ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 193, 2016-05-30 09:00

איציק שמולי: בוקר טוב לכולם.

איציק שמולי: אנחנו רוצים להתחיל.

איציק שמולי: היום כ"ב באייר תשע"ו, ה-30 במאי 2016.

איציק שמולי: השעה 09:03 בבוקר.

איציק שמולי: אנחנו בעצם עושים היום דיון בנושא אחיות בתי הספר – נושא שכפי שהפנה את תשומת ליבי חבר הכנסת רוזנטל, נדון כאן בתדירות גבוהה מאד בשנה-שנתיים האחרונות.

איציק שמולי: אני מחליף היום את יושב הראש, קצת כבד להחליף את יושב הראש הקבוע של הוועדה, חברי, חבר הכנסת מרגי, שככל הידוע לי נמצא בחו"ל.

איציק שמולי: אז כמה מילות פתיחה, ברשותכם.

איציק שמולי: שירותי בריאות התלמיד מיועדים ל-1,250,000 תלמידים בכיתות א' עד ט', בכמעט 4,000 בתי ספר, הכוללים כל מיני שירותים כמו רפואה מונעת, חיסונים, בדיקות רפואיות וכך הלאה.

איציק שמולי: האחריות הכוללת על ההספקה של שירותי הבריאות הללו, היא על משרד הבריאות, אבל אם בעבר השירות הזה ניתן ישירות על ידי משרד הבריאות, או יותר נכון דרך האגודה שעבדה בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות, היום, או יותר נכון בשנים האחרונות, החלה - - - אם אני מדייק אז החל משנת 2006 החליטה הממשלה להפסיק את מתן השירותים על ידי המשרד ולהעביר את השירות להספקה דרך גוף - - - הוועדה בעצם קיבלה הרבה פניות והרבה תלונות על ירידה משמעותית באיכות השירות, שבאה לידי ביטוי גם במספר האחיות שעובדות, גם במספר השירותים שלא בדיוק נמצאים בליבת השירות של הספקים הפרטיים.

איציק שמולי: ככל שאנחנו יודעים, היום השירותים, סליחה, משנת 2012 השירותים ניתנים על ידי שני ספקים חיצוניים.

איציק שמולי: במחוז ירושלים, חיפה וצפון על ידי חברת נטל"י.

איציק שמולי: במחוזות תל אביב ומרכז על ידי חברת פמי בריאות, כאשר במרס 2012 הולאם השירות במחוז הדרום ואשקלון.

<קריאה: במרס 2015.

מיקי רוזנטל: חברה, הוא מדייק.

איציק שמולי: אני אגיד את מה שאני יודע ואתה אחר כך תוכל לתקן אותי, אם תירשם אצל מנהלת הוועדה.

איציק שמולי: דו"ח משנת 2013, שפרסמה ועדת גרוטו, גם ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות הגיע למסקנה חד משמעית כי ההפרטה של שירותי הבריאות בבתי הספר נכשלה וכי הדבר הנכון יהיה להחזיר את השירות לאחריות המדינה, למשרד הבריאות, ולא כשירות שניתן על ידי ספקים חיצוניים ומתחלפים.

איציק שמולי: אני רוצה להסב את תשומת ליבכם, אני ראיתי את זה בדו"ח, כשעשו השוואה על מחוז דרום ואשקלון בין שנת תשע"א, שבה ניתן השירות על ידי פמי - - -

<קריאה: לא, על ידי נטל"י.

איציק שמולי: חברה, תעשו לי טובה.

איציק שמולי: אני מבין שאתם שוחים בחומר.

איציק שמולי: אני שוחה מזה מאתמול בערב, אז אל תתקנו אותי על כל משפט.

איציק שמולי: כאשר בשנת 2007 – ואני אומר את ההשוואה בין שנת 2007 לשנת 2013, בשנת 2007 השירות במחוז הזה עלה 50 מיליון שקלים ובשנת 2013 - 100 מיליון שקלים, לעומת היחס של האחיות, שבשנת 2007 היה 1 ל-2,000, ובשנת 2013 היה 1 ל-5,000.

איציק שמולי: אני רוצה לצטט לכם עוד ציטוט אחד קטן מהדו"ח: מההשוואה בין ביצועי הספק בשנת תשע"א בדרום ובין שירותי המדינה בשנת תשע"ג, עולה בבירור כי השירות על ידי המדינה הוא יעיל ומחויב בהרבה.

איציק שמולי: וכך מסכם הדו"ח: במהלך השנים, השירות לבריאות התלמיד עבר ניסיונות רבים בדרכי ההפעלה שלו, אשר רובם כשלו, אך כולם גרמו לחוסר עקביות במתן השירות וטלטלות רבות לאחיות המועסקות בו.

איציק שמולי: לסיכום, אנחנו יודעים שבשנת 2015 נחתם הסכם בין האוצר לבין הסתדרות העובדים, הסכם כולל כמובן, לא רק על נושא האחיות, שבמסגרתו הייתה התחייבות מצד המדינה להעביר את אחיות בתי הספר חזרה להעסקה מה שנקרא ישירה, לתת את השירות באופן ישיר על ידי משרד הבריאות, ואנחנו בעצם רוצים לברר פה היום שתי שאלות: א' איפה זה עומד ומה מבחינת המדינה סדר הזמנים לביצוע הפעולה, כי אנחנו מבינים שזה היה אמור להיכנס לתוקף בשנת 2016.

איציק שמולי: ובעצם באיזה מסגרת תנאים תעבודנה אותן האחיות, כי אנחנו מקבלים גם תלונות על אחיות שלא להן מקום ראוי בבתי הספר, שאין להן איפה לטפל.

איציק שמולי: אני מדבר על המצב הנוכחי, כאשר השירות ניתן על ידי הספקים החיצוניים.

איציק שמולי: על יחס בין אחות אחת לכמה בתי ספר או בכמה תלמידים היא צריכה לטפל.

איציק שמולי: ואני רק אסיים ואגיד שהדו"ח קובע בעמוד 14 שהעברת השירות לא תהיה כרוכה בתוספת תקציב.

איציק שמולי: למדינה תשתית מנהלית ולוגיסטית קיימת ומוכנה לשימוש.

איציק שמולי: השירות יהיה בגדר ניצול יעיל יותר של כספי ציבור.

איציק שמולי: כמובן השירות שיינתן על ידי המדינה; ולמדינה יכולת לעשות זאת בהתראה קצרה.

איציק שמולי: אני שם פה נקודה.

איציק שמולי: חבר הכנסת רוזנטל, אתה רוצה לפתוח?

מיקי רוזנטל: אני אשמח להוסיף כמה דברים על הסקירה שעשית.

מיקי רוזנטל: אני פחות באמת מתעסק בעבר, כי הוא פחות מעניין עכשיו, למרות שניתן לומר עליו בוודאות, כמו המשפט הידוע – הניתוח הצליח והחולה מת, במקרה הזה גם ההפרטה נכשלה וגם השירות לא ניתן יותר.

מיקי רוזנטל: הפרמטר הכמעט יחיד בעיני האוצר שדחף להפרטה הזאת היה כמות החיסונים שתינתן, אבל הלב של העניין, המהות של התפיסה של רפואה מונעת בקרב התלמידים, כמובן לא מתקיים יותר.

מיקי רוזנטל: הוא לא מתקיים יותר, כי אחות בית ספר צריכה לפגוש תלמיד והיא בעצם כמעט לא פוגשת אותו, בוא נאמר ונודה על האמת.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לספר לכם סיפור מניסיוני.

מיקי רוזנטל: אני עסקתי הרבה מאד בנושא חינוך בעולם, בתפקידי הקודם כעיתונאי.

מיקי רוזנטל: אחד הדברים המופלאים ביותר שלמדתי, זה שהצלחה של תלמידים בלימודים תלויה בביטחון העצמי שלהם, ובמערכות חינוך בעולם כולו, אלה המצליחות לפחות – בסקנדינביה ובדרום מזרח אסיה, הבריאות של התלמיד היא המפתח להבנת מערכת החינוך, להצלחתו בלימודים.

מיקי רוזנטל: ככל שהוא מרגיש טוב יותר וביטחונו בגופו רב יותר, כך הוא מצליח בלימודים.

מיקי רוזנטל: יש קורלציה ישירה בין הדברים האלה.

מיקי רוזנטל: זה לא איזה מחקר אקראי, זה כבר הוכח בהרבה מקומות בעולם.

מיקי רוזנטל: רק אצלנו, כרגיל, אנחנו ממציאים תמיד את הגלגל והאש וחושבים שאנחנו חכמים מכולם.

מיקי רוזנטל: והתוצאה היא שדווקא במקומות, בבתי ספר באזורים מוחלשים, שבהם נדרשת הקפדה יתרה על בריאות התלמיד בגלל המוגבלות של סביבתו הטבעית לדאוג לו, אנחנו מזניחים את הסוגיה הזאת והתוצאה היא עגומה מאד.

מיקי רוזנטל: אני באמת חושב שהקריטריון אסור שיהיה רק כמות החיסונים וההסדר עם החיסונים, אלא פגישה כמעט על בסיס קבוע בין אחות ורופא, אגב, שזה גם בחוק הבריאות, רופא שצריך לראות תלמיד וזה לא מתקיים.

מיקי רוזנטל: זה לא מתקיים.

מיקי רוזנטל: אני אומר לכם באחריות שזה לא מתקיים.

מיקי רוזנטל: אז יש לדאוג לארבעה דברים לדעתי וזו צריכה להיות גישת הוועדה, אדוני יושב הראש.

מיקי רוזנטל: ראשית, שיקיימו את ההסכם כבר בשנת 2016, שהדבר הזה יוחזר לאחריות המדינה והאחיות תועסקנה על ידי המדינה ולא על ידי קבלנים.

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד.

מיקי רוזנטל: וזה צריך לקרות החל משנת הלימודים הבאה.

מיקי רוזנטל: זה כבר לא יכול לקרות בשנה הזאת, אבל יש הסכם חתום שהמדינה חייבת לכבד אותו.

מיקי רוזנטל: זה הדבר הראשון.

מיקי רוזנטל: הדבר השני זה להבטיח, ואני מסייר מפעם לפעם בבתי ספר וכל פעם אנחנו מגיעים והמטרה היא לא חדר האחות, אבל אני שואל תמיד איפה חדר האחות ותמיד מובילים אותי ויש שם מחשבים ישנים.

מיקי רוזנטל: חדר האחות הוא המחסן של בית הספר.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: כי האחות מגיעה לשם פעם ב-, ואז אומרים טוב, לא חשוב, כשהיא תגיע נמצא לה איזה חדר.

מיקי רוזנטל: והדבר הזה, שהמקום הזה, שבו באופן שיטתי אפשר לדבר עם תלמידים, לבדוק מה מצבם, האינטימיות הדרושה לשם כך לא מתקיימת גם כן ותמיד זה אלתורים על אלתורים.

מיקי רוזנטל: לדאוג שהדיכוטומיה הזאת, שיש שני גופים אחראים – מצד אחד משרד החינוך ומאידך משרד הבריאות, כמו אגב החינוך המקצועי, שנופל בין שני הגופים האלה, שמשרד הכלכלה אחראי על זה, אבל בפועל זה היה צריך להיות של משרד החינוך, זה בדיוק אותו דבר.

מיקי רוזנטל: הנושא הזה של בריאות התלמידים הוא חייב להיות במקום אחד ולא גם במשרד הבריאות וגם במשרד החינוך והתוצאה היא שזה נופל בין הכיסאות.

מיקי רוזנטל: וכמובן לדאוג לכך שהדבר העיקרי שבגינו מתקיים ההסדר הזה של אחות בית הספר, של רפואה מונעת אמיתית, לא כדי להגיד עשינו, יתקיים ובא לציון גואל.

מיקי רוזנטל: תודה.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: חברי הכנסת יסיימו לתת את ההתייחסות, ואחרי זה משרד הבריאות וכל הנוגעים בדבר כמובן יקבלו את הזכות לדבר.

איציק שמולי: בבקשה, חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: תודה, אדוני יושב הראש.

ענת ברקו: אני גדלתי בתקופה שהאחות הייתה חלק אינטגראלי מבית הספר.

ענת ברקו: אני זוכרת את חדר האחות בבית הספר היסודי.

ענת ברקו: אני זוכרת בתיכון שאשתו של סגן הרמטכ"ל הייתה אחות בית הספר ואני נפצעתי במשחק כדור יד ופינו אותי לחדר האחות.

מיקי רוזנטל: מי היה הרמטכ"ל?

ענת ברקו: מה זה משנה מי היה הרמטכ"ל?

מיקי רוזנטל: מי היה סגן הרטמכ"ל.

ענת ברקו: קותי.

ענת ברקו: זיכרונו לברכה, יקותיאל אדם.

ענת ברקו: אמא של אודי אדם, שהיום יהיה מנכ"ל משרד הביטחון.

ענת ברקו: תמיד דיברתי איתו על זה כשהייתי בצבא, שאמא שלו הייתה אחות בית הספר שלי.

ענת ברקו: ואני זוכרת את שיחת האחות בגיל ההתבגרות, כשהיא נכנסה לכיתה.

ענת ברקו: היא דיברה עם הבנות לחוד ועם הבנים לחוד.

ענת ברקו: אני זוכרת את כל הדברים הללו כחלק בלתי נפרד מההתפתחות שלנו, מחיי בית הספר, מהבריאות שלנו, שיחות עם הורים, שיחות הורים-אחות, כל הדברים הללו כגוף שהוא גם ניטראלי, כגוף שגם יכול לטפל בבעיות שהצוות של ההוראה, כשאין את התובענות הזאת של הלימודים, ובהרבה מאד מקרים גם כשהיה קשה, ילדים הלכו לאחות בית הספר.

ענת ברקו: ולכן אני מאד מאד מצרה על מה שקרה כאן.

ענת ברקו: אני חושבת שאנחנו צריכים לתת, ויושבת כאן גם מוריה שאני מכירה אותה עוד כאחות טיפת חלב - - -

<מוריה אשכנזי: הייתה גרה מול התחנה כשהייתי אחות צבאית.

ענת ברקו: מול התחנה וכל הילדים שיטופלו שם.

ענת ברקו: זאת אומרת שהאמבטיות הראשונות של התינוקות וכל הדברים הללו, שהם נראים היום - - -

<מוריה אשכנזי: ביקור בית.

ענת ברקו: אני לא מדברת על חיסונים אפילו.

ענת ברקו: ביקור בית, דברים כל כך אלמנטאריים, שאולי במבט ראשון אנשים מקלים בהם ראש ואומרים למה שהיא לא תעבור ממקום למקום ותעשה את הדברים הללו, כשהיא תפסיק.

ענת ברקו: אבל כשיש דמות כל כך מרכזית בבית הספר, היא כתובת, היא יכולה לעשות הרבה דברים נוספים, ובאמת התלמידים רואים בה חלק בלתי נפרד מהסגל ומחיי בית הספר.

ענת ברקו: חשוב מאד שיהיה חדר אחות קבוע, חשוב מאד שיהיה את הציוד, חשוב מאד שיהיו תנאי עבודה והעסקה ישירה של האחיות.

ענת ברקו: בעיני צריך להחזיר את הדברים הללו למה שהם היו פעם, כי זה באמת נוגע בבריאות של כל אחד ואחת מהילדים.

ענת ברקו: שלא יפספסו חיסונים ולא יפספסו כל מיני דברים, ובסוף הדברים הללו חוזרים אלינו בריבית דה-ריבית, כי ויתרנו על דרך המלך.

ענת ברקו: ודרך המלך היא זו – להעסיק באופן ישיר, להבין שאחות בית הספר זה היה מוסד וזה צריך להישאר מוסד בבית הספר, ולכן אני מקווה שהדברים יבואו על תיקונם.

איציק שמולי: תודה.

איציק שמולי: חברת הכנסת מועלם-רפאלי.

שולי מועלם-רפאלי: בוקר טוב לכולם.

שולי מועלם-רפאלי: קירות הוועדה הזאת פחות שומעים אותי אומרת את זה, אבל ועדת העבודה, הרווחה והבריאות כבר מכירה את המנטרה – על כל שקל שלא נשקיע במניעה, נשלם עשרה שקלים בהמשך.

שולי מועלם-רפאלי: על כל שקל שלא נשקיע במניעה – נשלם עשרה שקלים בהמשך.

שולי מועלם-רפאלי: וגם פה.

שולי מועלם-רפאלי: זה אותו דבר.

שולי מועלם-רפאלי: הפרטת שירותי בריאות התלמיד נכשלה כישלון חרוץ.

שולי מועלם-רפאלי: כישלון חרוץ בכל המימדים שנבדקו במערכת הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: אין בכלל ניסיון של אף אחד במערכת להגיד משהו אחר, אדוני יושב הראש.

שולי מועלם-רפאלי: עכשיו השאלה רק איך אנחנו מחזירים את זה הכי מהר, הכי נכון, הכי טוב לאותה מטרה של מניעה.

שולי מועלם-רפאלי: כי בסוף מערכת הבריאות חייבת להניע את עצמה בכל האלמנטים שלה ובטח בבריאות תלמידים, בבריאות ילדי מדינת ישראל, דרך מערכת החינוך לתוך התהליך הזה של מניעה.

שולי מועלם-רפאלי: נחתמו הסכמים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שגם מהחדר הזה וגם מהקומה מעליו, יוצאות שוב ושוב קריאות.

שולי מועלם-רפאלי: בסוף זאת החלטה שאמורה להתקבל בין משרד הבריאות למשרד האוצר.

שולי מועלם-רפאלי: לדבר על תקציבים, לדבר על הגדלת מספר האחיות, לדבר על חזרה של אחיות להיות עוגן משמעותי בחייהם של ילדי מדינת ישראל במערכת החינוך.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא חושבת שאנחנו נמצאים במקום אחר ממה שהיינו לפני הסיפורים הנוסטלגיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שההיפך.

שולי מועלם-רפאלי: המציאות שבה אין אוזן קשבת, שהיא מנותקת ממערכת החינוך בתוך בתי הספר, גורמת לזה שלא רק סביב נושאים שקשורים לבריאות, גם סביב נושאים שהם בנפשם של ילדי בית הספר, בעצם היום חסר מישהו נוסף.

שולי מועלם-רפאלי: והחזרה של אחיות בתי הספר באופן אמיתי לעסוק ולהיות גוף או אדם יותר מכל דבר אחר.

שולי מועלם-רפאלי: נשים וגברים שיהיו אוזן נוספת לילדי בתי הספר, לכל אותם ילדים, שכולנו שומעים עליהם לא דרך מערכת הבריאות של חיסונים ושיחות על מה קורה בגוף שלי כשאני מגיעה לגיל ההתבגרות, אלא דווקא מהמקום של אין לי עם מי לדבר, מחרימים אותי.

שולי מועלם-רפאלי: אם יהיה פה רגע אחד חדר סגור שבו ילד יידע שיש עוד אוזן ששומעת אותו, אנחנו נרוויח גם מניעה משמעותית בתוך החלקים של בריאות הגוף, אבל אנחנו נרוויח הרבה מאד גם בחלקים של בריאות הנפש, ואני חושבת שעל הדבר הזה כבר אין ויכוח בתוך מערכת הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו צריכים לעלות עכשיו קומה ולשכנע באופן אמיתי את משרד האוצר בנחיצות של חזרת האחריות לבתי הספר.

שולי מועלם-רפאלי: וכבר בשנה הבאה, כבר בשנה שתתחיל בעזרת השם באלול תשע"ו, ב-1 בספטמבר 2016.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: חבר הכנסת חנין.

דב חנין: תודה, אדוני יושב הראש.

דב חנין: זה אחד המאבקים הוותיקים ביותר שאני זוכר בכנסת, מאבק צודק, מאבק ראוי ומאבק חשוב.

דב חנין: אני לא רוצה לחזור על הדברים החשובים שאמרו לפני חברות הכנסת ברקו ומועלם-רפאלי, אני מניח שגם אתה התייחסת, מיקי באותו כיוון.

מיקי רוזנטל: כן.

דב חנין: אז אני רוצה להצטרף לדברים שהם אמרו ולדבר רק על ההיבטים המעשיים.

דב חנין: מה שצריך לעשות עכשיו זה ארבעה דברים והם צריכים להיעשות באופן מיידי.

דב חנין: הדבר הראשון זה להשלים את המהלך של העברת כל אחיות בתי הספר להעסקה ישירה על ידי המדינה.

דב חנין: המהלך הזה, ברמה העקרונית סוכם בין ההסתדרות לבין משרד האוצר, אבל כמו שאנחנו יודעים – בין סיכומים לבין ביצוע לא תמיד יש הלימה אחד לאחד.

דב חנין: לכן צריך להבטיח שכל אחיות בריאות הציבור, בכל הארץ, חוזרות להיות עובדות מדינה באופן רגיל ומסודר.

דב חנין: הדבר השני, צריך להחזיר לבתי הספר את חדר האחות.

דב חנין: חלק מההרס של המערכת הזאת היה לא רק ההפרטה, לא רק הוצאת האחיות החוצה, אלא ביטול החדר, המקום הפיזי שבו האחיות מטפלות ונפגשות עם תלמידים.

דב חנין: חברת הכנסת רפאלי יצאה, אבל כאן אני חושב שהוועדה הזאת צריכה לעבוד גם מול משרד החינוך.

דב חנין: כי בסופו של דבר הנושא של מבני בתי הספר, נמצא באחריותו של משרד החינוך, ואני מציע, אדוני יושב הראש, שבתום הדיון הזה אנחנו נוציא כוועדת חינוך, מכתב לשר החינוך, שאומר שעכשיו בעצם הכדור עובר אליו וצריך להוציא נוהל או הוראה של מנכ"ל משרד החינוך, להבטיח שבכל בתי הספר בארץ אכן יוקצו, משנת הלימודים הקרובה, חדרים כדי שהאחיות תוכלנה לעבוד שם וכדומה.

דב חנין: המהלך השלישי זה נושא התקנים.

דב חנין: אנחנו מדברים על נוהל של משרד הבריאות, שהוא אגב כשלעצמו נראה לי לא כל כך הגיוני, אבל זה מה שמשרד הבריאות סיכם, אז אני אומר – זה לפחות המינימום.

דב חנין: משרד הבריאות מדבר על אחות אחת ל-1,600 תלמידים.

דב חנין: עכשיו, להגיד לכם את האמת, זה לא נשמע לי כל כך טוב.

דב חנין: 1,600 תלמידים זה המון.

דב חנין: זה המון המון תלמידים.

דב חנין: איך אחות אחת יכולה לטפל ב-1,600 תלמידים?

דב חנין: אבל אני אומר, זו רמת המינימום.

דב חנין: זאת אורת אנחנו נמצאים במקום יותר גרוע מהדבר הזה, ואת זה צריך להבטיח גם כן, כמהלך מאד מאד מיידי.

דב חנין: ישנה תחושה שכל הנושא הזה קצת נופל בין הכיסאות בתפר שבין משרד החינוך לבין משרד הבריאות, וכאן ישנה הצעה של הסתדרות האחיות, להקים איזו שהיא רשות ממלכתית אחת, שתטפל בכל הניהול וכל הליווי של השירות המונע לתלמידים ובעצם ירכז תחת גג אחד את כל ההיבטים השונים של אחיות המדינה.

דב חנין: אני חושב שזו גם כן הצעה שצריך לשקול אותה.

דב חנין: אני מציע, אדוני יושב הראש, שלקראת סוף כנס הקיץ יתקיים דיון מעקב, כדי שאנחנו נראה איך בפועל מערכת החינוך נערכת באופן מעשי לקליטתן של האחיות בבתי הספר, במסגרת ראויה, עם חדרים ראויים ועם מתכונת ראויה של עבודה.

דב חנין: תודה.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: נציג משרד הבריאות, רון רביע, בבקשה.

איציק שמולי: הייתי מבקש לקבל את התייחסותך, אחד, האם העמדה המקצועית של המשרד עדיין נסמכת על מסקנות ועדת גרוטו, והדבר השני - מה הוא סדר הזמנים לביצוע הפעולה של המעבר.

<רון רביע: תודה רבה.

איציק שמולי: תציג את עצמך לפרוטוקול.

<רון רביע: שמי רון רביע, אני אחראי מינהל בריאות הציבור.

<רון רביע: במסגרת תפקידי - ואני רק אכנס להיסטוריה אישית שלי - אני נכנסתי למשרד הבריאות להקים את שירותי בריאות התלמיד בשנת 1996.

<רון רביע: יש לי נגיעה ישירה ואישית רבת שנים עם התחום.

<רון רביע: מה שאני הולך להגיד עכשיו קצת כנראה יכעיס את כולם.

<רון רביע: על פי הוראת המנכ"ל, אני צריך להגיד לוועדה המכובדת שמשרד הבריאות היום בסך הכל מרוצה מהספקים.

<רון רביע: הדו"ח של פרופסור גרוטו, שאני הייתי חבר בוועדה יחד עם הסתדרות האחיות, נציגי האוצר ועוד נציגים ממשרד הבריאות, הוא משנת 2013.

<רון רביע: הוא לא מהיום.

<רון רביע: לפי אחוזי הכיסוי של כל הפרמטרים שאנחנו בוחנים בשירותי בריאות התלמיד, החברות, כולל מחוז דרום ומחוז אשקלון, מגיעות לרמות ביצוע גבוהות מאד.

<רון רביע: נכון שמשרד הבריאות כדעה היסטורית וקבועה מאד רוצה את השירות במדינה, אבל מכיוון שכל הסיכומים שלנו עם משרד האוצר לא צלחו להשיג עוד תקנים, כרגע זה המצב.

<רון רביע: יש סיכום - - -

איציק שמולי: אדון רביע, רק דקה.

איציק שמולי: אני מסתכל על מסקנות הוועדה ואני מסתכל על הנציגים של מי שישב בוועדה.

איציק שמולי: פרופסור גרוטו – משרד הבריאות, ד"ר שוש ריבה – משרד הבריאות, ניר רחנוביץ – משרד הבריאות, אילנה כהן – הסתדרות האחיות, אורי פליישמן – הסתדרות האחיות, מוריה אשכנזי – הסתדרות האחיות.

איציק שמולי: והתייעצויות אינטנסיביות שנעשו איתך, עם מר אבישר ממשרד הבריאות, עם רות רוטשטיין ממשרד הבריאות, אהוד קליינר ממשרד הבריאות, שרית יערי - משרד הבריאות, חגי דרור – משרד הבריאות, מר שמשון – אגף תקציבים משרד הבריאות ועורכת הדין נעמי לנדאו, היועצת המשפטית של הסתדרות האחיות.

איציק שמולי: אתה רוצה לומר לי שבשנתיים, ממצב שבו דו"ח שאתם חתומים עליו, שקבע באופן חד משמעי שהשירות שניתן על ידי הספקים החיצוניים נכשל כישלון מוחלט, עכשיו העמדה שלכם היא הפוכה לגמרי?

<רון רביע: כמו שאמרתי, זאת ההנחיה שקיבלתי ממנכ"ל משרד הבריאות.

איציק שמולי: סליחה, בוא - - -

<קריאה: אי אפשר היה להגיד את זה יותר טוב.

<קריאה: מה זאת אומרת?

<קריאה: יש דו"ח.

שולי מועלם-רפאלי: סליחה, זו ממש פקודה שדגל שחור מתנוסס עליה פחות או יותר.

שולי מועלם-רפאלי: איך אפשר לבוא ולהגיד דבר כל כך הפוך ממה שבמשך שנתיים ימים בכנסת הקודמת שמענו פה שוב ושוב.

מיקי רוזנטל: זו גם המציאות בשטח.

איציק שמולי: רגע, אל תצביעו, לא צריך להצביע.

איציק שמולי: בוא, תשלים את דברים.

<רון רביע: אני אשלים את דברי ואז.

<רון רביע: לאחר שנחתם ההסכם בין ההסתדרות הכללית לאוצר להחזרת אחיות בריאות התלמיד למדינה, ישב מנכ"ל משרד הבריאות עם מר ניסן קורן, יו"ר ההסתדרות, והוחלט שהחל מהשנה הבאה אנחנו מחזירים את מחוז צפון כפיילוט נוסף בשיטת הפעלה קצת שונה ממה ש - - -

<קריאה: כבר היה פיילוט בדרום.

איציק שמולי: סליחה, חברה, אני אף פעם לא הוצאתי אנשים מוועדה ואני לא רוצה שזאת תהיה הפעם הראשונה.

איציק שמולי: אני מבקש מכם, כל מי שנרשם יקבל זכות דיבור.

איציק שמולי: בבקשה.

<רון רביע: בשיטת הפעלה שונה ממה שיש היום, של מתן שירות החל כבר בטיפול חלב ובגן חובה, כדי לאפשר לאחיות בריאות התלמיד לתת את יתר הפעולות שדובר עליהן על ידי חברי הכנסת המכובדים, שגם אנחנו רוצים שיהיו.

<רון רביע: זה לא יהיה רק כיסוי אחוזי של פעולות א', ב' ו-ג' ונוכל להגיד שזה בסדר או לא בסדר.

<רון רביע: ואז, ברגע שיש לי יותר אחיות פנויות, אני אוכל לתת הרבה יותר שירותי בריאות, הרבה יותר אלימות במשפחה, פגיעות מיניות וכדומה.

<רון רביע: צריך לשים על השולחן גם את המצב שהיום אין לנו עודף באחיות במדינה ואין לנו עודף באחיות בריאות הציבור בפרט.

<רון רביע: אנחנו יחד עם משרד האוצר, אגף שכר, הצלחנו להביא עוד אחיות למחוז דרום, שהיה חסר ענק שם, על ידי מתן תמריצים.

<רון רביע: הצלחנו לחתום עם משרד האוצר, אגב, שכר למתן תמריצים לאחיות שעובדות במגזר החרדי, ביחד עם הסתדרות האחיות כמובן.

<רון רביע: זהו.

איציק שמולי: מר רביע, אתה קצת בורח לי מנקודה.

<רון רביע: אני לא בורח לשום מקום.

איציק שמולי: עמוד 6 בדו"ח שלכם כותב – למרות המאמץ הכלכלי של מדינת ישראל לתמרץ את נותני השירותים הפרטיים ביתר, חלק נכבד מהכספים שהוזרמו לטובת השירות לבריאות התלמיד לא קיבלו ביטוי בשירות ובכמות כוח האדם שהוקדשה על ידי הקבלנים לטובת תלמידי ישראל.

איציק שמולי: ההיפך הוא הנכון.

איציק שמולי: עכשיו, אני רוצה להגיד לך עוד משהו, שאתה בטח מכיר את המסקנות של הדו"ח הזה.

איציק שמולי: במהלך השנים השירות לבריאות התלמיד עבר ניסיונות רבים בדרכי ההפעלה שלו, אשר רובם קשרו אך גרמו לחוסר עקביות במתן השירות וטלטלות רבות לאחיות המועסקות בו.

איציק שמולי: אני לא מבין, ושאלתי אותך מה השתנה בשנתיים האחרונות.

איציק שמולי: אני לא כל כך מבין את מה שאתה אומר לי – "זאת ההנחיה שקיבלתי".

איציק שמולי: מה העמדה המקצועית שלך ומה היא עמדת המשרד?

<רון רביע: מה שאמרתי מקודם זו עמדת המשרד כרגע.

<רון רביע: בשנתיים האחרונות - - -

איציק שמולי: ואתה יודע להסביר מה גרם לשינוי?

<רון רביע: בשנתיים האחרונות החברות השתפרו מאד במתן השירות.

איציק שמולי: במה?

<רון רביע: נתנו יותר אחיות, נתנו יותר עובדים בחינוך וקידום בריאות, נתנו יותר אופטומטריסטים.

איציק שמולי: יש לך נתונים להביא לוועדה?

<רון רביע: לא כרגע.

מיקי רוזנטל: תשמעו, זה לא רציני.

מיקי רוזנטל: כשאתה בא לדיון בוועדה של הכנסת, כשאתה יודע את הסוגיה ואתה יודע את הנושאים שיעלו ואתה לא יכול אפילו להגיד לנו במה זה השתפר?

מיקי רוזנטל: איך אתה מצפה שנאמין לך?

<רון רביע: יש כיסוי של שנת 2015.

<רון רביע: כיסוי של כל הפעולות שנתנו בתי הספר, לפי - - -

שולי מועלם-רפאלי: יש השוואה לשנת 2014, רביע?

<רון רביע: כן, יש.

שולי מועלם-רפאלי: אפשר לראות את זה?

<רון רביע: בוודאי.

שולי מועלם-רפאלי: חבל שזה לא הועבר לחברי הוועדה קודם.

שולי מועלם-רפאלי: אז אפשר לקבל בשלושה דברים מה היה בשנת 2014 ואיך זה השתפר פלאים בשנת 2015?

איציק שמולי: אגב, יש פה נציג מההסתדרות גם?

<מוריה אשכנזי: אני, מהסתדרות האחיות.

מיקי רוזנטל: לא, לא, מההסתדרות הכללית.

איציק שמולי: כן, התכוונתי להסתדרות הכללית, אבל בסדר, תיכף נגיע אליך.

<מוריה אשכנזי: בסדר, אני מקשיבה.

איציק שמולי: בסדר, אז תתארגן עם הנתונים ואנחנו כבר נחזור אליך, רביע.

מנואל טרכטנברג: איציק, אני רוצה לשאול שאלה, ברשותך.

איציק שמולי: כן.

מנואל טרכטנברג: בוקר טוב.

מנואל טרכטנברג: אולי אמרתם את זה קודם, אני רוצה לשאול בכמה אחיות מדובר ומה העלות הכוללת של כל האופרציה הזאת כיום ומה הייתה העלות התקציבית קודם.

<רון רביע: "קודם" – למה אתה מתכוון?

מנואל טרכטנברג: לפני שהפרטתם.

<רון רביע: כשהתחיל החוק, בשנת 1996, העלות הייתה 68 מיליון שקלים.

מנואל טרכטנברג: וכמה זה היום?

<רון רביע: זה היה למיליון תלמידים.

מנואל טרכטנברג: כן, וכמה זה היום?

<רון רביע: היום זה בסביבות ה-115 מיליון.

מנואל טרכטנברג: אני פשוט רוצה להבין אמיתית את העניין הזה.

מנואל טרכטנברג: הרי הניקוד, אם אני מבין אותו נכון, בזמנו היה נימוק בעיקר כלכלי, אמרו זה יקר מדי העסק הזה, בוא נפריט, יהיה יותר טוב ויותר זול.

מנואל טרכטנברג: האם אכן כך?

מנואל טרכטנברג: האם עשיתם בדיקה תקציבית?

<רון רביע: הבעיה היא לא תקציבית, הבעיה היא תקנים בעיקר.

מנואל טרכטנברג: מה זאת אומרת?

מיקי רוזנטל: תקנים זה כסף, כסף.

שולי מועלם-רפאלי: תקנים זה תקציב, אדוני.

מנואל טרכטנברג: אין דבר כזה תקנים, זה כסף.

<רון רביע: מר רביע, באמת, אתה אדם רציני.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד כך, תרשה לי.

מנואל טרכטנברג: יש נושאים שאני חלוק דווקא על חברים שלי בסיעה.

מנואל טרכטנברג: אני חושב שכן היה מקום להפריט מספר רב של פעילויות ממשלה, שכן הושגה יעילות וכן חיסכון תקציבי רב.

מנואל טרכטנברג: אני תמיד, בהרצאות שלי, מביא את המקרה הזה כדוגמא הקלאסית שתהליך ההפרטה הלך רחוק מדי ואני חייב להגיד - בטיפשות - וזה לא מכוון אליך.

מנואל טרכטנברג: מכיוון שהעניין הזה, החיסכון לכאורה שהיה אפשר להשיג, א' הוא לא חיסכון, וב', נניח שהיה חיסכון של 30 מיליון שקלים, נניח וזה היה, הרי זה ברור לחלוטין שהתפקיד של האחות בבית הספר הוא הרבה מעבר לשים את הפלסטר כשצריך.

מנואל טרכטנברג: אז לעשות את המהלך הזה של להפריט שירות כזה, על לכאורה חיסכון שהוא לא חיסכון, כי זה עולה אחר כך יותר כסף, של עשרות מיליוני שקלים, ועדיין בשנת 2016, שאנחנו עדיין דנים בעניין הזה ולא ברור אם ייעשה פיילוט?

מנואל טרכטנברג: פיילוט על מה?

מנואל טרכטנברג: באמת, אני לא מבין את הדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: ואני בא ממקום, תבין, שאני לא מאלה שיוצאים נחרצות כנגד כל הפרטה ושהמדינה צריכה לשלם הכל.

מנואל טרכטנברג: אני ממש לא שם.

מנואל טרכטנברג: אבל כשאני רואה, אני אומר זו הדוגמא הקלאסית של האיוולת האולטימטיבית, של הדוֹגמה שכל דבר שזז צריך להוציא מידי הממשלה.

מנואל טרכטנברג: לא זה.

מנואל טרכטנברג: מבחינתי זה הסטריאוטיפ של הדוֹגמה, שמגיע למקום שהוא לא צריך להיות שם.

מנואל טרכטנברג: ואני באמת לא מאשים אותך ומנכ"ל משרד הבריאות הרי היה מהארכיטקטים של המהלכים האלה, אז יהיה לו קשה מאד להודות בטעות, גם אם כיום הוא מודה בטעויות אחרות שהוא לא עשה, כמו למשל העניין של קשירה של מטופלים, של חולים למיטות שלהם.

מנואל טרכטנברג: אז אני באמת הערכתי מאד את זה שהוא אומר שהוא לוקח אחריות, כי בטח אי אפשר להפיל את זה עליו, אבל את זה כן.

מנואל טרכטנברג: ולכן אני אומר לכם ואני אומר לך ברמה הידידותית ביותר, כי הדברים לא מכוונים אליך.

מנואל טרכטנברג: תעביר את המסר הזה הלאה.

מנואל טרכטנברג: זה קלון למדיניות כלכלית מוטעית, לא למדיניות הפרטה באופן כללי, אלא לזה שלקחו את זה למקום שלא היה צריך להיות בכלל וגרמו נזק.

מנואל טרכטנברג: אתה יודע, אי אפשר לאמוד את הנזק.

מנואל טרכטנברג: יש דברים שאתה אומר, אתה יודע, על חשבון רווח והפסד של חברה אפשר ללמוד על נזקים.

מנואל טרכטנברג: הנזקים המצטברים שנגרמו ונגרמים יום יום לילדי ישראל בגלל העדר אחות בבית הספר, זה משהו שיהיה איתנו הרבה מאד זמן.

מנואל טרכטנברג: על מה?

מנואל טרכטנברג: אל אותה נוקשות מחשבתית שכל דבר, גם את זה צריך להפריט.

מנואל טרכטנברג: זה המסר שאתה צריך להעביר פנימה, אני לא מצפה לתשובות כאן.

איציק שמולי: נציג משרד החינוך.

איציק שמולי: שלום לך.

<רונית וייסברג: שלום וברכה.

<רונית וייסברג: שמי רונית וייסברג ואני נציגה של משרד החינוך, במקום עירית לבנה, שכרגע נבצר ממנה להיות כאן.

<רונית וייסברג: מבחינתנו אנחנו משתפים פעולה עם כל מי שנבחר מטעם משרד הבריאות.

איציק שמולי: אתם על הגדר.

מיקי רוזנטל: מה, אין לכם עמדה?

שולי מועלם-רפאלי: אין לכם עמדה?

שולי מועלם-רפאלי: זה כבר הכי מעולה שאני אגיד את זה.

שולי מועלם-רפאלי: אין עמדת משרד הבריאות ביחס לבריאות התלמידים שלו?

שולי מועלם-רפאלי: אין עמדת משרד החינוך מה הדבר הנכון לילדי ישראל בבתי הספר?

שולי מועלם-רפאלי: זה קצת מביך אותי שאני אומרת את זה, כשהשר הוא יושב ראש המפלגה שלי.

מיקי רוזנטל: זה בסדר, לא הכל פוליטי.

שולי מועלם-רפאלי: לא, ברור שלא הכל פוליטי, אבל איך?

<רונית וייסברג: אני חושבת שאם את חושבת שאת תצעקי יותר אז - - -

איציק שמולי: סליחה - - -

<רונית וייסברג: לא, אני נורא מצטערת - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא.

שולי מועלם-רפאלי: אבל מה זאת אומרת?

שולי מועלם-רפאלי: איזה מין ביטוי זה אנחנו משתפים פעולה עם כל מה שמשרד הבריאות רוצה?

<רונית וייסברג: אבל שוב פעם, אנחנו לא המקום שמעסיק אחיות.

<רונית וייסברג: אנחנו המקום שנותנים להם - - -

מיקי רוזנטל: אבל אתם אחראים על התלמידים.

<רונית וייסברג: סליחה רגע, תן לי רק לענות.

מיקי רוזנטל: כן, בבקשה.

<רונית וייסברג: אנחנו אף פעם לא העסקנו אחיות.

<רונית וייסברג: מי שמעסיק זה משרד הבריאות, אוקיי?

<רונית וייסברג: אנחנו אף פעם לא מעסיקים אחיות.

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

<רונית וייסברג: אז אנחנו משתפים פעולה עם כל מי שייבחר.

<רונית וייסברג: זה אחד.

<רונית וייסברג: שניים, לנו יש חוזרי מנכ"ל שבמפורש כתוב – יש חדר לאחות.

<רונית וייסברג: אם באיזה שהוא בית ספר החדר הזה נלקח, כמו שכאן נאמר למחשבים או למה שלא נלקח, הוא מיד יפונה והמקום יוגדר לאחות כמו שצריך.

שולי מועלם-רפאלי: אבל את יודעת שזה קורה חדשות לבקרים בעשרות בתי ספר.

<רונית וייסברג: ומי שפונה, יש פרוגראמה וזה צריך להיות חדר ו - - -

מיקי רוזנטל: גברתי, גברתי הנכבדה, באמת עם כל הכבוד, יש פה שאלה עקרונית.

מיקי רוזנטל: באמת, אם תלמיד יש לו קושי בלימודים, הרבה פעמים זה יכול להיות בגלל שיש לו הפרעת אכילה או בגלל שיש לו בעיות נפשיות ועכשיו היועצת עסוקה במיליון דברים אחרים, בהתאמות וכו', ואין לו עם מי לדבר.

מיקי רוזנטל: הוא מתבייש קצת לדבר עם המורה, קשה לו עם ההורים.

מיקי רוזנטל: אחות זה - - -

<רונית וייסברג: אני מסכימה איתך ו - - -

מיקי רוזנטל: ואם את לא באה ואומרת זאת עמדתנו, אנחנו חושבים שצריכה להיות אחות בכל בית ספר וכו' וכו' - - -

<רונית וייסברג: אני מסכימה איתך, רק - - -

מיקי רוזנטל: אנחנו כמשרד החינוך - - -

<רונית וייסברג: אנחנו לא המעסיק של האחיות.

מיקי רוזנטל: אנחנו מבינים שאתם מתכופפים.

איציק שמולי: סליחה, חברי.

איציק שמולי: אנחנו ננסה אולי להבהיר לך את הציפייה של הוועדה מנציגת משרד החינוך.

איציק שמולי: אנחנו היינו מצפים מנציגת משרד החינוך לתת כאן עמדה נורמטיבית.

איציק שמולי: את לא מהאו"ם.

איציק שמולי: את ממשרד החינוך.

<רונית וייסברג: נכון, ואנחנו - - -

איציק שמולי: ולכן היינו מצפים ממשרד החינוך - - -

<רונית וייסברג: יחד עם מי שמעסיק - - -

מיקי רוזנטל: את לא מקשיבה.

איציק שמולי: גברתי, תתני לי בבקשה לסיים את דברי.

<רונית וייסברג: בבקשה.

איציק שמולי: והיינו מצפים ממשרד החינוך לתת פה קביעה נורמטיבית, קל וחומר לאור הדו"ח שמונח פה על שולחן הוועדה – מה אתם הייתם רוצים לראות שיקרה.

איציק שמולי: מה הוא מודל ההפעלה הנכון בעיניכם.

<רונית וייסברג: אז אני חוזרת ואומרת שוב, שאותן אחיות שנכנסות, שנבחרו על ידי משרד הבריאות, אותה ההפרטה שנעשתה ואותן החברות שמועסקות על ידי משרד הבריאות, נכנסים לבתי ספר.

<רונית וייסברג: למשל, מתוך הבדיקה שיש לנו, יש בתי ספר שמקבלים הרצאות בתחומים ובנושאים שהוחלט, יחד עם אותן חברות.

<רונית וייסברג: האם זה טוב או לא?

<רונית וייסברג: הם מבצעים את הנושא של שביעות רצון ואנחנו - - -

מיקי רוזנטל: את הרגולטור.

מיקי רוזנטל: את אמורה לקבוע - - -

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לעזור לך.

מנואל טרכטנברג: תנו לי שנייה.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לעזור לה.

מנואל טרכטנברג: נניח לרגע שמי שיושב כאן בוועדה, אין לו חלילה ילדים ואין לו נכדים והוא לא יודע כלום על מה שמתרחש ובאמת בא בלב חפץ ורוצה לשמוע אמירה חינוכית.

מנואל טרכטנברג: האם ילדינו, הילדים שלנו, במצב טוב יותר כשהם נכנסים לבית הספר ומבלים שם יום שלם בשני מצבים – אחד, עם אחות שמועסקת על ידי בית הספר שם, או בלעדיה?

מנואל טרכטנברג: האם יש בכלל איזו שהיא הערכה שלכם לגבי הנושא הזה?

<רונית וייסברג: אין לנו הערכה כזאת.

מנואל טרכטנברג: אין לכם.

מנואל טרכטנברג: אז אני רוצה להגיד לך ככה, אם אין הערכה כזאת, אז מישהו צריך לתת את הדין במשרד החינוך.

מנואל טרכטנברג: לא יתכן שנושא כל כך חשוב לילדים, לעתיד שלהם, לבריאות שלהם, לפרפורמנס שלהם, לביצועים שלהם בבית הספר, אתם תגידו אנחנו פונציו פילאטוס, אנחנו מנקים ידיים, אין לנו עמדה בעניין הזה.

מנואל טרכטנברג: אין לנו ידע על העניין הזה.

מנואל טרכטנברג: נתתי לך אפשרות לענות.

<רונית וייסברג: אז אני חוזרת ואומרת, אצלנו במשרד החינוך, הנושא של אורח חיים בריא, יחד עם התכנית הלאומית – אפשרי בריא – אנחנו עוסקים בתחום חינוך לבריאות בכל שיעור ומי ש - - -

מנואל טרכטנברג: מה זה שייך לנושא הזה?

איציק שמולי: מה זה שייך לנושא?

<רונית וייסברג: זה שייך.

מיקי רוזנטל: גברתי, אני רוצה להסביר לך מה קורה באולם.

מנואל טרכטנברג: סליחה, אני רוצה להגיד.

מנואל טרכטנברג: עוד פעם, אני רוצה לדעת מה התפקיד שלך?

<רונית וייסברג: אני מדריכה ארצית לחינוך לבריאות של משרד החינוך - --

מנואל טרכטנברג: אוקיי, ובתוך משרד החינוך, מה ה - - -

<רונית וייסברג: שנייה.

<רונית וייסברג: ואני במקצועי דיאטנית קלינית אשר עובדת במשרד החינוך.

מנואל טרכטנברג: מעולה, במשרד החינוך.

מנואל טרכטנברג: אבל אין לך תפקיד בהיררכיה של משרד החינוך?

<רונית וייסברג: אין לי תפקיד בהיררכיה.

<רונית וייסברג: אני עדיין מדריכה.

מנואל טרכטנברג: אז אני רוצה לתת לך עצה ידידותית, את לא חייבת לקבל אותה.

<רונית וייסברג: בבקשה.

מנואל טרכטנברג: אני במקומך הייתי מסרב להופיע, לבוא לכאן בשם משרד החינוך.

<רונית וייסברג: אוקיי.

מנואל טרכטנברג: אוקיי?

מנואל טרכטנברג: באמת, אני אומר לך את זה בצורה ידידותית ביותר, כי מה שאמרת כאן הוא אות קלון למשרד החינוך.

מנואל טרכטנברג: אבל מה?

מנואל טרכטנברג: את גם לא מוסמכת להגיד את זה, כי את לא שייכת להיררכיה של משרד החינוך.

מנואל טרכטנברג: אז אני אומר, משרד החינוך לדעתי ערבב והוא פשוט ביזה את ועדת החינוך של הכנסת, אם זה מה שיש למשרד לומר.

איציק שמולי: תרשו לי רגע, חברי הכנסת.

איציק שמולי: אני מבטיח לכם שהכעס שלהם לא ילך לשום מקום, כי תיכף ידבר גם משרד האוצר ואחרים, אז תאספו הערות רגע ואתם אחרי זה כמובן גם תוכלו לסגור את הדיון.

איציק שמולי: בבקשה, אורן גבע, משרד האוצר.

<אורן גבע: תודה רבה.

<אורן גבע: אורן גבע מאגף התקציבים במשרד האוצר.

<אורן גבע: אני רק אגיד בפשטות שאנחנו עומדים מאחורי ההסכם שלנו עם ההסתדרות.

<אורן גבע: הודענו גם למשרד הבריאות שאנחנו מוכנים להעמיד את התקנים הנדרשים כדי לקלוט את אחיות בריאות התלמיד בשירות המדינה.

<אורן גבע: לגבי מה נכון בריאותית או רפואית, זה תפקידו של משרד הבריאות להגיד, לא של משרד האוצר.

<אורן גבע: אז אני לא יכול להגיד בנושא הזה.

איציק שמולי: אורן, מה שנאמר קודם על ידי מר רביע הוא נכון?

איציק שמולי: ההסכם עם ההסתדרות הוא רק לגבי מחוז מסוים?

<קריאה: לא, לא.

<מוריה אשכנזי: לא, לא, הוא ארצי.

איציק שמולי: אני לא שאלתי אתכן.

<אורן גבע: ההסכם כולל קליטת אחיות בריאות התלמיד בכל הארץ.

איציק שמולי: תודה.

איציק שמולי: מר רביע?

<רון רביע: אני אומר שמכיוון שאנחנו-.

<רון רביע: על הסיכום לגבי מה שאומר אורן אני עדיין לא מודע לו.

מיקי רוזנטל: רגע, רגע, סליחה, סליחה, סליחה.

<רון רביע: תנו לי לסיים - - -

מיקי רוזנטל: לא, לא, לא, לא.

מיקי רוזנטל: יש גבול לכמה אתה יכול למרוח אותנו.

מיקי רוזנטל: יש גבול.

מיקי רוזנטל: אתה בא לדיון הזה, אתה יודע מה נושא הדיון הזה ואתה לא יודע, אתה לא בודק אם יש סיכום או מה כוונת המשרד לעשות.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים להבין - - -

<רון רביע: אני אמרתי מקודם - - -

מיקי רוזנטל: בשנת הלימודים הבאה – האחיות יהיו עובדות המדינה או עובדות קבלן?

<רון רביע: במחוז צפון.

מיקי רוזנטל: בכל הארץ.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים תשובה חד משמעית לעניין הזה.

<רון רביע: אני אומר, במחוז צפון האחיות יהיו עובדות מדינה.

מיקי רוזנטל: רק במחוז הצפון?

שולי מועלם-רפאלי: ומה קרה עם התקנים שהם אישרו לשאר הארץ?

מיקי רוזנטל: למה לא ביתר?

<רון רביע: קודם כל הם עוד לא אישרו.

שולי מועלם-רפאלי: הם לא אישרו?

שולי מועלם-רפאלי: אז אורן יושב בוועדה בכנסת ואומר שקר?

מיקי רוזנטל: הנה, אבל אומר נציג האוצר שכן.

מיקי רוזנטל: אתם לא בסדר.

מיקי רוזנטל: כאילו, מה קורה לכם?

<אורן גבע: אני אגיד.

<אורן גבע: יש הסכם חתום עם ההסתדרות של שר האוצר.

<אורן גבע: משרד האוצר יעמיד את התקנים ככל הנדרש על ידי משרד הבריאות.

מיקי רוזנטל: בכל הארץ?

<אורן גבע: בהתאם למה שחתום בהסכם.

מיקי רוזנטל: אז זה בכל הארץ.

מיקי רוזנטל: אדוני, אולי תלך הביתה, תעשה שיעורים?

<קריאה: הוא לא אשם, זה המנכ"לים?

מיקי רוזנטל: לא, באמת?

מיקי רוזנטל: מה זה הוא לא אשם?

איציק שמולי: גברת מוריה אשכנזי, נציגת הסתדרות האחיות.

<מוריה אשכנזי: אני מבקשת קצת לשמוע עוד קצת ואז אני אגיב.

<מוריה אשכנזי: אני מכינה פשוט תשובה.

איציק שמולי: את מוותרת על זכות הדיבור?

<מוריה אשכנזי: לא, אני לא מוותרת.

איציק שמולי: זה דבר שלא נהוג כאן.

<מוריה אשכנזי: ממש לא מוותרת.

<מוריה אשכנזי: אני עדיין מבקשת להקשיב קצת על מנת לקלוט עוד תגובות, כיוון שיש לי רשימה ארוכה.

איציק שמולי: אין שום בעיה.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיב.

איציק שמולי: רגע שולי, אני חייבת להתקדם עם הדוברים.

שולי מועלם-רפאלי: אין בעיה.

איציק שמולי: מרכז השלטון המקומי נמצא כאן?

איציק שמולי: בבקשה גברתי.

<רות דיין מדר: גם אני מלווה את הנושא הזה מעל ל-6 שנים וכאזרחית וכנציגת השלטון המקומי, אני מתביישת מההתנהלות של המדינה בעניין הזה.

<רות דיין מדר: מ-50 מיליון קפצנו ל-100 מיליון שקלים.

<רות דיין מדר: מדובר פה בכספי אזרחים ולא כספי ממשלה.

<רות דיין מדר: שירות נמוך, הילדים שלנו סובלים מהשירות הזה, הילדים שלנו לא מקבלים שירות והנזקים הם נזקים עצומים.

<רות דיין מדר: לאורך כל הדרך משרד הבריאות, בדו"חות משותפים שכתב עם השלטון המקומי, עם משרד החינוך, עם נציגי ההסתדרות, חזר ואמר שהוא מבחינתו המקצועית היה מעדיף שהאחיות תהיינה עובדות משרד הבריאות, מונחות ומפוקחות על ידיו ולא באופן שזה נעשה כיום.

<רות דיין מדר: אבל מה לעשות והאוצר אינו מוכן להעסיק, והנה פה התהפכו להן היוצרות.

<רות דיין מדר: המשרד אומר רוצה אני, מחויב אני, חתום אני ומשרד הבריאות אולי מחויב בפמי, אולי יש עניינים שהם מעבר ונאלץ לשנות את עורו ולהתייחס התייחסות שהיא אינה מקצועית מבחינת אחריותו הבריאותית כלפי תלמידי מדינת ישראל.

<רות דיין מדר: אני גם מתפלאת שעירית לבנה, שאחרית על תחום החינוך במשרד החינוך לא נמצאת פה ומגיעה מדריכה, שמעצם תפקידה ברור שהיא אינה מכירה את תפקידי האחיות, כפי שהיה בעבר וכפי שהם מתנהלים היום.

<רות דיין מדר: ולכן אנחנו - - -

איציק שמולי: תודה.

<רות דיין מדר: אבל אני רוצה להוסיף עוד נקודה לעניין הזה.

<רות דיין מדר: מרכז השלטון המקומי שנה אחר שנה, הציע למשרד הבריאות שהרשויות המקומיות תהיינה המעסיקות הישירות של אחיות בתי הספר מסיבה פשוטה.

<רות דיין מדר: מאחר שהייתה בעיה של תקנים, אמרנו אנחנו מוכנים לקחת את זה על עצמנו.

<רות דיין מדר: משרד הבריאות ינחה, יפקח ויתקצב ואנחנו נעסיק אותם בהעסקה ישירה, כי אנחנו חושבים שיש פגיעה מהותית בתפקיד האחות בבתי הספר.

<רות דיין מדר: כנראה שנוח לפגוע בנשים פעם אחר פעם ולהעביר אותן ממעסיק כזה או אחר, ובסופו של דבר הילדים שלנו נפגעים.

<רות דיין מדר: לכן נתנו את האופציה הזאת על השולחן למשרד הבריאות ואני מקווה שמשרד הבריאות יתעשת ויבצע את מה שהאוצר סוף סוף מוכן לעשות.

איציק שמולי: תודה.

איציק שמולי: רחלי הכהן, המועצה לשלום הילד.

<רחלי הכהן: אז אני רוצה רגע לחזור לעניין של התקנים, שדיברו שבעבר התקנים היו על 1,600 ואתה ציינת, יושב הראש, שכרגע הם נעים בין 2,000 ל-3,000.

<רחלי הכהן: מנתונים שהגיעו אלינו למועצה לשלום הילד השבוע, ראינו שיש אחיות, אחות אחת גם על 4,000 תלמידים ויותר מזה.

<רחלי הכהן: אחות אחת נאלצת להסתובב בין 14 ל-16 בתי ספר לפעמים.

<רחלי הכהן: מעבר לזה - - -

איציק שמולי: יש לך דוגמאות קונקרטיות?

<רחלי הכהן: יש לנו טבלה של נתונים עדכניים שקיבלנו.

איציק שמולי: אז אם תוכלי אחר כך להעביר אותה לוועדה.

איציק שמולי: אני לא רוצה להלאות עכשיו בפרטים.

<רחלי הכהן: מעבר לזה יש מולי את דו"ח הסיכום של שירות הבריאות לתלמיד של משרד הבריאות.

<רחלי הכהן: כפי שנציג משרד הבריאות טען, אכן אחוזי הכיסוי לכאורה מכסים.

<רחלי הכהן: כשמסתכלים על חיסונים, על בדיקות שמיעה, על בדיקות ראייה, האחיות כן מספיקות, גם של הגורמים החיצוניים, להגיע ולעשות את זה.

<רחלי הכהן: אם זה בפועל, כמו שמספיק חברי כנסת כאן תציינו קודם, יש דברים חשובים הרבה מעבר של אחות בית ספר, בין היתר לאתר ילדים בסיכון, שכמובן שאם לא עושים את זה הדברים פשוט מחמירים ועם זה אין להשלים.

איציק שמולי: תודה.

איציק שמולי: רויטל לן-כהן, נציגת ההורים.

<רויטל לן-כהן: קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

<רויטל לן-כהן: אני רק אומר שמבחינתי אני פה בשני כובעים היום, כי יש לי אמנם ילד עם צרכים מיוחדים, אבל יש לו גם אחות שהצרכים שלה פחות מיוחדים.

<רויטל לן-כהן: אחד הדברים שככה מהדהדים בי כשאני שומעת את הדברים, זה שאולי הגיע הזמן שנחליף את שמו של המשרד למשרד הלימוד, כי נראה שהדבר היחיד שמעניין את המשרד הזה זה הציונים והלימודים.

<רויטל לן-כהן: לא בריאות התלמיד, לא הצרכים של התלמיד, לא רווחתו האישית, לא רווחתו הנפשית, כלום.

<רויטל לן-כהן: חוץ ממבחנים, מיצבים וציונים, לא מעניין את אף אחד כלום.

<רויטל לן-כהן: את זה אפשר למדוד.

<רויטל לן-כהן: את נפשו של ילד לא ניתן למדוד.

<רויטל לן-כהן: השאלה היא באמת בכלל לא מה הספק מספק, אלא מי אחראי על הילדים שלנו ואנחנו כהורים דורשים אחריות ישירה של המדינה.

<רויטל לן-כהן: מעבר למה שכולנו יודעים שצוין פה גם, שהמחקרים מראים שזה הרבה יותר יעיל והרבה יותר נכון, אני רוצה להזכיר שמעבר למה שהוזכר פה על הערך החינוכי במודלינג של מה שאנחנו כמדינה שמים מול התלמיד בתור מה חשוב וכשיש שם רק סגל אקדמי ואין שום דבר אחר, אז זה מה שאנחנו בסופו של דבר, בהתנהגות שלנו, משדרים לילדים ואנחנו הרי יודעים שהילדים נוטלים הרבה יותר ממה שהם רואים מאשר ממה שאנחנו מקיאים עליהם מתוך ספר.

<רויטל לן-כהן: ולכן, אם אנחנו רוצים שיצמחו לנו – מדברים איתנו על בגרות חברתית – אם אנחנו רוצים שיצמחו בוגרים שיודעים להסתכל על החיים שלהם מהרבה יותר זוויות וגם על החיים של אחרים מיותר זוויות, אז אנחנו לא יכולים להתעלם מהעובדה שאנחנו, כמבוגר האחראי, הוצאנו משדה הראייה שלהם את הנושא של בריאות ואיכות חיים.

<רויטל לן-כהן: אנחנו לא מקנים להם לא ידע, לא הרגלים בתוך הנרטיבים הפנימיים שלהם, את מה שהם צריכים לגבי תפיסת האני שלהם.

<רויטל לן-כהן: אני רוצה להגיד שגם מבחינת הילדים עם הצרכים המיוחדים, מה שהמדינה קוראת לו בשכיחות גבוהה, הילדים האלה הם בדיוק הילדים שאחר כך אנחנו נאלצים להעביר אותם למסגרות חינוך מיוחד, כי במסגרות החינוך הרגיל אנחנו לא מסוגלים לתת להם את מה שהם רוצים.

<רויטל לן-כהן: אני חושבת שאחד הדברים המזעזעים בעיני, זה חברה שהבן שלה שבר יד וצריך היה להזמין בטלפון אחות של פמי פרמיום, שתבוא, שתאשר שהיד שבורה ואז יזמינו את האמבולנס.

<רויטל לן-כהן: העובדה שהילדים שלנו לא מקבלים, בשנייה שקרה להם משהו, את מה שהם צריכים, בין אם זה משהו רגשי ובין אם זה משהו פיזי, היא משהו שהדעת לא סובלת.

איציק שמולי: תודה.

<מוריה אשכנזי: מפני שזה גם כן הופרט.

איציק שמולי: את עכשיו רוצה לדבר, מוריה?

<מוריה אשכנזי: אני רוצה עוד קצת להקשיב, כי אני אוספת דברים.

<מוריה אשכנזי: הפעם יש לי תשובות.

איציק שמולי: תופעה כזאת לא ראינו בכנסת הרבה זמן, ואני אומר את זה לחיוב.

<מוריה אשכנזי: בסדר גמור.

איציק שמולי: כל הכבוד לך.

איציק שמולי: נציגי התלמידים, אתם רוצים לומר משהו?

<אלמוג בן משה: נשמח.

איציק שמולי: בבקשה, רק תציגי את עצמך.

<אלמוג בן משה: אני אלמוג בן משה, אני יושבת ראש האתית-משפטית במועצת התלמידים והנוער הארצית.

<אלמוג בן משה: באמת אין לי הרבה מה להוסיף למה שנאמר כאן.

<אלמוג בן משה: אנחנו מאד מאמינים בכל הנושא של באמת הפן החינוכי יותר, העניין של לחנך לאורח חיים בריא, לחנך איך אנחנו מנהלים את החיים שלנו בעתיד בצורה שהיא כן בריאה, בצורה של ספורט, של אכילה נכונה, של שמירה על הבריאות שלנו.

<אלמוג בן משה: אף אחד לא רוצה עכשיו להגיד יש לי תור לרופא ואני אדחה את זה ואני אדחה את זה.

<אלמוג בן משה: ברגע שיש לי אחות בבית ספר, ברגע שאני מכיר את הנושא, ברגע שיש מודעות לנושא בתוך בית הספר, כשיש לי חדר אחות שאני יכולה ללכת אליו אם קרה לי משהו, אם אני רוצה לדבר, אם אני רוצה לספר, זה משהו שהוא מאד מאד חסר.

<אלמוג בן משה: אני זוכרת שאצלי ביסודי היה דבר כזה, והגעתי לחטיבה, הגעתי לתיכון – נעלם.

<אלמוג בן משה: מעולם לא ראיתי, מעולם לא שמעתי.

<אלמוג בן משה: באמת לא אלאה אתכם בדברים, אבל זה דבר שאנחנו מאד מאד תומכים בו, מאד מסכימים איתו וזהו.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: מילכה דונחין, בבקשה, תציגי את עצמך.

<מילכה דונחין: תודה.

<מילכה דונחין: אני מייצגת כאן בעצם בכמה כובעים.

<מילכה דונחין: אני מטעם איגוד רופאי בריאות הציבור, רשת ערים בריאות בישראל ובית ספר לבריאות הציבור בירושלים.

<מילכה דונחין: אנחנו במסגרת בית הספר לבריאות הציבור, ערכנו לפני מספר שנים דיון עם כל הנוגעים בדבר, שבהקשר לאיך צריך להיראות השירות של בריאות התלמיד, אנחנו הגענו לתיאור המצב שהוצג על ידי חברי הכנסת.

<מילכה דונחין: בדיוק זה מה שאנחנו רוצים, על סמך כל הספרות המקצועית, על סמך כל העדויות שהצטברו בעולם והגשנו המלצות.

<מילכה דונחין: לא התקבלו ההמלצות.

<מילכה דונחין: אנחנו אחר כך בפורום אחר, יחד עם מרכז השלטון המקומי, שוב הכנו המלצות.

<מילכה דונחין: מה שברור, שצריך לשנות פרדיגמה.

<מילכה דונחין: צריך לשנות את התפיסה.

<מילכה דונחין: לא יכול להיות שהשירות הוא שירות של אוסף פעולות שבאות ונבחנות על סמך ביצוע פעולות.

<מילכה דונחין: אנחנו צריכים לשנות את הדפוס הזה.

<מילכה דונחין: אנחנו רוצים לחזור למצב של אחות בית ספר, עם כל מה שכבר נאמר, אני לא אחזור.

<מילכה דונחין: זה חשוב, זה נחוץ.

<מילכה דונחין: כדי שזה יקרה, צריך לתקצב את זה אחרת וגם אחות, על כל 1,600 תלמידים שהיה בעבר, זה לא מספיק.

<מילכה דונחין: אנחנו בדקנו.

<מילכה דונחין: בארצות הברית יש אחות על 250 תלמידים או אחות על 500 תלמידים, ובבתי ספר גדולים יש יותר מאחות אחת.

<מילכה דונחין: למה זה צריך להיות אצלנו אחרת?

<מילכה דונחין: עכשיו עוד דבר אני יכולה להגיד.

איציק שמולי: בקצרה, בבקשה, כי יש עוד דוברים.

<מילכה דונחין: ממרום גילי, אני הייתי בכל הישיבות שוועדות הכנסת עסקו בנושא הזה.

<מילכה דונחין: אני יכולה להגיד לכם שכבר דיברתי לפחות 15 פעם על הנושא.

<מילכה דונחין: אני גם הייתי בישיבה של ועדת הכספים, כשהוחלט על ההפרטה.

<מילכה דונחין: והסיבה להפרטה לא הייתה כלכלית.

<מילכה דונחין: הסיבה להפרטה הייתה מימוש מדיניות ממשלה.

מיקי רוזנטל: אידיאולוגית.

<מילכה דונחין: אידיאולוגית של הפרטה.

<מילכה דונחין: אני ישבתי שם ושמעתי את זה במו אוזני, וכאשר נאמר ומה עם הכסף, ענה יושב ראש הוועדה – אני מוכן לשלם יותר.

<מילכה דונחין: אני חושבת שהגיע הזמן לעשות בדק בית כדי לבחון את הדברים האלה ולעשות מה שצריך.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: בבקשה, מוריה אשכנזי, הגיע תורך.

<מוריה אשכנזי: אז קודם כל תודה על הדיון.

<מוריה אשכנזי: אני מתחילה למעשה בנושא של החדרים.

<מוריה אשכנזי: משרד החינוך - חבל שעירית איננה פה – אני חושבת שזה על אחריות של משרד החינוך, מאחר שכשבונים בתי ספר בונים אותם עם חדר אחות ושלא תספר לי מישהי שהיא רוצה לשמוע על בית ספר אחד.

<מוריה אשכנזי: אז שאותו משרד החינוך שיפנה ויסתכל בתוך בתי הספר ויראה למה הפך להיות חדר האחות.

<מוריה אשכנזי: כאשר האחות עצמה נאלצת, כשהיא באה לבית הספר, לחפש מקום שבו היא תוכל לקבל.

<מוריה אשכנזי: אני מדברת פה ועזבו את האחיות, לכו לילדים.

<מוריה אשכנזי: הילדים האלה, עם הפרטיות שלהם, זה לא קיים.

<מוריה אשכנזי: אם אחות צריכה לעשות בדיקת ראייה או אפילו לחסן או לשקול ולמדוד ילד והילד הזה או שהוא שמן או שהוא רזה, הוא צריך להיות חשוף בפני כל הכיתה או בפרוזדור בבית הספר?

<מוריה אשכנזי: ושלא יספרו לי סיפורים פה שזה לא נכון.

<מוריה אשכנזי: זאת מציאות שקיימת וחוזרת על עצמה מדי יום ביומו בכל בית ספר, אצל שני הקבלנים.

<מוריה אשכנזי: זה לא רק אצל אחד, זה אצל השניים.

<מוריה אשכנזי: אנחנו עשינו כבר חשבון, שלמעשה הממוצע של כל אחות הוא 13 עד 16 בתי ספר לכל אחות.

<מוריה אשכנזי: היא מגיעה, היא מגיחה ולמה?

<מוריה אשכנזי: אך ורק לחיסונים ולשקול ולמדוד, זה הכל.

<מוריה אשכנזי: ואם אותם אופטומטריסטים או קלינאיות תקשורת שעושות את הבדיקות, כשאני עשיתי את הבדיקה הזאת, אני גם ידעתי, הכרתי את הילד, הכרתי את המשפחה שלו.

<מוריה אשכנזי: אני הייתי בתור אחות מוכרת בבית הספר, ואפילו הלכתי לביקורי בית.

<מוריה אשכנזי: עקבתי אחרי הילד.

<מוריה אשכנזי: פה עושים את הבדיקות ואחר כך מבקשים מהאחיות האלה שהן תתקשרנה, תשבנה במוקד ותתקשרנה לראות מה קרה עם המעקב.

<מוריה אשכנזי: זו דרך?

<מוריה אשכנזי: זו דרך?

<מוריה אשכנזי: ואם ההורים לא עונים?

<מוריה אשכנזי: ואם זו משפחה שלא יכולה לעמוד בהוצאות.

<מוריה אשכנזי: אני שואלת – זה מקצועי?

<מוריה אשכנזי: זה לא מקצועי.

<מוריה אשכנזי: הליבה של אחות בריאות הציבור, היא למעשה אבדה ומי שאשם פה זה למעשה משרד הבריאות.

<מוריה אשכנזי: אני לא רוצה לתקוף פה כרגע את המנכ"ל, אבל המנכ"ל בדיסקט שיש לו בראש, זה עדיין המגמה של משרד האוצר שמשם הוא בא ולכאן הוא הגיע.

<מוריה אשכנזי: כי באיזה שהוא מקום, אפילו בכר שהוא היה בתפקיד בכיר במשרד האוצר, באחד העיתונים הוא, ממשרד האוצר, הכריז חד משמעית שההפרטה של משרד התלמיד הייתה כישלון.

<מוריה אשכנזי: וזה נציג בכיר - - -

איציק שמולי: כן, זה נאמר כבר.

<מוריה אשכנזי: זה נאמר בדה-מרקר, הוא אמר את זה.

איציק שמולי: לא אמרתי דה-מרקר, אמרתי זה נאמר כבר.

<מוריה אשכנזי: זה נאמר, אוקיי.

<מוריה אשכנזי: עכשיו, אני חושבת ככה, קודם כל אנחנו בתור אחיות במעקב אחר הילדים איבדנו את הרצף הטיפולי.

<מוריה אשכנזי: אם זה התחיל מההריון של האמא והטיפול בטיפת חלב, ביקורי הבית, הכרנו ילד לפני ולפנים.

<מוריה אשכנזי: היום זה לא קיים, והקבלנים האלה, התפוקה הזאת.

<מוריה אשכנזי: הרי מה מבקשים מהאחיות?

<מוריה אשכנזי: תפוקה.

<מוריה אשכנזי: אם לא תעמדי ב-60 או 30 חיסונים ליום, אז אני לא אקבל את הכסף, כי אני נדרש כלפי הרגולטור שלי, שהוא משרד הבריאות, שכביכול טוען היום שהתנאים הם מקסימאליים, וברכה, בואי, אני מציעה לך.

<מוריה אשכנזי: זה לא נכון?

<מוריה אשכנזי: זה כן נכון.

<מוריה אשכנזי: רבותי, אני שומעת את האחיות.

מיקי רוזנטל: זה הפך להיות המדד היחידי.

<מוריה אשכנזי: זה הפך להיות תפוקה.

<מוריה אשכנזי: אז עכשיו אני שואלת – בתי סוהר הפריטו?

<מוריה אשכנזי: אני שואלת את כולכם פה.

<מוריה אשכנזי: הפריטו?

<מוריה אשכנזי: רצו.

<מוריה אשכנזי: הפריטו?

<מוריה אשכנזי: אסירים לא הפריטו.

<מוריה אשכנזי: את ילדי ישראל הפריטו.

מיקי רוזנטל: איזון, איזון.

<מוריה אשכנזי: ולא מכירים בעובדה הזאת שזה כאן כישלון אחד נחרץ.

איציק שמולי: מוריה, אני רוצה שתתכנסי לסיכום, ורק אם תוכלי לדבר גם על ההסכם שנחתם ביניכם ובין ההסתדרות, ואתם חלק מההסתדרות.

<מוריה אשכנזי: ההסכם נחתם בין יו"ר ההסתדרות הכללית, מר אבי ניסן קורן ושר האוצר, שהוא טוען שיש לו ראייה חברתית.

<מוריה אשכנזי: אני חושבת שיש פה התחמקות מליישם הסכמים.

<מוריה אשכנזי: אני לא יודעת, יכול להיות שמבחינה משפטית זו אפילו הפרה של הסכם.

<מוריה אשכנזי: אני לא יודעת.

<מוריה אשכנזי: צריכים לשאול פה את הייעוץ המשפטי, כי בדו"ח שהגשנו לשרת הבריאות, לגרמן, בפירוש כתוב שגם מבחינה משפטית כלפי הקבלנים, יש אפיקים שאפשר לצאת בלי הוצאות כספיות.

<מוריה אשכנזי: עכשיו, אם מדובר על החינוך המיוחד, אני רק רוצה לומר לכם, ויש דיון חוזר כי האמא פה דיברה, רבותי, גם זה הופרט.

<מוריה אשכנזי: ילדים חשוכי מרפא נמצאים בילדים של קבלן ללא פיקוח, אפילו אין דריסת רגל למישהו מקצועי, כך שאני כבר מתחילה לאסוף נתונים.

<מוריה אשכנזי: גם מאיימים עליהן שהן לא תתאגדנה, האחיות.

<מוריה אשכנזי: הן ממש מאוימות.

<מוריה אשכנזי: אני חושבת דבר אחד: הגיעה השעה.

<מוריה אשכנזי: אני לא יודעת איך נמצא מפה, אבל הגיעה השעה שהשירות הזה חייב לחזור למדינה במהלך שנת 2016, כמו שכתוב.

<מוריה אשכנזי: לקיים את החוזה ככתבו וכלשונו.

<מוריה אשכנזי: זה מה שאני דורשת.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: נמצאת כאן גם ברכה אברהם, נציגת חברת נטל"י, שהיא אחת מהספקיות של השירות.

איציק שמולי: בבקשה.

<ברכה אברהם: קודם אני רוצה לומר שאני אחות בריאות הציבור כ-40 שנה.

<ברכה אברהם: עבדתי במשרד הבריאות ואני עובדת בנטל"י 5 שנים, מהן 3 שנים הייתי אחות ראשית ושנתיים אני בעצם מנהלת בפועל את הפרויקט.

<ברכה אברהם: אני מכירה גם את חברי מוריה אשכנזי.

<ברכה אברהם: אני רוצה לומר פה משהו, אדוני יושב הראש.

<ברכה אברהם: משהו שפשוט מביש אותי כאחות בריאות הציבור.

<ברכה אברהם: אני רוצה להעלות את הדברים בדברים אובייקטיביים.

<ברכה אברהם: יש פה דו"ח מהשנים 2014-2015, שאומר – על הכיסוי הן בחיסונים, הן בראייה, הן בשמיעה, הן בגדילה והן בחינוך לבריאות - - -

<מוריה אשכנזי: זה כיסוי תפוקתי.

<ברכה אברהם: סליחה, אני לא הפרעתי לך, מוריה.

<מוריה אשכנזי: זה לא מקצועי.

<ברכה אברהם: אני לא הפרעתי לך, מוריה.

איציק שמולי: נא לאפשר לה לדבר.

<ברכה אברהם: חינוך לבריאות.

<ברכה אברהם: אני כאחות בריאות הציבור הייתי אחות טיפת חלב והייתי משולבת גם בבתי ספר.

<ברכה אברהם: גם היו לי שלושה בתי ספר בשנת 1973 וגם הייתי בטיפת חלב.

<ברכה אברהם: לא יכולתי להיות בבית הספר יום יום, לא יכולתי ביום יום גם לתת עזרה ראשונה, כשהייתי בטיפת חלב.

<ברכה אברהם: הדבר הטוב ביותר שיש בחלק הזה של ההפרטה, הם כמה דברים שאני רוצה לציין: אחד, הנושא של מד"א, שנכנס, כי לראשונה בארץ, אם קורה משהו, יש מענה, כי האחות, אם אני לא הייתי, ולכן גם הופרט השירות הזה.

<ברכה אברהם: כי אנחנו זעקנו ואמרנו – אם אני לא נמצאת בבית הספר, מה יקרה אם קרה שהילד נפל, אם אני בטיפת חלב?

<ברכה אברהם: ואז הוחלט מה שהוחלט.

<ברכה אברהם: הנושא הנוסף – ואני חושבת שאפשר לבדוק את הנושא הזה – לראשונה בארץ רגולטור עושה את התפקיד שלו כרגולטור.

<ברכה אברהם: מעל 1,500 בקרות יש עלינו.

<ברכה אברהם: יש פה את יפית יצחקי, שמנהלת את השירות ויכולה להעיד על כך.

<ברכה אברהם: בקרות של משרד הבריאות, אובייקטיביות, על ידי אחיות בריאות הציבור שמסתכלות על כל פרמטר ופרמטר ויש את הציונים האלה.

<ברכה אברהם: כל הבקרות מקודדות הן על ידי משרד הבריאות והן על ידינו.

<ברכה אברהם: אפשר לתת את זה לוועדה לראשונה ולראות האם אכן בשנת 2012, שאתם אומרים על השירות – איפה אנחנו נמצאים.

<ברכה אברהם: אין מחלוקת שיש מחסור באחיות בארץ.

<ברכה אברהם: הלוואי והמקצוע של הסיעוד יהיה מקצוע שמועדף ואכן יבואו להיות אחיות בריאות הציבור.

<ברכה אברהם: כסבתא כן הייתי רוצה להשאיר באמת מורשת של אחיות בריאות הציבור, אבל יש מחסור באחיות.

<ברכה אברהם: ולכן אני אומרת, יש רק עוד שני נושאים קצרים שאני אומרת.

<ברכה אברהם: לראשונה בארץ יש תיק ממוחשב לכל תלמיד ותלמיד.

<ברכה אברהם: זה בזכות הספקים שאנחנו הכנסנו את זה.

<ברכה אברהם: אפשר להוציא - - -

<רויטל לן-כהן: אז המחשב מכיר - - -

<ברכה אברהם: אפשר להוציא - - -

איציק שמולי: סליחה.

<ברכה אברהם: זו תוכנה שאנחנו השתמשנו - - -

איציק שמולי: גברת אברהם, נא, משפט אחרון.

<ברכה אברהם: משפט אחרון, אני באה ואני אומרת, אם אנחנו רוצים לדון בנושא של ההפרטה, זה בדיוק המקום לבוא ולומר שההפרטה פה, בזכות הרגולטור, הצליחה להביא אותנו למצב של איכות השירות ולא ירידה באיכות השירות.

<מוריה אשכנזי: אני רק מבקשת להגיב.

<מוריה אשכנזי: בנושא של הלאמה של שני מחוזות – דרום ואשקלון - - -

איציק שמולי: אני רוצה לסכם את הדיון, ברשותך.

<מוריה אשכנזי: רגע, אני חייבת פה להגיב על הדברים.

<מוריה אשכנזי: חברת נטל"י, שהעסיקה את האחיות בדרום, לגבי החיסונים שהיו שם בראש הדרך היה 28% וברגע שהאזור הזה עלה והולאם, כל אחיות בריאות הציבור מכל הארץ, נחלצנו ותוך שלושה חודשים העלינו דווקא באוכלוסייה הכי קשה לכיסוי של 97%.

<מוריה אשכנזי: זאת אומרת - - -

איציק שמולי: תודה.

<קריאה: אדוני, רק עוד משפט אחד.

איציק שמולי: לא, אנחנו סיימנו.

איציק שמולי: אני רוצה בבקשה לסכם את הדיון.

<דורית חגי: אבל מה איתי?

<דורית חגי: אני הגשתי ראשונה.

איציק שמולי: אז תסלחי לנו היום, כי אנחנו כבר באיחור של שבע דקות.

איציק שמולי: אני רוצה לסכם את הדיון ברשותכם.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד לכם באמת בנימה אישית ואני מבקש שאף אחד כאן מנציגי הממשלה לא ייקח את זה כביקורת אישית עליו, כי זו ביקורת על הממונים עליו.

איציק שמולי: אני רואה בצורה חמורה ביותר את ההופעה של נציגי הממשלה כאן היום, שהגיעו לדיון הזה לא מוכנים.

איציק שמולי: סיפרו זוויות מסוימות בסיפור, אבל לא את התמונה כולה.

איציק שמולי: והחמור ביותר, אדוני נציג משרד הבריאות, אני הייתי מצפה, כאשר משרד הבריאות משנה את החלטתו ב-180 מעלות, שלכל הפחות יתכבד ויבוא לכאן מנכ"ל משרד הבריאות - מבלי לפגוע בכבודך - ויסביר את השינוי במדיניות.

איציק שמולי: לא דיברתי עוד על השר, שאני מכבד אותו מאד.

איציק שמולי: אבל לא יכול להיות שמשרד הבריאות משנה את החלטתו מקצה אחד לקצה שני, כאשר על שולחן הוועדה עדיין מופיע הדו"ח שאתם חתומים עליו, שקובע שהמדיניות הנוכחית נכשלה כישלון חרוץ, ואתה מגיע לכאן בלי נתונים, בלי תשובות ברורות, אומר לנו חצאי משפטים מעורפלים שאי אפשר להבין מהם שום דבר – מה היא עמדתך המקצועית ומה המנכ"ל אמר לך להגיד ומה הוא לא אמר לך להגיד.

איציק שמולי: אז אני אומר לכם, הכנסת, למרות שהממשלות, לא רק הממשלה הזאת, נוטת להפחית מכבודה ולזלזל בה, הדבר הזה לא יהיה.

איציק שמולי: כי האינטרס המשותף של חברי הכנסת כולם, מכל סיעות הבית, זה לשמור על המעמד של הכנסת כגורם מפקח.

איציק שמולי: וכאשר הממשלה מתנהגת בכזה זלזול כלפי הוועדה, יש בכך פגיעה חמורה בכבוד הכנסת ובמעמד הוועדה.

איציק שמולי: זה אחד.

איציק שמולי: שניים, אנחנו עומדים על מסקנות הוועדה ועומדים על ההסכם שנחתם בין ההסתדרות לבין המדינה.

איציק שמולי: הסכם שנאמר כאן על ידי נציג משרד האוצר בכבודו ובעצמו, במסגרתו האחיות צריכות להיות מועסקות על ידי משרד הבריאות באופן ישיר, בכל חלקי הארץ.

איציק שמולי: נציג משרד האוצר אמר כאן וזה נרשם בפרוטוקול, שהם יתקצבו את מספר התקנים - זו אמירה נדירה מצד משרד האוצר - ככל שתעלה דרישה ממשרד הבריאות.

איציק שמולי: שלישית, הוועדה שמעה את התלונות גם מצד ההורים וגם מצד האחיות לגבי המחסור בחדר אחות קבוע.

איציק שמולי: הוועדה רשמה גם את תשובת נציגת משרד החינוך, שאומרת מה מחייב חוזר המנכ"ל.

איציק שמולי: ברור שלאור התלונות שעלו כאן, יש פער לא מבוטל בין מה שרשום בחוזר לבין מה שקורה בשטח, ולכן אנחנו היינו מבקשים גם מההורים וגם מהאחיות להעביר לוועדה את התלונות שהצטברו אצלכם, כדי שנוכל גם אנחנו לעקוב, כמובן גם למשרד, ואנחנו מבקשים מכם להדק את הפיקוח בעניין הזה.

איציק שמולי: בנוסף, אני הייתי רוצה לקרוא מכאן פעם נוספת, וזה מתחבר גם כן למה שנאמר על ידי נציג משרד האוצר, לעמוד על הצורך להוסיף תקנים ובכך להוריד את יחס מספר התלמידים לאחות אחת, שהפך גבוה מדי.

איציק שמולי: הדבר האחרון, אני מצפה – וזאת תהיה המלצתי ליושב ראש הקבוע של הוועדה – שדיון המעקב לא יהיה בסוף המושב הזה, דיון המעקב יהיה בעוד כחודש ימים, בהשתתפותו של מנכ"ל משרד הבריאות, שיתכבד ויגיע לכאן ויסביר לוועדת החינוך של הכנסת, מה פשר השינוי הדרמטי במדיניות.

איציק שמולי: ועד אז אני הייתי מבקש מכם, מר רביע, לשלוח בחודש הקרוב את כל הנתונים שמראים את אותו שינוי דרמטי שאתה דיברת עליו כאן, שנעשה בשנתיים האחרונות, שהשירות הזה השתפר באופן דרמטי.

איציק שמולי: תודה רבה, הישיבה נעולה.