויפלד: להסביר?

<דנה נויפלד: הסעיף הזה קובע מספר דברים.

<דנה נויפלד: אחד, שעובדי הרשות יהיו עובדי מדינה, והאופן של המינוי שלהם בהתאם לחוק שירותי המדינה (מינויים).

<דנה נויפלד: אבל, מלבד זאת, יש אפשרות ליושב-ראש המועצה – הוא מורשה, יחד עם חשב הרשות, לייצג את המדינה בעשיית חוזים מיוחדים עם עובדים.

יגאל גואטה: עם עובדים קיימים, או עובדים מבחוץ?

מיקי רוזנטל: לא, כולם יהיו עובדים חדשים.

<דנה נויפלד: העיקרון הוא כללי.

יגאל גואטה: הכוונה היא לפרילנסרים?

<דנה נויפלד: לא, לא, לא.

<דורון קרני: אנחנו מתנגדים לזה בעיקרון, אבל מותר להם לבקש.

יגאל גואטה: מה זה אומר, החוזים המיוחדים האלה?

יגאל גואטה: למה התכוון המשורר?

<דנה נויפלד: הסעיף הוא סעיף סטנדרטי.

<דנה נויפלד: אתה רוצה להסביר?

יגאל גואטה: כמה כאלה מותר לו לעשות?

איתן כבל: מי שיודע, שיסביר.

איתן כבל: בבקשה, תתקרב לכאן.

איתן כבל: שם ותפקיד לפרוטוקול.

<אורי אפלבום: אני אישית הייתי מבקש שנדבר על כל סעיפי העובדים אחר-כך בנפרד.

איתן כבל: אני מקבל.

יגאל גואטה: עם כמה עובדים כאלה הוא יכול לעשות הסכמים?

יגאל גואטה: מישהו יודע?

<אתי בנדלר: סעיף 6פד – תקציב הרשות.

<דנה נויפלד: סעיף (ב) לא?

<דנה נויפלד: כל הסעיף לא?

איתן כבל: כל סעיף עובדים לא.

איתן כבל: תקציב הרשות ואגרות.

<רועי ברית: "תקציב הרשות ואגרות – 6פד.

<רועי ברית: (א) תקציב הרשות ייקבע בחוק התקציב השנתי, בסעיף תקציב נפרד, כמשמעותם בחוק יסודות התקציב, הממונה על סעיף תקציב זה, לעניין החוק האמור, יהיה יושב-ראש המועצה.

<רועי ברית: (ב) השר, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, ובהתייעצות עם המועצה, רשאי לקבוע בתקנות - (1) אגרה בעד מתן רישיון לשידורים מסחריים וכן אגרה בעד מתן רישיון אחר מכוח סמכויות המועצה לפי כל דין; (2) אגרה שנתית שעל בעל רישיון לשידורים מסחריים, או מי שקיבל רישיון אחר מאת המועצה מכוח סמכויותיה לפי כל דין, לשלם בעד שידוריו; (3) דרכים ומועדים לתשלום האגרות, לרבות הצמדתן למדד המחירים לצרכן, גביית ריבית פיגורים והוצאותיה.

<רועי ברית: (ג) כספי האגרות כאמור בסעיף קטן (ב) יעמדו לרשות הרשות לצורך מילוי תפקידיה".

מיקי רוזנטל: יש לי הערה לסעיף הזה, אדוני.

<דנה נויפלד: חבר הכנסת רוזנטל, אתה זוכר שבישיבה הראשונה דיברנו על עצמאות של הרשות והמדדים של העצמאות?

<דנה נויפלד: זה אחד הסעיפים הכי משמעותיים, כי הוא אחד הסעיפים - - - את העצמאות המרבית לרשות.

<דנה נויפלד: באיזה אופן?

<דנה נויפלד: קודם כל, שהתקציב נקבע בחוק התקציב השנתי, כלומר, לרשות הזאת יש תקציב נפרד לתקציב הכללי.

<דנה נויפלד: דבר נוסף, יש פה סמכות לקבוע אגרות.

<דנה נויפלד: האגרות האלה, לפי סעיף קטן (ג) יעמדו לרשות הרשות לצורך מילוי תפקידיה.

<דנה נויפלד: זאת אומרת, כבר פה מובטח תקציב לאותו הגוף לפעול כשהוא בנפרד, יש לו מקור עצמאי, והוא בנפרד מיתר התקציב של משרד התקשורת לדוגמה.

<דנה נויפלד: יש פה שני סוגים של אגרות שניתן יהיה לגבות – אחד, אגרה בעד מתן רישיון, והשני, אגרה שנתית שבעל רישיון השידורים ישלם בעד שידוריו.

מיקי רוזנטל: עצמאות הרשות חשובה לי מאוד, כמובן.

מיקי רוזנטל: אבל תקציב הרשות נקבע בהחלטת הממשלה, לא בשום החלטה אחרת.

מיקי רוזנטל: וכאן מייצרים זיקה, לכאורה, בין ההכנסות והאגרות לבין תקציב הרשות שמופיע בסעיף (ג).

מיקי רוזנטל: יש פה בעיה, כי אם הרשות חורגת מתקציבה, היא משיתה את הדבר הזה על הזכיינים, זה מקור ההכנסה.

מיקי רוזנטל: אם היא לא התנהלה כראוי, התוצאה תהיה ששר האוצר יגיד יש גירעון, בוא נעלה את האגרות.

מיקי רוזנטל: חשובה לי מאוד הרישה, כמו שאמרה גברתי, שהעצמאות – אבל אי-אפשר ליצור את הזיקה הזאת כאמור כפי שמופיע בחוק.

מיקי רוזנטל: דבר שני, נוגע לאישור איזו ועדה.

מיקי רוזנטל: אני חבר ועדת כספים אמנם, אבל הוועדה שעוסקת בענייני תקשורת היא ועדת הכלכלה.

מיקי רוזנטל: אני יודע שסמכותה של ועדת הכספים היא לקבוע אגרות על-פי החוק.

מיקי רוזנטל: יש פה דואליות שהיא קצת סבוכה, כי הוועדה שעוסקת בפועל בעניינים האלה היא ועדת הכלכלה, וכאן אנחנו אומרים שהאישור צריך להיות של ועדת הכספים.

מיקי רוזנטל: יש פה איזו בעייתית שאני חושב שהיא צריכה - - -

<אתי בנדלר: לא סתם אני מתפרצת לדבריך.

מיקי רוזנטל: למה צריך אישור ועדה?

מיקי רוזנטל: לא אמרתי את המובן מאליו.

מיקי רוזנטל: סליחה, גברתי.

מיקי רוזנטל: כדי למנוע אגרות שרירותיות, אנחנו מבקשים לאשרר אותן בכנסת.

מיקי רוזנטל: הוועדה הרלוונטית לדיון היא ועדת הכלכלה.

מיקי רוזנטל: ועדת הכספים, בדרך כלל בסמכותה לקבוע אגרות, והיא מאשרת לשר האוצר את האגרות ככלל.

מיקי רוזנטל: אבל במקרה זה, נראה לי נכון שהוועדה שעוסקת בענייני התקשורת באופן תדיר, היא זאת שגם תאשר, זאת הערתי.

<אתי בנדלר: אני רק רציתי לומר להערה השנייה, שוועדת הכספים צריכה לאשר אגרות ככל שלא נקבע אחרת בחוק.

<אתי בנדלר: ועדת הכלכלה, בכל החוקים שהיא עוסקת בהם בשנים האחרונות, ככל שיש צורך באישור אגרות, קובעת מפורשות שהאגרות יאושרו על-ידי ועדת הכלכלה, כי הפיצול הזה, הסתבר במהלך השנים שהוא פיצול לא נכון משום שיש צורך לראות את התמונה הרלוונטית והשלכות האגרות על המטריה הספציפית כדי לדעת איזה אגרות לאשר.

מיקי רוזנטל: אז את מסכימה איתי באופן עקרוני?

<אתי בנדלר: לחלוטין.

<אתי בנדלר: אני רק אומרת שזה כבר נהוג אצלנו גם בחוקים אחרים, להעביר את אישור האגרות לוועדת הכלכלה בחוקים שהם בתחום ענייניה.

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד שהערתי, וזה מקובל.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שיש לכם בעיה מי מאשר, איזו ועדה מאשרת את זה בכנסת, אבל אולי יש לכם עמדה אחרת.

מיקי רוזנטל: הדבר העקרוני יותר הוא מה שאמרתי בתחילה, הזיקה בין התקציב לבין האגרות עלולה להשית אגרות לא מוצדקות, מן הסתם, גם על זכיינים.

איתן כבל: אני אתן לכם.

איתן כבל: אני יודע שהזכיינים נמצאים בכוננות.

איתן כבל: לא חשבתי שאנחנו שנעבור את הסעיף בלי שנשמע אתכם.

<אתי בנדלר: אני רוצה גם להעיר.

<אתי בנדלר: אני סברתי, והבאתי זאת לידיעת עמיתי, שהנוסח הנוכחי איננו בהיר.

<אתי בנדלר: דהיינו אומנם נאמר בסעיף קטן (א) שתקציב הרשות ייקבע בחוק התקציב השנתי, ובסעיף קטן (ג) נאמר שכספי האגרות יעמדו לרשות הרשות לצורך מילוי תפקידיה.

<אתי בנדלר: אבל לא ברור מה הצינור שדרכו עוברות האגרות.

<אתי בנדלר: האם האגרות יועברו ישירות לקופת הרשות, או שהן עוברות דרך האוצר, והאוצר מחליט על-ידי כך גם אם כספים שהמועצה רוצה להוציא הם לצורך מילוי תפקידיה או לא, ויכול לסנן על-ידי כך את השימוש בכספי האגרות?

<אתי בנדלר: אני ביקשתי הבהרה לעניין הזה, ובהתאם להבהרה אני אמשיך את ההערות שלי בעניין הזה.

<אסף וסרצוג: אסף וסרצוג, רכז תקשורת באגף תקציבים.

<אסף וסרצוג: אנחנו נתייחס אחר-כך בצורה מורחבת יותר לעניין האגרות, מה שאני מניח שיעלה עוד מעט.

<אסף וסרצוג: במענה לשאלות של חבר הכנסת רוזנטל ושל היועצת המשפטית, התקציב של גופי הממשלה, כל הסעיפים, לא נקבע בהחלטת ממשלה, אלא בחוק התקציב שמוגש ומאושר בכנסת.

<אסף וסרצוג: לגבי הקשר בין ההכנסה מאגרות למימון לבין אם זה מגיע ישירות מתקציב המדינה – יש הרבה מאוד גופים שממומנים גם דרך הוצאה מותנית בהכנסה.

<אסף וסרצוג: נעזוב מאיפה זה מגיע, תיכף נדבר על עניין הצינור.

<אסף וסרצוג: גם זה מאושר בחוק התקציב השנתי, ולכן לעניין החריגה, חריגה לא יכולה להתבצע מכיוון שיש מגבלת הוצאה שיש לכל גוף, שכוללת גם הוצאות שהן תקציב ישיר וגם הוצאות מותנות בהכנסה, ולכן לא יכולה להיות חריגה.

<אסף וסרצוג: מה שנקבע מראש זה מה שאותו משרד יכול להוציא.

<אסף וסרצוג: זו המגבלה האפקטיבית, המערכות גם לא יודעות מעבר לכך.

<אסף וסרצוג: לגבי הציבור, אתי, מה ששאלת - - -

מיקי רוזנטל: סליחה שאני קוטע אותך, אבל אתה כן מייצר אינסנטיב למועצה להגדיל את תקציבה.

<דנה נויפלד: לא, היא לא יכולה, התקציב שלה קבוע בחוק.

מיקי רוזנטל: אני יודע.

מיקי רוזנטל: תאמיני לי, אני קצת מתמצא בענייני תקציב, ואני עדיין אומר לך שתבוא המועצה ותמליץ על העלאת האגרות בשנה מסוימת מסיבה עניינית, בסדר.

<אסף וסרצוג: השאיפה של כל גוף בממשלה היא להגדיל את תקציבו.

מיקי רוזנטל: היא הנותנת.

מיקי רוזנטל: היא הנותנת.

<דנה נויפלד: והם יודעים להגיד לא.

<אסף וסרצוג: את זה אני יודע להגיד לפרוטוקול.

<אסף וסרצוג: השורה התחתונה היא שבשביל זה יש ביקורת, ולכן גם האגרות דורשות אישור שרים ודורשות אישור ועדה.

<אסף וסרצוג: אם עכשיו תבוא איזושהי דרישה להגדלה באגרות, היא תצטרך להיות מלווה בהסבר מאוד משכנע.

מיקי רוזנטל: בשביל זה נשאלה השאלה.

<אסף וסרצוג: אז אני מסביר, לא יכולה להיות חריגה אד-הוק.

<אסף וסרצוג: בשביל לחרוג, בשביל להגדיל את האגרות, צריך לבצע את כל התהליך הזה - - -

מיקי רוזנטל: אתה יודע מה ההבדל בינינו?

מיקי רוזנטל: שאתה קורא את דוחות האוצר, ואני קורא את דוחות מבקר המדינה.

מיקי רוזנטל: כמעט אין גוף – למרות הבקרה שלכם וכולי.

מיקי רוזנטל: זה לא עובד.

מיקי רוזנטל: לא תמיד זה עובד, לפעמים זה עובד ולפעמים זה לא עובד.

מיקי רוזנטל: לכן אני מבקש להקדים תרופה למכה - - -

<אסף וסרצוג: זה יכול לקרות עם תקציב המדינה, ולכן אין קשר לאגרה – כן או לא.

<אסף וסרצוג: אתי, לגבי מה ששאלת, ההכנסות, האגרות מגיעות לתקציב המדינה, והן צבועות לטובת – במקרה הזה זה יהיה לטובת – השימוש של המועצה.

<קריאה: למה?

<קריאה: למה צריך לקשור אותן?

<אסף וסרצוג: את זה אתם תיכף תגידו.

<אסף וסרצוג: אני מסביר לשאלתה.

<אסף וסרצוג: זה מגיע להכנסות המדינה, זה צבוע לטובת השימושים האלה, וזה נקבע מראש בחוק התקציב השנתי.

<אסף וסרצוג: זאת אומרת, אם יש סכום של עשרה מיליון שקל, אז עשרה מיליון שקל ייכנסו להכנסות המדינה ויועברו לטובת שימוש דרך החשבות.

<אתי בנדלר: אם כך, לאיזה צורך הוספו המילים: "לצורך מילוי תפקידיה"?

<אתי בנדלר: אני יודעת שזה נוסח שהועתק מחוק רשות שדות התעופה.

<לירז דנביץ: לירז דנביץ, הלשכה המשפטית באוצר.

מיקי רוזנטל: רשות שדות התעופה זו דוגמה נהדרת.

מיקי רוזנטל: אבל זה לא עבד, וזה חוק מיוחד של הממשלה להכריח את הרשות להעביר לה כספים אחר כך.

מיקי רוזנטל: אז אם זה משם, זו בדיוק הבעיה.

<לירז דנביץ: המילים בסעיף קטן (ג) "יעמדו לרשות הרשות" לצורך מילוי תפקידה נוספו כאן בדיוק כדי לתאר את הסיטואציה של הוצאה מותנית בהכנסה.

<לירז דנביץ: זה אומר שהאגרות האלה מיועדות אך ורק לצורך התפקידים של הרשות לפי החוק.

<לירז דנביץ: הן לא נכנסות לאוצר המדינה ומשם מתערבבות בתקציב הכללי ואז מחולקות מחדש, אלא זה כסף צבוע שזה יהיה השימוש בו, חד-משמעית.

<אתי בנדלר: האם לא עלולה להיות מועלית באיזשהו שלב פרשנות יצירתית שתאמר שהאוצר בודק את הרשות אם כל אחת מהפעולות שהיא מבצעת היא במסגרת מילוי תפקידיה, ואז הוא גם יכול לומר שלדעתו פעולות מסוימות אינן במסגרת תפקידיה כפי שהאוצר תופס אותן, ולכן אולי צריכים לקזז מסכום האגרות?

<לירז דנביץ: לא, לא, אין - - -

<אסף וסרצוג: התשובה היא לא.

<אתי בנדלר: אני אגיד לך מה, אני פשוט זהירה משום שאנחנו יודעים על כל מיני פרשנויות יצירתיות.

<אסף וסרצוג: התשובה היא לא.

<אסף וסרצוג: התשובה היא חד-משמעית.

<אסף וסרצוג: כשמגיע גוף ומציג את הצרכים שלו – זה לא עובד בצורה שבה אני אומר זה לא תפקידך, אתה עושה משהו שהוא לא בסמכות שלך.

<אסף וסרצוג: יש חוק, הוא צריך לעמוד בחוק, זאת האחריות שלו.

<לירז דנביץ: וזה עובד בהרבה מקרים אחרים, בניגוד לעמדה המסורתית שלנו.

<לירז דנביץ: יש את הקרן לשמירת ניקיון, יש את רשות שדות התעופה האזרחית.

<לירז דנביץ: גם שם נקבעו אגרות שהן אגרות ייעודיות כהוצאה מותנית בהכנסה.

<לירז דנביץ: זה מנגנון שבדרך כלל כאוצר אנחנו דווקא לא אוהבים, ודווקא כאן – תיכף נגיע לזה – אנחנו חושבים שהוא נכון.

מיקי רוזנטל: דווקא בגלל שאת מצטטת את הדוגמה של רשות שדות התעופה, ורשות שדות התעופה - - -

<לירז דנביץ: רשות התעופה האזרחית.

<דנה נויפלד: זו רשות אחרת, זה לא רש"ת.

מיקי רוזנטל: ברש"ת, סליחה.

<דנה נויפלד: רש"ת זה משהו אחר.

מיקי רוזנטל: אני יודע, הבנתי.

מיקי רוזנטל: אבל ברש"ת הצטברו סכומי עתק.

<לירז דנביץ: שם זאת לא הוצאה מותנית בהכנסה, שם זה מנגנון אחר.

מיקי רוזנטל: בוודאי שכן.

<אסף וסרצוג: זו לא הוצאה מותנית, זה גוף חוץ ממשלתי.

<לירז דנביץ: זה גוף חוץ ממשלתי, הוא לא מתוקצב מתקציב המדינה, זו דוגמה אחרת.

<לירז דנביץ: מה שאני אמרתי זה רת"א, רשות התעופה האזרחית.

<אסף וסרצוג: הוא לא מתוקצב, הוא כמו הרשות השנייה כיום לצורך העניין.

מיקי רוזנטל: אני יודע.

מיקי רוזנטל: אנחנו צריכים למצוא לזה פתרון כדי שהזיקה לא תהיה כזאת - - -

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: אני רוצה, לפני שאני מעביר את הדברים לנציגים של הערוצים השונים להתייחס, שיש להם כנראה מה לומר – מה שברור הוא שהדברים שאומר חבר הכנסת מיקי רוזנטל הם לא מופרכים.

איתן כבל: שוב אנחנו נגיע למצב שהיה לי את המטה הכי טוב בעולם, באה המלחמה והרסה לי אותו.

איתן כבל: החוק יהיה מסודר, כתוב יפה, רק שיש לו מציאות, ובמציאות הוא מתנהל אחרת, יש לחצים.

<אסף וסרצוג: זה לא קשור לאגרה, כן או לא.

<אסף וסרצוג: זה לא קשור לאגרה.

איתן כבל: אסף, מה שאני רוצה, שנצא משוכנעים מכל הכיוונים שאכן הדברים הם כאלה.

יגאל גואטה: שאלה קטנה לך.

יגאל גואטה: אני מבקש שתשכיל אותי מחוסר ידיעה – אנחנו אמורים לדאוג לאזרח הקטן, זו חלק מהשליחות שלנו.

יגאל גואטה: אני רואה שאנחנו לארג'ים – חלק ימומן מתקציב המדינה, חלק ימומן מהאגרות.

יגאל גואטה: אני לא כל כך מבין את הסיסמאות האלה.

יגאל גואטה: אני יודע שתקציב המדינה זה האזרח, והאגרות גם יגיעו מהאזרח, כי הערוצים יגדילו את האגרות, והערוצים יגבו יותר כסף.

יגאל גואטה: איך מונעים את זה שהכול ייפול על הראש של האזרח?

יגאל גואטה: כי זה ייפול עליו.

איתן כבל: אנחנו נרחיב בעניין הזה, ואדוני יוכל להתייחס לדברים, ואני אשיב לאדוני בבוא העת.

יגאל גואטה: אני מודה לך מאוד.

<דנה נויפלד: אפשר להגיד משהו?

<דנה נויפלד: אני רוצה להסב את תשומת לבך, חבר הכנסת רוזנטל, שלוקחים פה כמובן מאליו צעד שלאוצר היה קשה מלכתחילה.

<דנה נויפלד: זאת אומרת, כבר הסעיף הזה הוא סעיף תקדימי.

<דנה נויפלד: אני מבין, אתי, את הרצון לתקוע לו פטיש ומסמר, וגם להצמיד ביורה סיכות, אבל הסעיף הזה כבר עכשיו הוא סעיף מאוד ייחודי ומאוד תקדימי, ובגלל המטרות המיוחדות - - -

<אתי בנדלר: זה נכון, ואנחנו מברכים על כך.

מיקי רוזנטל: אני גם אמרתי בפתח דברי שאני מברך על זה.

מיקי רוזנטל: הבהרתי את עצמי, אמרתי שזה חשוב לעצמאות.

מיקי רוזנטל: אני רק לא רוצה שנגמור את הסיבוב, ואז נעשה – כזה, זה כל העניין.

מיקי רוזנטל: אגב, לעניין ועדת הכלכלה וועדת הכספים, יש לכם איזו עמדה עקרונית?

מיקי רוזנטל: ההיגיון שלי אומר שזה צריך להיות בוועדה הזאת.

מיקי רוזנטל: זה לא משהו עקרוני, אבל צריכה להיות זיקה בין הדיונים.

<קריאה: אין לי בעיה.

מיקי רוזנטל: אין לכם בעיה.

מיקי רוזנטל: אתי, את זה אפשר לשנות, זה בהסכמתם.

<אתי בנדלר: שיהיה באישור ועדת הכלכלה – יש אצלכם הסכמה לעניין?

<קריאה: אין בעיה.

<שאול מגנזי: שאול מגנזי, משנה למנכ"ל "רשת".

<שאול מגנזי: כיום אנחנו משלמים בזיכיון כבר הרבה שנים, מאז שערוץ 22 החל לפעול, דמי זיכיון.

<שאול מגנזי: זאת בשעה שמי שפועל לפי חוק הכבלים והלוויין לא משלם שום דבר, לא שילם, מי שמימן אותו הייתה המדינה, מימנה את הגוף הזה שנקרא מועצת הכבלים והלוויין.

<שאול מגנזי: מועצת הרשות השנייה מומנה מכספי הזיכיון של הזכיינים והרדיו האזורי.

<שאול מגנזי: נכון שהסכום הזה במהלך השנים הלך וקטן קצת, וכשהתחילו לדבר אתנו על מיזוג המועצות – במשך השנים אין בן-אדם שלא פגשנו ולא מחינו על העניין הזה ששילמנו עשרות מיליונים מדי שנה.

<שאול מגנזי: מדי שנה הסכומים האלה – שמענו שבמיזוג המועצות אין דמי זיכיון.

<שאול מגנזי: אז הנה, דמי זיכיון נכנסו בדלת האחורית בדמות אגרות שצריכות לממן משהו.

איתן כבל: הם לא אמרו שלא יהיה שם אחר.

<שאול מגנזי: אוקיי, בסדר.

<שאול מגנזי: נוצר איזשהו קשר בין האגרות לבין הפעילות של הגוף הזה.

<שאול מגנזי: הגוף הזה הוא גוף שצריך להיות עצמאי.

<שאול מגנזי: מי שצריך לאשר את האגרות, שיאשר אותן.

<שאול מגנזי: אם הגוף הזה צריך להתנהל עם סכום יותר גדול, או עם תקציב יותר גדול, מן הראוי שיינתן לו התקציב הזה.

<שאול מגנזי: אם נכון שהוא יתנהל בתקציב יותר קטן, שיתנהל עם תקציב יותר קטן.

<שאול מגנזי: מי שצריך לבדוק את זה, שיבדוק את זה, אבל הזיקה הזאת חייבת להתנתק.

<שאול מגנזי: אין שום סיבה שנמשיך לשלם את הכספים האלה כדי לממן את הגופים שמפקחים עלינו.

<שאול מגנזי: תודה.

<זיו מאור: זיו מאור, מהאגודה לזכות הציבור לדעת.

<זיו מאור: אני מגזר שלישי, אני לא ייצג אף זכיין ולא חברת – אנחנו חושבים שבמישור העקרוני אין מקום להסמיך את הגוף החדש לגבות אגרות.

<זיו מאור: אחת הביקורות שאנחנו משמעים נגד הפעילות של הרשות השנייה ומועצת הכבלים והלוויין כעת היא שהן מפריעות לקיום של התחרות.

<זיו מאור: מתן הסמכות לגבות אגרות, ויותר מזה, מעורבות פעילה בגובה האגרות, זה גורם שמפריע לתחרות להתממש.

<זיו מאור: העמדה שלנו היא שהדרך הכי טובה להבטיח שידורים באיכות הכי טובה והכי מגוונת עבור הציבור הישראלי היא לאפשר לכמה שיותר שחקנים להיכנס.

<זיו מאור: הקניית הסמכות להטיל אגרות היא גורם שמהווה חסם כניסה בפני שחקנים חדשים, ולכן לדעתנו צריך למנוע את זה.

<זיו מאור: בנוסף, יש כאן נקודה שנוגעת - - -

איתן כבל: זאת אומרת – ואל תפתח לי את הדיון הזה – מבחינת

איתן כבל: כם אתם אומרים אפס רגולציה, כולם נגד כולם, ובסוף החזקים ישרדו.

<זיו מאור: קרוב לאפס רגולציה.

<זיו מאור: הרגולציה, להבנתנו, צריכה להסתכם - - -

איתן כבל: אתה שמעת גם בסוף.

<זיו מאור: כן, כן.

<זיו מאור: החזקים בתחום, כלומר אלה שמספקים לציבור את המוצר הטוב ביותר, שהציבור הכי מונע מהם לרכוש - - -

איתן כבל: לא תמיד זה הצדק.

איתן כבל: אני מכיר הרבה אנשים שיש להם הרבה כסף, כמו גרעינים, שזו ההוצאה שלהם לטלוויזיה.

<זיו מאור: העמדה שלנו היא ששני התחומים היחידים שבהם רגולציה בתחום התקשורת צריכה להישמר זה פיקוח על עלויות צולבות שפותר את בעיית הגרעינים, וכן הקצאת תדרים, שאין ברירה, זה עדיין צריך להיות.

<זיו מאור: זו העמדה העקרונית שלנו.

מיקי רוזנטל: אדוני לא כל כך מכיר את החוק, יש כמה חוקים שמחייבים את זה – חוק הריכוזיות.

<זיו מאור: חוק הריכוזיות – מאחר שהמודל הקלאסי של ההגבלים העסקיים עוסק בגופים שפועלים לשם רווח, והעיקרון הזה לא קיים בתחום התקשורת, צריך התייחסות ספציפית לנושא של בעלויות צולבות.

<זיו מאור: אבל אני לא רוצה לפתוח את זה, כמו שהיושב-ראש אמר, אני רוצה להתייחס למה - - -

איתן כבל: כיוון שדעתו של אדוני לא תתקבל, אנחנו לא נרחיב.

<זיו מאור: אמרה כאן היועצת המשפטית של המשרד שהסעיף הזה חיוני כדי לשמוע על עצמאות הגוף הזה.

<זיו מאור: אנחנו קוראים תיגר על עצם הצורך בעצמאות.

<זיו מאור: הגוף החדש צריך לייצג את הציבור מול כלי התקשורת.

<זיו מאור: הציבור נמצא בדמוקרטיה באמצעות - -

<מיכל גרוס: איך זה סותר, סליחה?

<זיו מאור: - - אני עונה.

<זיו מאור: באמצעות נבחריו.

<זיו מאור: כאשר יוצרים חיץ בין נבחרי הציבור לבין פקידות, נוצרת סמכות לא אחריותיות, וצריך לקחת בחשבון שהרגולטור הוא אינו גוף עיתונאי שצריך לשמור עליו עצמאי מפני מעורבות שלטונית, הוא צריך לבוא מטעם השלטון, לקבל את התקציב של השלטון, ולקיים את המדיניות של השלטון.

<זיו מאור: ככה פועלת דמוקרטיה.

<זיו מאור: זו העמדה שלנו, תודה על זכות הדיבור.

<נועה גבע: עורכת דין נועה גבע מטעם "יס".

<נועה גבע: אנחנו מתנגדים לזיקה הזאת, שלא קיבלתי, אגב, שום הסבר ברור מכיוון האוצר למה זקוקים לזיקה הזאת.

<נועה גבע: הרצון הזה לעצמאות של הרשות זה כמו להיות לארג' על חשבון מישהו אחר, ובסופו של דבר, גם מגולגל על הציבור.

<נועה גבע: כלומר, אם החשש הוא לרשות, הדרך להחזיר את זה באמצעות אגרות שמתגלגלות על החברות, שהן אלו שצריכות לשאת בתוספת תקנים או תוספת תקציבים, דברים שאנחנו רואים היום – זה מאוד שגוי בעינינו.

<נועה גבע: מה גם, אני רוצה להזכיר לכולם שהיום אנחנו, "יס" ו"הוט", מפוקחות – אפשר לומר הרבה פעמים, לצערן – על-ידי גוף מאוד יעיל, למרות שהוא קטן.

<נועה גבע: הוא אוחז תקציב שנתי של כאר

<נועה גבע: בעה מיליון ש"ח, כמות עובדים של 13 עובדים.

<נועה גבע: המעבר הזה, שיגרוף גופים כמונו להיות מפוקחים על-ידי גוף גדול, שנחשב לבזבזני, שהוא עתיר עובדים – הסיור הזה להחזיר - - -

איתן כבל: הוא עוד לא קם, את כבר מלכלכת עליו?

<נועה גבע: זה שימור הקונספט.

<נועה גבע: זה בדיוק שימור הקונספט – כשאתה מגיע לשימועים ואתה מקבל את הסנדוויצ'ים ששילמת עליהם דרך האגרות.

<נועה גבע: אנחנו במועצה לא מקבלים סנדוויצ'ים, ואנחנו מאוד נהנים מכך, אנחנו לא צריכים לשלם עליהם גם.

איתן כבל: אם כבר גברתי אמרה, אני לא אפתח את כל הדיון איך הכבלים והלוויין קורעים אותנו.

איתן כבל: קורעים אותנו יותר מהסנדוויצ'ים שלא מונחים - - -

יגאל גואטה: בחיים אתה לא מבין כמה אתה צריך לשלם וכמה גובים ממך.

יגאל גואטה: בחיים.

<נועה גבע: סליחה, הרעיון הוא לחשוב איך הפיקוח נעשה, ואני חושבת שהפיקוח פה הוא הדוק עשרות מונים, ואין על כך מחלוקת, על-ידי מועצת הכבלים והלוויין, לעומת הפיקוח שהרשות השנייה מפעילה על מפוקחיה.

<נועה גבע: זה הדבר הראשון, וזאת ההשוואה הרלוונטית, דרך אגב.

<קריאה: זה לא אותו סוג רגולציה.

<נועה גבע: בהיבט הזה, אם אתה מסתכל על עיצומים כספיים, אתה מסתכל על כל ההיבטים של הפיקוח והפעלתנות של הגופים, זה לא בר השוואה.

<נועה גבע: זה הדבר הראשון.

<נועה גבע: דבר נוסף, ברמה המשפטית – את זה אני מפנה גם ליועצת המשפטית של הוועדה – הצורך לקרוא לנושא הזה אגרה הוא שגוי מן היסוד.

<נועה גבע: הרי אגרה, מבחינה משפטית, משולמת על שירות שאתה מקבל.

<נועה גבע: יש זיקה בין קבלת השירות – כן רצית לצרוך או לא רצית לצרוך, אתה משלם או לא משלם.

<נועה גבע: אם אני לא רוצה לצרוך את השירות, אני לא צריך לשלם את האגרה?

<נועה גבע: איזה שירות אני מקבל בתור מפוקח על כך שאני כפוף - - -

איתן כבל: שאני לא אגיד על השירותים שאנחנו מקבלים ועל הכסף שאנחנו משלמים.

<נועה גבע: אני לא מזלזלת בשירות שנותנת הרשות הציבורית.

<נועה גבע: היא נותנת את השירות הזה לציבור, היא לא נותנת אותו למפוקחים.

<נועה גבע: אין פה שום שירות שהם מקבלים.

<נועה גבע: בנוסף, מדובר בשירותים - - -

מיקי רוזנטל: מה היית מציעה, דמי מה?

מיקי רוזנטל: דמי זיכיון?

מיקי רוזנטל: מה, זה משנה?

מיקי רוזנטל: ואם יקראו לזה - - -

<נועה גבע: אגרה.

<נועה גבע: אגרה היא מונח - - -

מיקי רוזנטל: בסדר, אם הייתה טרמינולוגיה אחרת - - -

<נועה גבע: כן, בוא נקרא לילד בשמו.

<נועה גבע: זה מס.

<נועה גבע: זה מס ייחודי על שוק התקשורת, הוא מגולגל לצרכנים.

<נועה גבע: אגב, זה מס שהאוצר מאוד התנגד לו.

<נועה גבע: יש התחייבות של המדינה, על דעת האוצר, לבטל את התמלוגים שהיו.

<ניר שויקי: ניר שויקי, מנכ"ל בפועל של הרשות השנייה.

<ניר שויקי: אני רוצה למחות על ההשוואה הזו בין תקציבה של מועצת הכבלים והלוויין לבין תקציב הרשות השנייה, שכן מועצת הכבלים והלוויין יושבת בתוך משרד התקשורת, ובתוך בניין של משרד התקשורת, והניקיון על חשבון משרד התקשורת, והאוכל על חשבון משרד התקשורת, ולכן ההשוואה הזאת היא לא רלוונטית, ואני מבקש - - -

<נועה גבע: אין אוכל.

<נועה גבע: אין אוכל.

<ניר שויקי: אז אין אוכל, אז המשרדים ושירותי השכר, וכל ההשוואה הזאת היא לא רלוונטית.

חי שגב: אבל גם אם תגלם את זה - - - אתה יודע - - -

<קריאה: בואו ניתן לו לדבר, אולי - - -

<ניר שויקי: אם נוסיף את כל הסעיפים הללו לתקציבה של מועצת הכבלים והלוויין, אני מוכן להתחייב – כי עשיתי כבר את החישוב הזה לא פעם ולא פעמיים - - -

חי שגב: ניר, אני מציעה לך לחזור בך מהתחייבותך, אתה מנכ"ל בפועל.

<ניר שויקי: לא, אני ממש לא חוזר בי.

<ניר שויקי: סליחה?

<ניר שויקי: סליחה?

<ניר שויקי: אני אומר בצורה ברורה – תקציב הרשות השנייה, אם משווים אותו לתקציב מועצת הכבלים והלוויין, אם אני אוסיף את כל הדברים - - -

חי שגב: איזה שטויות.

<ניר שויקי: זה לא שטויות.

<ניר שויקי: גברתי, אני - - -

חי שגב: אלו שטויות.

<ניר שויקי: יפעת, אני אומר בצורה ברורה וחד-משמעית, והייתי גם סמנכ"ל כספים של הרשות השנייה עשר שנים.

חי שגב: ואני הייתי בוועדת הכספים של הרשות השנייה.

<ניר שויקי: אם מוסיפים את כל הסעיפים שמועצת הכבלים והלוויין נסמכת על שולחן משרד התקשורת, על המבנה, על הניקיון וכל הדברים האלה, תקציב הרשות השנייה לא יותר גבוה, נקודה.

<ניר שויקי: את יכולה למחות, זה בסדר.

<מיכל גרוס: זה גם לא אותו סוג רגולציה.

<קריאה: תשווה למספר הערוצים המפוקחים.

<נועה גבע: רק עוד דבר אחד שקשור לתקציב של הרשות השנייה.

<נועה גבע: הרשות השנייה היא לא רק גורם מפקח, היא גם גורם שיש לו תקציב שבא להתחרות בלוויין והכבלים.

<נועה גבע: הוא מפיק תוכן, הוא אחראי על הפצת מערך "עידן פלוס", כמו שכולם יודעים.

<נועה גבע: כאן ברור שלא יעלה על הדעת שיש גופים שהם מתחרים ונאבקים על נתח השוק שלהם בגוף אחר, והם יממנו אותו.

איתן כבל: דווקא זה יכול להיות נחמד ש - - -

<נועה גבע: לא נכון.

<נועה גבע: לא ראוי.

איתן כבל: אתם הפלטפורמה שגובה כסף על זה שכל הערוצים משודרים אצלכם.

<נועה גבע: לא, זה מודל כלכלי שהוא - - -

איתן כבל: אל תסדרי את זה איך שאת רוצה.

<נועה גבע: אין להם פרסום.

<נועה גבע: זה המודל שנקבע בחוק.

איתן כבל: כי יש כאלה שיגידו לך למה אני צריך את הפלטפורמה שלך?

איתן כבל: תני לי פלטפורמה נפרדת.

<נועה גבע: אתה רשאי.

איתן כבל: למה אני צריך לשלם לך אגרות ואת הסנדוויצ'ים שאתם אוכלים, כפי שראינו?

<נועה גבע: ויפה עשתה המדינה, והקימה את מערך "עידן פלוס".

<נועה גבע: אתה רשאי - - - אבל אני לא חייבת לממן אותו.

איתן כבל: סליחה גברתי.

איתן כבל: אנחנו רחוקים זה מזה, אבל אני רוצה להסביר.

איתן כבל: עידן פלוס זה דבר אחד.

איתן כבל: יבואו ערוץ 22– "קשת", "רשת" ערוץ 10, רשות השידור, ויגידו סליחה, אני רוצה להקים לי ערוץ פלוס.

איתן כבל: אנחנו ניקח לנו את הפלטפורמה שלנו, אנחנו נתחשבן בתוכנו, נהיה יותר יעילים, יותר קטנים.

איתן כבל: אצלנו יביאו שתייה ועדיין זה יהיה יותר זול.

איתן כבל: לכן אני אומר, זה יכול להיות.

איתן כבל: אני מדבר אליכם ברצינות.

איתן כבל: יש כאן עניין מאוד ברור.

איתן כבל: המועצה קמה, אם תרצו או לא תרצו.

איתן כבל: לפעמים אנשים מדברים בדיונים כשהם בכלל לא מבינים שהסוסים כבר לא באורוות מזמן.

איתן כבל: כבר מחפשים להם את האוכף.

איתן כבל: והם עוד מחפשים באיזה מקום לקנות את הסוס.

איתן כבל: אז אני אומר לכם חברים יקרים, החוק הולך לעבור, קודם כל כי היושב-ראש מאמין בו.

יגאל גואטה: אל תהיה בטוח, אנחנו מתנגדים בינתיים.

איתן כבל: זה עניין אחר.

<נועה גבע: אין התנגדות לגופו של עניין - - -

איתן כבל: שנייה, לא, לא, לא.

<נועה גבע: זה לא נכון להשית עלינו התנגדות בהקשר הזה.

איתן כבל: אני לא דיברתי על ההתנגדות הכוללת.

<נועה גבע: אין התנגדות עקרונית - - -

איתן כבל: אבל פה זו נקודה מרכזית מאוד.

איתן כבל: משרד התקשורת – קודם כל, מי יכול להעיר על עניין האגרות, לא אגרות?

<אתי בנדלר: משרד האוצר.

<אסתי שטרנבך: שמי אסתי שטרנבך, עורכת דין, מייצגת כאן את חברת "הוט".

<אסתי שטרנבך: שלחנו מכתב לוועדה לגבי הנושא הזה של האגרות, ואני מקווה שהוא ייקרא.

<אסתי שטרנבך: לא מדובר בשם כזה או אחר.

<אסתי שטרנבך: המחוקק יכול לקבוע בחוק שהשפן הוא תרנגול, הוא יכול לקבוע, כפי שנקבע בפקודת הדיג שדג הוא כל חית מים, גם אם אינו דג.

<אסתי שטרנבך: אבל השאלה היא מהותית.

<אסתי שטרנבך: השאלה היא – כאשר אתה קובע בחוק חובת תשלום אגרה, חייב להתקיים בבסיס של החובה הזו איזשהו רציונל כלכלי למה אתה גובה את האגרה.

<אסתי שטרנבך: בכל הרשויות שאנחנו מכירים יש אגרה בעד שירות שהאזרח מקבל מן הרשות, ואז הרשות גובה אגרה.

<אסתי שטרנבך: רשות שדות התעופה, רשות הנמלים, רשות הדואר בשעתו – הם מקבלים תשלום ישיר מן האזרח עבור שירות שהאזרח מבקש לקבל מהן.

<אסתי שטרנבך: כאן יש לנו רשות אחרת, שהיא יותר דומה לרשות ההגבלים העסקיים והרשות לניירות ערך.

<אסתי שטרנבך: היא הזרוע הארוכה של המדינה לקיים פיקוח על גופי השידור.

<אסתי שטרנבך: היא לא נותנת שום שירות – לא לאזרח ולא לגופי השידור.

<אסתי שטרנבך: ולכן אין הצדקה כלכלית לאגרה הזאת.

<אסתי שטרנבך: בפסיקה ובספרות מקצועית בדיני המס נאמר במפורש שכאשר אין בצד האגרה מתן שירות מסוים בגין אותה אגרה, מדובר למעשה במס טהור.

<אסתי שטרנבך: השאלה היא לא איך קוראים לזה, ויש פה מס.

איתן כבל: אלא מה זה.

<אסתי שטרנבך: נכון.

<אסתי שטרנבך: דבר נוסף.

<אסתי שטרנבך: עצמאותה של רשות לא נמדדת רק בפרמטר אחד.

<אסתי שטרנבך: יש הרבה פרמטרים.

<אסתי שטרנבך: זה יכול להיות דרכי המינוי של נושאי המשרה ברשות, זה יכול להיות התקציב, זה יכול להיות העצמאות המקצועית, אם יש התערבות בתהליך קבלת ההחלטות.

<אסתי שטרנבך: ושוב, אני מפנה פה לדוגמה הכי רלוונטית – רשות ההגבלים והרשות לניירות ערך הן רשויות עצמאיות לחלוטין ברמה המקצועית, וכך זה צריך להיות גם כאן.

<אסתי שטרנבך: התקציב שלהן הוא תקציב מדינה, וזה לא פוגע בעצמאות שלהן.

<דנה נויפלד: יש סעיף תקציבי נפרד לרשות ההגבלים - - -

<אסתי שטרנבך: זה לא עם אגרות.

מיקי רוזנטל: דווקא הדוגמה שהיא נתנה סותרת - - -

איתן כבל: עזוב, מיקי, זה לא חשוב.

מיקי רוזנטל: הרשות לניירות ערך מפקחת על הגופים הנסחרים בבורסה, והם משלמים לה, ויש אגרות.

איתן כבל: זה יפה שגם אתם לא אוהבים לשלם, כמונו, האזרחים.

איתן כבל: מיקי, זה יפה שגם החברות לא אוהבות לשלם.

איתן כבל: זה לגיטימי, אין לי טענה.

איתן כבל: גם אנחנו, האזרחים, לא אוהבים לשלם ושמשיתים עלינו מסים.

איתן כבל: אני אומר ברצינות, יש כאן שתי נקודות שצריך לתת עליהן את הדעת.

איתן כבל: הטענות של ערוצי השידור, "קשת", "רשת" ואחרים שונות אומנם מהטענות של "יס" ו"הוט", אבל בסך הכול הן כולן סביב אותו רעיון, בוודאי ובוודאי כשמדובר במה שאמר מגנזי, שהם היו אמורים להגיד הגענו למנוחה ולנחלה סוף-סוף, אנחנו פטורים מלשלם את התשלום הזה.

איתן כבל: אני מנסה להביא דברים בשם אומרם ולהביא גאולה לעולם.

איתן כבל: אני מבקש תשובה על העניין הזה.

איתן כבל: פעם שנייה שעדיין לא קיבלתי את התשובה שנוגעת לעניין שאגרה בסוף זה סוג של מס, כדי שאנחנו נוכל לראות איך אנחנו מתקדמים בעניין.

איתן כבל: מי משיב לי?

איתן כבל: בבקשה גברתי.

איתן כבל: שוב, שם ותפקיד.

<לירז דנביץ: עורכת דין לירז דנביץ מהלשכה המשפטית באוצר.

<לירז דנביץ: אני אנסה לעשות סדר בדיון ולנתח אותו אנליטית.

<לירז דנביץ: בשתי דקות, ברשותך, אני אשתדל, ואחר-כך, אם נצטרך, נשלים.

<לירז דנביץ: השאלה איך קוראים לתשלום הזה שמוטל היא, בעיני, פחות קריטית.

<לירז דנביץ: אני סבורה שאפשר לקרוא לו אגרה, שנכון לקרוא לו אגרה, אבל גם אם נקרא לו מס, מוצדק ולגיטימי בנסיבות העניין להטיל אותו.

<לירז דנביץ: אני מבקשת לפרק פה את הדיון לשתי שאלות נפרדות ולדון בהן אחת אחרי השנייה.

<לירז דנביץ: השאלה הראשונה היא אם בכלל אפשר להטיל אגרה או מס על חברות, כמו שקראנו במכתב שהועבר לוועדה והועבר אלינו, שמשלמות מס כדין לפי דיני המס שחלים עליהן.

<לירז דנביץ: התשובה לשאלה הזאת, בעינינו, היא חיובית.

<לירז דנביץ: יש הרבה מאוד דוגמאות אחרות של מקצועות, של תחומים, של סקטורים, שנדרשים לשלם מיסוי או אגרה שנתית בנוסף למס שהם משלמים.

<לירז דנביץ: קח את חברות הביטוח שנדרשות לשלם אגרה שנתית למפקח על הביטוח, קח את הבנקים, קח את רת"א, כמו שהזכרנו קודם, אגרת כלי נשק, אגרת רישיון דיג – יש אלף ואחת דוגמאות אחרות של אנשים שרוצים לעסוק במקצועות מסוימים ונדרשים לשלם אגרה שנתית בנוסף למסים שהם משלמים לפי כל דין.

<לירז דנביץ: אם מחר בבוקר אני אחליט להקים מספרה, אני אשלם את המס שיחול עלי בהתאם לצורת ההתאגדות שלי, ואני לא אדרש לשלם שום דבר מעבר לזה.

<לירז דנביץ: אם אני ארצה להקים חברת ביטוח, אני אדרש, מעבר למס חברות, לשלם אגרה שנתית גם למפקח על הביטוח.

<לירז דנביץ: זה נכון בהרבה תחומים אחרים, זה נכון גם כאן.

<קריאה: למה ביטלתם את התמלוגים?

<לירז דנביץ: ביקשתי שתי דקות, אני כבר רואה שאני חורגת מזה.

<לירז דנביץ: התשלום הזה הוא בגלל שאותם סקטורים ואותם תחומים ומקצועות דורשים פיקוח מיוחד, דורשים רגולציה מיוחדת, דורשים פעולות אכיפה, פעולות בקרה.

<לירז דנביץ: ולמערך הזה יש עלות, ואת העלות הזאת הם נדרשים למממן.

<לירז דנביץ: זאת שאלה אחת, והיא נפרדת.

<לירז דנביץ: ועכשיו השאלה השנייה, שאלת הייעוד של הכספים האלה למימון הפעילות של הרשות.

<לירז דנביץ: ההצדקה כאן היא הצדקה נפרדת מהשאלה הראשונה.

<לירז דנביץ: אומנם התקציב הוא לא חזות הכול, אני מסכימה.

<לירז דנביץ: העצמאות של הגוף הזה חשובה.

<לירז דנביץ: היותו גוף בלתי תלוי זה אחד העקרונות הבסיסיים שהצעת החוק הזאת עמדה עליהם ומנסה לשמר אותם, והתקציב, כמו שדנה אמרה קודם, הוא אחד האיים האחרונים שנשארו.

<לירז דנביץ: אני אומרת את כאוצר, כמי שבדרך כלל מתנגד לאגרות ייעודיות.

<לירז דנביץ: דווקא במקרה הזה, אפילו אנחנו כאוצר מסכימים וחושבים שנכון לקחת את הכסף הזה ולייעד אותו לטובת הפעילות של הרשות באופן שהיא תדע שהפעילות שלה לא תלויה בתקציב השנתי, בפוליטיקה, בשרים, במה שייקבע - - -

<קריאה: היא כן תלויה.

<קריאה: היא כן תלויה.

<קריאה: היא תלויה.

<לירז דנביץ: היא יכולה להיות תלויה - - -

מיקי רוזנטל: הקשבנו לכם, תנו לנו להקשיב גם לה.

<לירז דנביץ: אני מסיימת, ואחר-כך אם תרצו - - - אז אנחנו ניתן.

<אסתי שטרנבך: היא יכולה להעסיק כמה עובדים שהיא רוצה?

<לירז דנביץ: העובדים זאת שאלה אחרת.

<אסתי שטרנבך: מה התקציב?

<אסתי שטרנבך: אז היא כן תלויה - - -

איתן כבל: עורכת הדין שמייצגת את "הוט" – אני מתנצל שאני לא זוכר את שמך.

איתן כבל: ברשותך, אני אומר ברור גם לי – זה מה שאמרתי לאסף, העניין שהוא אומר שזה חלוט ושהם לא יכולים יותר, ואנחנו כבר מכירים את היותר ואת הפחות.

איתן כבל: ברור לי שאנחנו נידרש לתת על זה את התשובות.

<לירז דנביץ: אבל זה נכון בלי קשר לאגרה ייעודית, כן או לא.

איתן כבל: מסכים.

איתן כבל: מסכים.

איתן כבל: קודם כל אמרתי את האמירה בלי קשר לאגרה כזו או אחרת.

איתן כבל: דרך אגב, אתם צריכים לשנות את ההגדרה ב"וויקיפדיה" כי היא לא תומכת בעמדתכם לעניין האגרה.

איתן כבל: מהי אגרה?

<לירז דנביץ: לא בדקתי את ההגדרה ב"וויקיפדיה", בדקנו במקורות אחרים.

מיקי רוזנטל: גברת שטרנבך הזכירה פסק דין של בית המשפט העליון – אם את רוצה, אני אפילו אביא לך אותו – שאומר שאגרה ניתנת בגין שירות.

<לירז דנביץ: אנחנו מכירים, והטענה הבסיסית, כמו שניסיתי להסביר אותה היא שהשירות שניתן פה הוא הפיקוח, זאת הרגולציה.

מיקי רוזנטל: פיקוח זה שירות - - -

<קריאה: אפשר לוותר על השירות הזה?

<אלידור בליטנר: זה לא רק אגרה.

<אלידור בליטנר: זה לא רק אגרה.

מיקי רוזנטל: אז תגידו שזה לא רק אגרה, ואז זה הפתרון.

מיקי רוזנטל: הפתרון הוא שזה לא רק אגרה.

<קריאה: תקראו לזה דמי זיכיון.

<אלידור בליטנר: זה עצם ההסדרה, כאשר יש כאן אינטרס ציבורי - - -

איתן כבל: מה שם גברתי?

<אלידור בליטנר: שמי אלידור בליטנר ממשרד המשפטים.

מיקי רוזנטל: בעניין הזה אני תומך בעמדתכם, זה לא שלא, אבל תגידו.

איתן כבל: אני רוצה להעיר.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם כך – העמדה העקרונית, אני מניח, של רובנו היא תומכת.

איתן כבל: נצטרך למצוא את הדרך איך לתת גם לכם מענה.

איתן כבל: אני אומר לכם, הניסוח – חייבים למצוא לו איזשהו – כי זה לא מתכתב עם הניסוח - - -

מיקי רוזנטל: יש היטל, יש כל מיני מונחים אחרים שאפשר להשתמש בהם.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה להעיר בהקשר הזה שאני ביקשתי מגברת דנביץ לבדוק אם בכל המקרים האחרים שמפוקחים משלמים אגרות למפקחים, אם זה רק תמורת הפיקוח, או שמא הם מקבלים גם שירותים מהגוף שהאגרות מיועדות לשימושו.

<לירז דנביץ: עשינו את הבדיקה הזאת.

<לירז דנביץ: כל הגופים שמניתי, האגרה שהם משלמים היא תמורת הפיקוח, אין שירותים נוספים.

<אתי בנדלר: תמורת הפיקוח בלבד.

<לירז דנביץ: אני מתנצלת, אני אחדד את הדברים – תמורת כל מערך הרגולציה שהפעילות שלהם דורשת.

<לירז דנביץ: אין בהכרח שירות נוסף שהם מקבלים, אלא מערך שלם שדורש את - - -

<אתי בנדלר: זאת אומרת שאתם רואים את מערך הרגולציה כסוג של מתן שירות.

<לירז דנביץ: נכון.

<אסף וסרצוג: רק בקצרה, רק לגבי הטענה של הגלגול לצרכן – כך או כך, זה מגולגל לצרכן.

<אסף וסרצוג: זה לא משנה מאיפה זה מגיע, אם מתקציב המדינה.

<אסף וסרצוג: חשוב לי להגיד את זה גם לפרוטוקול – עוד פעם, המהלך הזה לא נועד לחסוך מתקציב המדינה, זה לא העניין.

<אסף וסרצוג: העניין פה הוא נטו העניין של העצמאות, וחשוב להבהיר את זה.

<אסף וסרצוג: כך או כך, לא משנה מאיפה זה יגיע, הציבור משלם.

איתן כבל: רק שאלה אחת, אסף, איך אתה עונה – אתה מרע את המצב של הערוצים המסחריים.

<אסף וסרצוג: הכול יחסי בחיים, היום הם משלמים בין 15-13 מיליון שקל, מחר, ככל הנראה, הם ישלמו סכומים משמעותית נמוכים יותר.

<שרית הכט: איך אתה יודע את זה?

<אסף וסרצוג: כי אני יודע להעריך סדרי גודל כשיהיה הגוף החדש.

<שרית הכט: זה לא כתוב בחוק.

<שרית הכט: - - - אתה היום ומחר מישהו אחר.

<אתי בנדלר: הדברים ירשמו בפרוטוקול, וכשיביאו את האגרות לאישור ועדת הכלכלה - - - את זה.

<דנה נויפלד: זה לא יכול להיות, כי אם היו שלושה גורמים עיקריים שנשאו בעלות, ועכשיו זה מתפרס – שרית, אני לא למדתי מתמטיקה, - - - הנדסה.

<דנה נויפלד: אבל אם היו שלושה גופים עיקריים ששילמו, ועכשיו מספר הגורמים שמשלמים גדל, בהכרח כל אחד - - -

<שרית הכט: זה לא עבד אצלנו אף פעם, הסיפור הזה שיותר גופים משלמים פחות כסף.

<שרית הכט: איכשהו המתמטיקה הזאת לא עבדה, ואני דווקא כן למדתי מתמטיקה.

<מירי נאור אליאס: עורכת דין מירי נאור מערוץ 20.

איתן כבל: חברים, אני כבר מודיע, אני בחריגה של חמש דקות.

איתן כבל: אני אחרוג בעוד חמש דקות ואני אסגור אחרי שאני אתן לגברת טרבלסי לומר את הדברים שלה.

איתן כבל: בבקשה גברתי.

<מירי נאור אליאס: עורכת דין מירי נאור מערוץ 20.

<מירי נאור אליאס: דיברו כאן על הרעת תנאים של הגופים - - -

איתן כבל: למה רק אתם באתם מכל הערוצים?

<מירי נאור אליאס: אני לא יודעת, אבל טוב שבאנו.

<מירי נאור אליאס: אני רוצה להעלות את הנקודה שהערוצים הייעודיים עד היום לא נדרשו בתשלום תמלוגים, ואם מדובר כאן על הרעה, שינוי, וכמו שנאמר, שחלוקה ליותר גופים לא בהכרח מצמצמת את התשלום וכולי, אז הערוצים הייעודיים, עבורם תשלום אגרה כלשהי הוא מכת מוות.

<מירי נאור אליאס: הרי אנחנו יודעים שכל התכלית שלהם היא אינטרס ציבורי וכולי, הרבה הכנסות אין, וגם יש הקלות מצד שני.

<מירי נאור אליאס: זאת אומרת, מכיוון שידוע שהייעוד שלהם הוא ציבורי וכולי, יש להם הקלות כלשהן, ועכשיו להשית עליהם אגרה, זה מעקר מתוכן את כל התכלית.

<מירי נאור אליאס: שוב, מדובר בהרעה במשהו שלא היה קיים.

<מירי נאור אליאס: התוספת הזו, החוק החדש, כל התיקון הזה, משית משהו שלא היה אמור להיות.

<עמית ליאור: תעשו יצירה עברית.

<עמית ליאור: תעשו יצירה בעברית - - - תתחייבו למשהו - - - שום דבר.

<עמית ליאור: אתם לא רוצים הפקות מקור - - -

<מירי נאור אליאס: ולכן צריך לתת את הדעת גם על הדבר הזה, גם על הערוצים האלו.

<מירי נאור אליאס: לא כולם זה ערוץ 22 וערוץ 10.

איתן כבל: חברים, נא לא לחזור על הטיעון אנחנו לא רוצים לשלם, את זה אני יודע.

<מירי נאור אליאס: אבל יש כאן סיבה, יש כאן טענה אחרת למה לא לשלם, בניגוד לערוצים המסחריים הגדולים, שתמיד שילמו והרישיון שלהם היה מותנה בזה.

<מירי נאור אליאס: מלכתחילה, לערוצים הייעודיים לא היה את זה, והתכלית שלהם היא שונה ואחרת, ויש לתת על זה את - - -

איתן כבל: גברתי היועצת מערוץ 20, השמעת את הטיעון, הוא היה חלש.

איתן כבל: אני מתנצל.

איתן כבל: השמעת אותו.

איתן כבל: לא התרשמתי.

איתן כבל: אני מתנצל.

<מירי נאור אליאס: לערוצים הייעודים יש איזושהי תכלית בחוק, לכן זה טיעון שהוא לגמרי לגיטימי, ויש לקחת בחשבון את תכליתם בחוק גם בעניין של - - -

איתן כבל: אני לא אמרתי שהוא לא לגיטימי.

איתן כבל: לא אמרתי שהוא לא לגיטימי.

מיקי רוזנטל: טיעונך נשמע.

מיקי רוזנטל: הוא הובן ונשמע.

<הילה שמיר: שאלה.

<הילה שמיר: דווקא אחרי ההסבר של האוצר יצאתי קצת מבולבלת, אני רוצה הבהרות, אם אפשר.

<הילה שמיר: סעיף קטן (ג) לסעיף התקציב מדבר על זה שכספי האגרות – האגרות אמורות להיות משולמות על-ידי הגופים המפוקחים – הם אלה שיעמדו לרשות הרשות לצורך מילוי תפקידיה.

<הילה שמיר: מצד שני, לפי מה שהבנתי, יש איזשהו חלק מסוים, גם לפי סעיף קטן (א), שאמור להיות חלק שהוא תקציב מדינה חוץ מהאגרות.

<הילה שמיר: האם כן?

<הילה שמיר: האם לא?

<הילה שמיר: האם זה גם תקציב של המדינה וגם תקציב של האגרות?

<הילה שמיר: מה היחס ביניהם?

<הילה שמיר: איזושהי הבהרה.

<אסף וסרצוג: אני אסביר שוב.

<אסף וסרצוג: אני מודה לך על השאלה.

<אסף וסרצוג: סעיף (א) אומר שיש אישור בחוק התקציב השנתי – זה לא קשור למה אתה מאשר ואם זה בהוצאה מותנית או בתקציב ישיר.

<אסף וסרצוג: זה לא אומר שבהכרח התקציב יהיה תקצוב ישיר או הוצאה מותנית.

<אסף וסרצוג: לגבי מה יהיה הנתח – זה תלוי.

<אסף וסרצוג: זה תלוי מה יהיו האגרות שייקבעו בסופו של דבר, זה תלוי - - -

<הילה שמיר: זאת אומרת שיהיה נתח מסוים של המדינה, ונתח מסוים של המפוקחים.

<קריאה: לא בהכרח.

<קריאה: לא בהכרח.

<אסף וסרצוג: לא בהכרח.

<אסף וסרצוג: יכול להיות נתח - - -

<הילה שמיר: גם לא בהכרח?

<אסף וסרצוג: - - ויכול להיות כלום.

<אסף וסרצוג: השאלה היא מה האגרות שייקבעו.

<הילה שמיר: ואיפה זה נקבע, היחס הזה?

<הילה שמיר: האם זה לא אמור להיות בחוק, לדעת כמה המדינה משלמת, כמה מפוקחים, ואז להרגיע?

<הילה שמיר: לפחות שאנשים ידעו, פחות או יותר, מה האחוז.

<קריאה: כי אני לא יודעת.

<אסף וסרצוג: - - - אם התקציב יהיה 100 מיליון שקל, ואת תגידי שהמדינה מממנת משהו מסוים מזה, איך זה ירגיע את המפוקחים?

<אסף וסרצוג: זה לא ירגיע את המפוקחים.

<הילה שמיר: לא, יודעים.

<הילה שמיר: כמו שדנה אמרה קודם, היא אמרה שיש אחוז – זאת השאלה שנשאלת.

איתן כבל: הילה, אסף.

איתן כבל: השאלה ששאלה הילה היא לא שאלה מופרכת.

איתן כבל: היא מאותן שאלה שמדאיגות אותם.

איתן כבל: כמו שאמרה כאן הנציגה של "הוט", זה לא רק שאלה של ההרכב, ולא שאלה של דרכי המינוי.

איתן כבל: יש כמה רמות שקובעות מהי זיקה ומהי השפעה.

איתן כבל: כדי שהדברים האלה יהיו יותר ברורים ומובהרים.

איתן כבל: אי-אפשר להגיד המדינה תחליט כמה היא תרצה לפי זה, וזה יחליט ככה.

איתן כבל: זה לא יעבוד, זה חוק רציני מדי כדי שאני אאפשר שזה יהיה עם אצבע, ויבוא מישהו שהוא לא אסף – אתה בחור רציני.

איתן כבל: לך תדע איזה נעליים גדולות אתה משאיר אחריך.

מיקי רוזנטל: אפשר שאלה בעניין הזה?

מיקי רוזנטל: תאגיד השידור הציבורי, שהוא ממומן בחלקו מאגרת הרדיו – קבענו בחוק את האחוזים?

<אתי בנדלר: למיטב זכרוני לא, אבל נקבע שם שהסכום הזה עובר ישירות לתאגיד, בלי תחנה של האוצר.

מיקי רוזנטל: אבל לא קבענו אחוזים.

<קריאה: יש סכום.

<קריאה: יש סכום.

מיקי רוזנטל: יש סכום?

מיקי רוזנטל: יש סכום קבוע, אבל הוא לא נאמר בחוק.

<דנה נויפלד: זה לא בדיוק ככה.

<דנה נויפלד: יש את מה שגובים דרך הסכום הנוסף באגרת הרכב, ויש סכום מקסימלי.

<דנה נויפלד: אם מספר הרכבים גדל, המדינה מכסה את הדלתא בין הסכום שנקבע באגרת הרכב לבין הרף העליון.

<דנה נויפלד: יכול להיות מצב תיאורטי - -

מיקי רוזנטל: אני זוכר, אני רק שואל – המנגנון הזה נקבע בחוק או לא?

<דנה נויפלד: בחוק.

איתן כבל: בחוק, את זה אני זוכר.

איתן כבל: שם ותפקיד.

<יונתן ביסקי: יונתן ביסקי, מהמועצה לשידורי כבלים ולוויין.

<יונתן ביסקי: רק לתקן משפט שנאמר פה – ערוץ 20 מחויב להשקיע ביצירה ישראלית ברישיון שלו.

<יונתן ביסקי: זה לא נכון מה שנאמר קודם.

<עמית ליאור: אבל הוא לא עושה את זה.

<יונתן ביסקי: זה לא נכון.

<יונתן ביסקי: זה לא נכון.

<עמית ליאור: תראה לי דרמה אחת שהוא עשה, אני אשב לראות יחד אתך.

<יונתן ביסקי: יש.

<יונתן ביסקי: אנחנו - - - בפיקוח - - -

<אסנת טרבלסי: אסנת טרבלסי, יושבת-ראש פורום היוצרים הדוקומנטריים מאיגוד היוצרים.

<אסנת טרבלסי: אני לא יודעת להגיד מה האגרות.

<אסנת טרבלסי: ברור שיש פה מצד אחד אופציה שהכסף יבוא מהממשלה, שאפשר לראות בזה בעיה, והאפשרות השנייה, שהכסף יבוא מזכיינים, גם אפשר בזה לראות בזה בעיה.

<אסנת טרבלסי: אני יכולה להסתכל על המצב הקיים ולומר שמבחינתנו כיוצרים, הפיקוח והאכיפה של מועצת הכבלים והלוויין הרבה יותר אפקטיביים.

<אסנת טרבלסי: אנחנו רואים אותם ביום-יום שלנו, של העבודה שלנו, של הדרמות שיוצאות, של הדוקומנטרי שיוצא לפועל, הרבה יותר בהתאם לרגולציה ולכללים שנקבעו, ופחות אנחנו צריכים להילחם כל היום ולהבין כל היום – אפילו ברמת האכיפה – מתי מוגשים הדוחות.

<אסנת טרבלסי: ב-2015-2014 אנחנו רואים דוחות של 2012, כבר אין הרבה אפשרות לתקן, כבר אין הרבה אפשרות לעשות, שזה, אפרופו, רעיון הכלים השלובים.

<אסנת טרבלסי: צריך לחשוב גם על זה – מתי בדיוק אתם תדעו כמה כסף יצא על הפקות, וכמה התאגיד החדש צריך להשלים, אבל את זה נברר כשהדיון יהיה.

<אסנת טרבלסי: הדבר השני זה מי עומד בראש הפירמידה הזאת.

<אסנת טרבלסי: אפרופו הדיון שהתקיים פה בכל החלק הראשון של הישיבה - - -

איתן כבל: בואי לא נרחיב.

<אסנת טרבלסי: לא, לא, לא, אני לא רוצה להתייחס למה שנאמר, אני רק רוצה להגיד שהמחשבה הזאת, שמצד אחד דוח פילבר, כמו שאנחנו יודעים, הולך להמליץ על דה-רגולציה ועל הפחתת הרגולציה וכולי, ואתם הולכים לכנס את זה שרק גוף אחד מפקח, אני חושבת שגם בעניין הזה צריך לתת את הדעת שאנחנו לא נמצא את עצמנו בסופו של דבר בפני שוקת שבורה מבחינת היצירה המקורית.

איתן כבל: תודה לך, אסנת.

איתן כבל: את יכולה להמשיך לשבת כי אני מסיים.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לענות במילה אחת לחבר הכנסת רוזנטל – אין תקצוב מדינה בתאגיד השידור הציבורי, זה מה שבדקתי עכשיו.

<דנה נויפלד: מה יהיה?

<אתי בנדלר: יש סוג של תקצוב מהסכום שהועבר מהאגרות, אבל הכול - - -

איתן כבל: זה לא עובר דרך הקצינות של האוצר.

מיקי רוזנטל: זה לא עובר דרך האוצר.

<שלמה פילבר: זה בא מההכנסות, ולא מהאוצר.

<דנה נויפלד: בדיוק.

מיקי רוזנטל: זה לא מנגנון שאפשר לאמץ אותו.

מיקי רוזנטל: זה מנגנון שאפשר לאמץ בחוק הזה?

מיקי רוזנטל: לא.

<דנה נויפלד: לא, כי שם זה מגיע מאגרות רכב.

מיקי רוזנטל: זה לא דומה, בסדר.

<לירז דנביץ: לא, זה מגיע מאגרות רכב.

מיקי רוזנטל: אני יודע.

מיקי רוזנטל: אני יודע.

מיקי רוזנטל: הייתה לי מחשבה.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה לומר לכל הנוכחים, דנה, פילבר, שתבינו, ההצעה שלי לוועדה תהיה ברוח הדברים שנכתבו בהצעת החוק המונחת כאן לפניכם.

איתן כבל: אני אומר את זה, שהדברים יהיו ברורים.

איתן כבל: עם זאת, אני מבקש, אסף ודנה, ומי שמופקד על העניינים האחרים, עלו כאן כל מיני שאלות שמצריכות חידוד, מצריכות הבהרה, מצריכות התייחסות.

איתן כבל: השאלה שהילה שאלה, מבחינתי אלו שאלות נכונות ולגיטימיות.

איתן כבל: אנחנו לא נשאיר שום דבר להתייחסות של אוויר או לך תדע מי יהיה שם באותו זמן.

איתן כבל: הדברים האלה, בעיקר בענייני כספים – אני גם מבקש, הטיעונים שעלו פה – אני מדלג מעל הטיעונים למה לא לשלם כלום – אני מבקש שתיתנו הסבר.

איתן כבל: אני אמרתי לכם, אני עשיתי לכם חיים קלים.

איתן כבל: אני אלך אתכם במהלך הזה, אבל אני ארצה שאתם תגידו לנו, פחות או יותר, מה המשמעויות התקציביות שכל אחד מהערוצים המסחריים יידרש לשלם בתוך התהליך הזה.

איתן כבל: תודה רבה, הישיבה נעולה.