ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 237, 2016-05-24 09:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום 24 במאי 2016, ט"ז באייר תשע"ו, השעה 09:06 דקות.

אלי אלאלוף: האיחור נובע מהדיבורים הלא מאושרים שלכם.

אלי אלאלוף: אנחנו שמחים לפתוח דיון מעקב על נושא מצב מעונות היום והסכנה להתמוטטות של מערכות הגיל הרך, ככה קראנו לישיבה הזאת.

אלי אלאלוף: סבאח איל חיר.

אלי אלאלוף: היום זה יום השפה הערבית ואני מעביר את רשות הדיבור לפתיחת הישיבה לחברתי עאידה, שהיא ביקשה בעצם את הדיון, אני חייב להגיד, והחלטנו לעשות את זה ישיבה משותפת של הוועדה למעמד האישה וועדת העבודה, הרווחה והבריאות, והתעסוקה בתוך זה.

אלי אלאלוף: בבקשה, עאידה, רשות הדיבור שלך.

עאידה תומא סלימאן: שוקראן.

עאידה תומא סלימאן: סאבח איל חיר לאל ג'מיע.

יגאל גואטה: סבח אל נור.

עאידה תומא סלימאן: אני ידעתי שזה יקרה, אני אגיד סאבח אל חיר ואז יש לכם תשובה ואחר כך אני אמשיך ולא יהיה לכם מה להבין מהדברים שאני אומר בערבית, אז אני אגיד את מה שאני רוצה קודם בערבית ואחר כך אעבור לערבית ואתרגם את עצמי.

עאידה תומא סלימאן: (אומרת דברים בשפה הערבית ומתרגמת את דבריה לעברית:) התעקשתי לדבר בערבית כי היום הכנסת יש לה יום מיוחד, יום השפה הערבית, היא השפה הרשמית השנייה במדינה.

עאידה תומא סלימאן: יש שתי שפות רשמיות.

עאידה תומא סלימאן: בטח מישהו יקפוץ עכשיו ויגיד לי יש ראשונה ויש שנייה.

עאידה תומא סלימאן: בשבילי יש שתי שפות - עובדה.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לדבר בשתי שפות וחבל שאתם לא.

עאידה תומא סלימאן: כל הוועדות מתקיימות עכשיו לאורך - - -

יגאל גואטה: באיזה פרלמנט ערבי היית יכולה לדבר ככה בעברית?

אלי אלאלוף: במרוקו.

עאידה תומא סלימאן: תודה, אלאלוף.

יגאל גואטה: תמיד המרוקאים - - -

עאידה תומא סלימאן: תשמעו, עצם העובדה שיש מבוכה בחדר בגלל שדיברתי בערבית ואני מתרגמת עכשיו – לא, כאילו מבוכה של - - -

יגאל גואטה: זה בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: יופי.

עאידה תומא סלימאן: זה לא חייב להיות.

עאידה תומא סלימאן: לפעמים אנשים גם מצחקקים וזה טוב, אבל זה לא הלך חלק.

חיים ילין: עאידה, זה משהו אחר.

חיים ילין: זה קשב וריכוז, זה משהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: בואו לא נתעכב על הנושא של השפה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: רק רציתי להגיד שהדיון שלנו לא יהיה בשפה הערבית והוא לא סביב השפה הערבית, אבל זאת דרכנו הייתה להזכיר שהיום יום מיוחד של השפה הערבית בכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתמקד היום, כפי שאמר חבר הכנסת אלאלוף, בנושא של מה שבתקופה האחרונה קראנו לו משבר מעונות היום.

עאידה תומא סלימאן: היה דיון קודם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בפגרה, באופן חירום.

עאידה תומא סלימאן: באותו זמן פנו אלי חברות כנסת, ביניהן רויטל סויד, וביקשו לקיים את הדיון הזה גם בוועדה לקידום מעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: אני ראיתי לנכון - אם כבר אחת הוועדות והיא הוועדה שגם כן אחראית על הנושא הזה - מקיימת את הדיון, עדיף לצרף, לשלב ידיים שתי הוועדות ביחד ואנחנו נפעל.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שהיום נפעל למען פתרון הבעיה הזו.

עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים מהדיון הקודם מה הבעיה העיקרית שהייתה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שעד עכשיו לא היה ברור לאן התקדמתם במשא ומתן שהתקיים בין הארגונים שמפעילים את מעונות היום לבין משרד הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים פה על שינוי בתעריף, אנחנו מדברים על שינוי בסל התשומות ואנחנו מדברים על כל הנושא של שיפוץ ובנייה של מעונות יום.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעשה משהו אחר שסיכמנו בינינו.

עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל נותנים לארגונים להתחיל.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה היום לגברת מיכל צוק ממשרד הכלכלה, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים לשמוע מכם דיווח איפה עומד כל הנושא ואולי נצליח למנוע היום את השביתה שהיו דיבורים עליה.

אלי אלאלוף: אני ברשות

אלי אלאלוף: כם אשלים משפט אחד.

אלי אלאלוף: א', הישיבה הראשונה התקיימה ביום 24 באפריל.

אלי אלאלוף: בסיכום היה שוועדה משותפת תתחיל לפעול מה-1 במאי.

אלי אלאלוף: זה התחיל.

אלי אלאלוף: שנית, אנחנו סיכמנו שיהיה מעקב, מיד עם החזרה מהפגרה.

אלי אלאלוף: אנחנו מקיימים את זה והיות ואתם יכולים לתאר שאני לא בא בלי הכנה, אז אני יכול להגיד ולבקש רק פתיחות.

אלי אלאלוף: תקשיבו בשלב הראשון ואחר כך תביאו את כל הטענות בצורה הכי חופשית.

אלי אלאלוף: כל מי שרוצה שיגיד מה שהוא רוצה, אבל בבקשה תקשיבו בהתחלה, ולכן השינוי שמאפשר היום גם למשרד הכלכלה וגם לאוצר בינתיים להודיע על דברים מסוימים ואחר כך הוויכוח פתוח.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<מיכל צוק: בוקר טוב לכולם.

<מיכל צוק: קודם כל אני רוצה לברך את זה שהנושא הבאמת חשוב בעינינו - ואני רואה שבעיני כולם - של החינוך לילדים הכי רכים שלנו, של הפתרונות לגיל הרך ולילדים הרכים בשנים, הולך ותופס חשיבות בשיח הציבורי ואני חושבת שקודם כל על זה ראוי לברך, ותודה.

<מיכל צוק: אנחנו באמת, כפי שדיברנו בישיבות הקודמות, קיימנו בשבועות האחרונים מגעים אינטנסיביים, על מנת באמת לנסות כל מה שניתן לפתור כדי לאפשר את פתיחת השנה, ואני חושבת שאפשר לאפשר את פתיחת השנה, ולא כי כל האתגרים וכל הבעיות נפתרו, אלא כי אני חושבת שחלה התקדמות בעינינו מספיק משמעותית מצד אחד ומהצד השני, ואנחנו גם אמרנו את זה לכל הארגונים.

<מיכל צוק: את השיח השוטף, את ההתמודדות עם יתר האתגרים שבהחלט מונחים לפתחנו, ואני דווקא חושבת שהשולחן העגול שיושב כאן זה בדיוק מה שצריך להיות.

<מיכל צוק: אין עברי מתרס, אני חושבת שכולנו שותפים כאן כדי באמת להבטיח את הטיפול והחינוך הכי טוב ואיכותי לילדי ישראל הרכים בשנים.

<מיכל צוק: ולכן אנחנו, בתור נציגת משרד הכלכלה, בהחלט נמשיך לקיים בכל מקרה את השיח השוטף ואין לו תחליף – גם מחר בבוקר וקדימה.

<מיכל צוק: מבחינת מה שכבר התקדם, אנחנו קיימנו מספר ישיבות יחד עם הארגונים, חלקם ברשותי, חלקם ברשות מנהלת אגף מעונות היום, גלית וצוותה.

<מיכל צוק: חלקם ברשות מנכ"ל משרד הכלכלה ויחד עם משרד האוצר וסיכמנו בעצם על התקדמות בשני נתיבים.

<מיכל צוק: אחד זה התקדמות בנתיב ממש באחריות ישירה של משרד הכלכלה, שכל דבר שאנחנו יכולים לקדם בתקופה הזאת של שלושת השבועות שדיברנו עליהם, שיכולים לבוא לקראת ולהקל, אני חושבת שיש לנו כאן התקדמות יפה.

<מיכל צוק: אני מיד אפרט.

אלי אלאלוף: אני מבקש למצוא מקום לנשיאת ויצ"ו, בבקשה.

אלי אלאלוף: תודה.

<מיכל צוק: ובמקביל התקיים גם שיח בנושא התקציב, שאמור לתמוך גם באותם דברים.

<מיכל צוק: אז ככה רק כדי לסבר את האוזן ובקצרה, אני חושבת שבאמת קודם כל הבקשה הראשונה שהייתה של הארגונים, הייתה על איזה שהוא נוהל חדש שרצינו לצאת איתו, אותו הקפאנו עד לשיח באמת יותר מעמיק ולראות שאין דברים שמבחינת הארגונים, או בוודאי שלא הייתה כוונה כזאת מבחינתנו לעשות חד צדדית.

<מיכל צוק: אחר כך בכל מקום שבו מבחינת הזמן יכולנו לבוא לקראת, בין אם זה בניסיונות לגייס את כל תשתיות ההכוון התעסוקתי שלנו לטובת גיוס מטפלות, את כל כלי ההכשרה ותשתיות ההכשרה אנחנו פותחים בפניהם ומוכנים גם להעמיד אנשי קשר ייעודיים כדי שתהיה באמת יכולת להכשיר את המטפלות, בין אם זה בהונדה ג'וב טריינינג, כיתה במפעל, הכרה בארגונים כבתי ספר עסקיים, מה שיאפשר לנו גם לממן באמצעות שוברים או כל דבר אחר, אנחנו נשמע להמשיך כאן את השיח, כי אנחנו עשינו התקדמות מצידנו עם היכולת שלנו ואנחנו נשמח כאן באמת לסייע ככל הניתן.

<מיכל צוק: כל מקום שיכולנו בנקודת הזמן הזאת - - -

קארין אלהרר: איזו התקדמות?

<מיכל צוק: סליחה?

קארין אלהרר: לא הבנתי איזו התקדמות חלה.

<מיכל צוק: אני אומרת שוב.

<מיכל צוק: הייתה בקשה מאד מאד משמעותית מצד הארגונים על מחסור מאד גדול בכוח אדם וצורכי הכשרה.

<מיכל צוק: אנחנו עשינו שני דברים שאפשר לעשות אותם בשלושה שבועות – בואו נכניס את הדברים.

<מיכל צוק: אמרתי, זה לא מחליף את כל הדברים העתידיים שצריך לעשות ואת השיח שצריך לקיים.

<מיכל צוק: אז קודם כל כל תשתיות ההכשרה, כל תשתיות ההכוונה התעסוקתית של מדינת ישראל, יהיו פתוחות בפני הארגונים.

<מיכל צוק: צריך אנשי קשר מצד הארגונים ואנשי קשר מצידנו, ממרכזי - - - החרדים ושירות תעסוקה ולמיעוטים, ואני חושבת שלפחות בכמה הזדמנויות שאנחנו הצגנו בכנסת בוועדות השונות, המקומות האלה יודעים לעשות הבנה ובהתוויה נכונה של הדברים, אני חושבת שנוכל לסייע בידי הארגונים לגייס.

<מיכל צוק: כל תשתיות ההכשרה שלנו – לשאלתך – בין אם זה מימון של הונדה ג'וב טריינינג, בין אם זה כיתה במפעל – שאגב, אני מקווה שממש בימים הקרובים כבר ייצא נוהל עוד יותר מחודש ופחות בירוקראטי, בין אם זה בהכנסה של הארגונים, להכיר בהם כבתי ספר מה שנקרא עסקיים, מה שיאפשר לנו גם לממן קורסים בדרך של שוברים, שיש לנו תקציבים לכך.

<מיכל צוק: אנחנו מאד מאד נשמח.

<מיכל צוק: זה התחיל תהליך.

<מיכל צוק: אנחנו עשינו איזה שהוא תהליך פנימי - - -

אלי אלאלוף: אני רוצה ברשותך לסכם את זה במשפט אחד.

אלי אלאלוף: כל המערכות – זה לא אומר החלק הארגוני של המערכת, אלא התקציבים שיש במערכות.

אלי אלאלוף: אני אומר נכון?

<מיכל צוק: כן.

<מיכל צוק: גם תקציבים של הכשרות וגם בחלק הארגוני-התהליכי, הוא לא פחות - - -

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: ושנית, אם כבר אנחנו מסכמים, אז בואי נסכם את הנקודה הזאת.

אלי אלאלוף: אנחנו נקבל תכנית עבודה אפשרית בשבועיים הקרובים בנושא?

<מיכל צוק: אין שום בעיה.

<מיכל צוק: רק אנחנו צריכים גם כאן שיתוף פעולה מצד הארגונים.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: זה מקובל עליך?

עאידה תומא סלימאן: כן.

<מיכל צוק: בשמחה רבה.

אלי אלאלוף: אז אני מבקש, תוך שבועיים אנחנו רואים כמה מנצלים, כמה אופציות ארגוניות ותקציביות יש בכל הנושא של הכשרת כוח אדם במעונות.

<מיכל צוק: בשמחה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניתן לכולם אחר כך להתייחס.

אלי אלאלוף: חברה, חברה, אנחנו שמחים, כולנו שמחים על הנוכחות הנפלאה.

אלי אלאלוף: תרשו לי לציין, לא היה לי דיון בוועדה, זכותך כנראה - - -

עאידה תומא סלימאן: זה בגלל.

אלי אלאלוף: זה לא בגלל, זה זכות.

אלי אלאלוף: נוכחות כל כך מכובדת של חברי הכנסת ותודה לכולם.

אלי אלאלוף: אני לא אציין כל אחד בשמו, אבל כולם מכירים אותם וזה מאד מאד מראה את הרצינות ואת ההשקעה שרצויה על ידי חברי הכנסת בנושא הזה של הגיל הרך.

<מיכל צוק: נושאים נוספים שעלו: הייתה בעיה שהציפו ארגונים על כשהם באים בעצם לפתוח כיתה נוספת בתוך מעון על נוהל בלתי אפשרי, גם את זה פתרנו ואמרנו מה יחול רק על הכיתה ולא שאת כל המעון עכשיו צריך לשפץ.

<מיכל צוק: הייתה בקשה לכיתות משולבות, כיתות שבהן יש ילדים רכים, קטנים - - -

קארין אלהרר: אפשר שאלה בנושא הקודם?

קארין אלהרר: מה זה אומר?

קארין אלהרר: שאתם בעצם מקלים בדרישות הרגולטוריות, כשנפתחת כיתה חדשה?

<מיכל צוק: בעצם, הטענה הייתה שכשהם פותחים ויש מעון מאושר ורוצים להרחיב אותו ולפתוח כיתה נוספת, לצורך העניין, הדרישות המקוריות שלנו היו שעכשיו כל המעון יעמוד בסטנדרט החדש.

<מיכל צוק: לא - - -

קארין אלהרר: אז בעצם אנחנו עושים את זה על גבם של הילדים.

<מיכל צוק: לא, לא, כי המעון הזה הוא מעון מוכר שעומד בסטנדרט שאיתו הוא נבנה.

<מיכל צוק: כל תיקוני הבטיחות - ואני אגיע גם לסוגיה של הבטיחות - עדיין צריכים להתקיים בו.

<מיכל צוק: אבל היום בונים בסטנדרט כבר אחר.

<מיכל צוק: אנחנו הרי לא נהרוס את המבנה הקיים.

<מיכל צוק: באו הארגונים וטענו מבחינתם, שאם על ידי זה שאנחנו רוצים להרחיב ולפתוח כיתה נוספת, לבקש שכל המעון יעמוד בסטנדרט, אז שום דבר לא יעמוד בסטנדרט.

<מיכל צוק: אז לכן כאן אמרנו יש כאן היגיון.

<מיכל צוק: אמרנו בסדר, את הסטנדרט החדש אנחנו נחיל על הכיתה החדשה שנבנית, יתר המעון צריך לעמוד במה שהוא היה צריך לעמוד עד עתה.

<מיכל צוק: לא הורדנו את הדרישות, אבל בהחלט לא דרשנו משהו שבאו וטענו ואנחנו בדקנו וראינו בצדק.

<מיכל צוק: אגב, זה לא שונה כאן, גם לרשויות שבונות זה אותו דבר.

<מיכל צוק: אבל באמת החלנו את זה עכשיו גם על הארגונים.

קארין אלהרר: אוקיי.

נורית קורן: אבל אתם לא נותנים תקופת זמן כדי שיהיה הסטנדרט החדש לכל המעון?

<מיכל צוק: רגע, אני מיד רושמת כדי להתייחס לכל הנושא של סטנדרט חדש.

<מיכל צוק: רק רקע.

אלי אלאלוף: חברה, חברה, אני מבקש.

אלי אלאלוף: אני הרס"ר היום.

אלי אלאלוף: יושבת הראש היא עאידה וכרס"ר אני מבקש בלי התפרצויות.

אלי אלאלוף: יש כאן רשימה ותקבלו, תרשמו, בבקשה.

אלי אלאלוף: אני הרס"ר.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: אני אהיה רע היום.

חיים ילין: אתה לא יכול להיות רע.

<מיכל צוק: דבר נוסף.

<מיכל צוק: כיתות שבהן יש ילדים, שהרי בעצם הגילאים מחולקים לתינוקות ולפעוטות.

<מיכל צוק: הייתה בקשה שברגע שיש תינוקות שהם מספיק בשלים ומשתלבים בכיתה של פעוטות והייתה איזו שהיא הנחייה שלנו שכשאנחנו בדקנו אותה בהמשך למידע שבשלושת השבועות האלה הוצף מהארגונים, גם לנו הייתה נראית לא ארגונית וגם זה ייפתר.

<מיכל צוק: יהיו בעצם שלושה סוגים של כיתות, או כיתות נפרדות לגילאים שונים ואז סטנדרט שכל גיל חל עליהם, או כיתות מעורבות, שבהן באמת יש סטנדרט אחר, שזה גם ילדים רכים בשנים, תינוקות שלא מספיק בשלים בעצם ובאילוצים כאלה ואחרים מערבבים אותם, או כיתות שבהן יש תינוק שאומרים שהוא בשל מספיק.

<מיכל צוק: לגביו בעצם אנחנו לא נהפוך את כל הכיתה לסטנדרט של התינוקות – זה משהו שצף מהארגונים.

<מיכל צוק: כמובן שאת הטיפול שהוא צריך לקבל, את התוספת של המטפלת בשעות הטיפול - - -

אלי אלאלוף: אנחנו חייבים לקצר, מיכל.

<מיכל צוק: אז אני אומרת בקצרה, כל מה שאנחנו יכולנו בשלושת השבועות האלה לתת, כשניהלנו דיונים, בהיבט של משרד הכלכלה, חלה התקדמות.

<מיכל צוק: אני רוצה להגיד שני דברים כדי להיות באמת פתוחה וגלויה.

<מיכל צוק: לא כל הדברים באו על פתרונם.

<מיכל צוק: חלקם לא יכולים לבוא על פתרונם בזמן כזה קצר ואנחנו נמשיך לקיים שיח עם הארגונים, כי בסופו של דבר אנחנו לא מתייחסים למשבר הזה כאל עכשיו פותרים ואחר כך לא רואים אותנו.

<מיכל צוק: מה גם שתמשיכו לעקוב, אנחנו כאן, כי מבחינתנו זה באמת משהו שצריך להמשיך ולקדם.

<מיכל צוק: דבר שני - - -

יגאל גואטה: כן, אבל הדברים האלה עומדים על הפרק כבר המון זמן, סליחה שאני - - -

<מיכל צוק: אני חייבת להגיד שאני מלווה את זה - - -

יגאל גואטה: מתי ייגמר הדבר הזה?

קארין אלהרר: זה לא ייגמר, איזה ייגמר?

קארין אלהרר: עד שלא יעבירו לחינוך, זה לא ייגמר.

עאידה תומא סלימאן: נכון שזה היה קיים עשרות שנים, אבל טוב שאנחנו רואים שלאט לאט - - -

יגאל גואטה: לא, לא, זה לא טוב בכלל.

יגאל גואטה: זה ממש לא טוב.

עאידה תומא סלימאן: בואו נשמע עד הסוף.

עאידה תומא סלימאן: ממש לא טוב, אנחנו ניתן להגיד שזה ממש לא טוב, אבל בואו נשמע עד הסוף.

<מיכל צוק: אז שלוש נקודות.

<מיכל צוק: שתיים כדי להשלים ואחת רק כדי לענות לשאלתך.

<מיכל צוק: במה שיש פערים שהם יותר גדולים – קודם כל יש גם עדכון שמשרד האוצר מן הסתם ייתן במסלול של התקציב, כי גם שם חלה התקדמות ואנחנו מעודכנים, אבל נכון שיציגו את זה בצורה מדויקת.

<מיכל צוק: ודבר שני, וכאן יש פער בינינו לבין הארגונים ואני משקפת אותו בצורה גלויה – שהוא מאד משמעותי מבחינתם, אבל מבחינתנו זה המקסימום שיכולנו לעשות – וזה בעניין של מספר הילדים – בעצם תפוסת הילדים בתוך המעונות.

<מיכל צוק: מצד אחד, ואני כאן משתפת את כולנו.

<מיכל צוק: זו דילמה שאני חושבת שצריכה להיות משותפת.

<מיכל צוק: כולנו רוצים שכמה שיותר ילדים יהיו בתוך המערך שנמצא בהסדר עם משרד הכלכלה, בפיקוח ובסבסוד; ומהצד השני, אנחנו אגב מקצים באמת משאבים ואנחנו רואים גם קצב בנייה הולך וגדל ברשויות המקומיות.

<מיכל צוק: אבל עד אז, השאלה כמה ילדים יכולים להיות בתוך מעון.

<מיכל צוק: יש לנו הוראת שעה שמאפשרת, מול הסטנדרט של 64 ילדים – להרחיב בתנאים מסוימים, שאגב בעינינו הם לא בשמיים, אבל הארגונים - - -

יגאל גואטה: סליחה, שכמה זה היה קודם?

<מיכל צוק: 77 ילדים.

<מיכל צוק: מ-64 ל-77 ילדים.

<מיכל צוק: ההוראה הזאת - - -

יגאל גואטה: זאת אומרת 20% ילדים אין להם כרגע כיתה.

<מיכל צוק: רגע, רגע.

<מיכל צוק: אני רוצה להסביר.

<מיכל צוק: עד עכשיו המצב היה והארגונים מלינים על הדבר ההפוך.

אלי אלאלוף: חברי הכנסת, יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: ידידי, יגאל, בבקשה, תנו דוגמא לאחרים גם.

אלי אלאלוף: תאפשרו למיכל, עוד שנייה היא מסיימת ותקבלו את החופש לדיבור.

אלי אלאלוף: אז בינתיים תתנו לסיים, בבקשה.

<מיכל צוק: אני רוצה להסביר.

<מיכל צוק: אני שומעת את האמירות, אני רוצה להתייחס.

<מיכל צוק: בעבר היו הרבה יותר ילדים.

<מיכל צוק: הנושא הזה היה פרוץ לחלוטין ואנחנו בשנתיים-שלוש האחרונות מנסים לעשות סדר ויש כאן מתח בין הדברים ואתם צריכים להיות ערים לו.

<מיכל צוק: מצד אחד באמת שמעתי כאן

<מיכל צוק: קריאות רקע – האם מצופפים ילדים, מה הבטיחות של הילדים וכו', כלומר, מה הסטנדרט.

<מיכל צוק: ומהצד השני, באמת הצורך לתת מענה לילדים, וזאת דילמה שקשה לפתור אותה.

<מיכל צוק: אנחנו עשינו את הדבר הבא: ישנה הוראת שעה.

<מיכל צוק: הסטנדרט הרגיל של מעון תקני, בגודל הרגיל, לא מדברת על כיתות גדולות יותר או קטנות יותר, אמור להיות עד 64 ילדים בכיתה.

<מיכל צוק: אנחנו מוסדרים.

<מיכל צוק: אפשרנו גם - - -

אלי אלאלוף: במעון.

<מיכל צוק: במעון, בוודאי, סליחה.

<מיכל צוק: במעון של שלוש כיתות.

<מיכל צוק: אנחנו מאפשרים לחרוג עד 77 ילדים בתנאים מסוימים.

<מיכל צוק: התנאים שנדרשים, ועל כך אני אומרת ביושר, הארגונים מלינים כלפינו, אבל אני אומרת שמבחינתנו זה אחרי בדיקה מאד מאד מקיפה, אנחנו מאזנים כך בין הבטיחות והסטנדרט ושלום הילדים, לבין הצורך בהרחבת המערכת.

<מיכל צוק: וזה אומר שהכיתות צריכות לעמוד בסטנדרט.

<מיכל צוק: זה אומר שהן צריכות לעמוד בסטנדרט של הבטיחות, בלי ליקויי בטיחות, בלי דו"חות פיקוח - - -

קארין אלהרר: יחד עם - - -

<מיכל צוק: להוסיף את תקינת כוח האדם הנדרשת וגם להוסיף שעות הדרכות מסוימות - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, חברת הכנסת - - -

אלי אלאלוף: א' אני מודה למי שלקח עכשיו את רשות הדיבור, אז קודם כל לא שמענו אתכם, אז זה עוזר.

אלי אלאלוף: בזבזתם לנו זמן וזה לא היה יעיל.

אלי אלאלוף: אז יש לי בקשה, קבענו, עד שלא מסיימת מיכל, חברי הכנסת יש להם קצת זכויות יתר, אז הם יכולים לשאול שאלת הבהרה, באמצע, אבל אתם בינתיים תחכו לסוף הדברים של מיכל צוק.

אלי אלאלוף: בבקשה מיכל.

<מיכל צוק: אז אנחנו בהחלט מצד אחד מקפידים שיהיה את שעות הטיפול, אנחנו דורשים שינתנו היחס הנדרש, שעות הטיפול הנדרשות, שלא יהיו לקויי בטיחות ותוספת אפילו של שעות הדרכה.

<מיכל צוק: כל זה כדי להבטיח שכשאם אנחנו מאפשרים יותר ילדים במעון, אנחנו עדיין שומרים על הסטנדרט.

<מיכל צוק: זה האיזון.

<מיכל צוק: אני מודה ואני אומרת בצורה גלויה - - -

איציק שמולי: מיכל, רק שאלת הבהרה.

איציק שמולי: מנקודת המבט שלך, לפי מה שאני שומע, סלע המחלוקת נותר כשהיה והסוגיה שדיברת עליה מההתחלה, זה כאילו החול מסביב.

איציק שמולי: אז מה הבסיס לדרישה שלך או לבקשה שלך מהן, שלא ללכת לקראת השבתה?

איציק שמולי: כי את אומרת להן - - -

<מיכל צוק: אני מיד אענה גם על זה.

<מיכל צוק: רק בנושא הזה, וכאן יש פער בינינו לבין הארגונים.

<מיכל צוק: אני מבינה אותם ומהצד השני אני שומעת את הקולות שלכם שגם אנחנו מציפים.

<מיכל צוק: זה האיזון שאנחנו יכולים לעשות.

<מיכל צוק: כלומר, מעבר לזה - והארגונים אומרים מי יממן את הארגונים האלה – אני אומרת בצורה ברורה: אם לא יעמדו בדרישות האלה - - -

קארין אלהרר: האוצר.

<מיכל צוק: רק רגע.

<מיכל צוק: אם לא יעמדו בדרישות האלה, אנחנו לא נוכל לאפשר 77 ילדים אלא 64.

<מיכל צוק: אנחנו כן יכולים לסייע כאן בכל מה שנדרש.

<מיכל צוק: אני חושבת שהמענה התקציבי, שתיכף מורן יעדכן בדיוק כמה אמור לתמוך בדיוק בזה, בעמידה ב-77 ובגיבוש העלויות הנוספות, כתוצאה מ - - -

אלי אלאלוף: רגע, יש לי הצעה.

<מיכל צוק: לגבי ההצעה של חבר הכנסת איציק שמולי.

אלי אלאלוף: אמרתי לכם, בערבית המרוקאית שלי אני לא יכול לספור אתכם - - - ככה אומרים, במשפחות גדולות - תמיד אמא שלי הייתה אומרת – כמה ילדים יש לך, אז הייתה אומרת בשקט - - - יכון - - - ואחר כך הייתה אומרת ימותו מי שסופר אתכם.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: אני מבקש ברשות

אלי אלאלוף: כם להעביר את זכות השאלות וההבהרות לחברי הכנסת.

אלי אלאלוף: הראשון הוא איציק, אחר כך קארין אלהרר ובהמשך נורית קורן.

אלי אלאלוף: לפי הסדר.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני יושב הראש וגם לגברתי יושבת הראש, על הדיון הזה, החשוב מאד.

איציק שמולי: צריך לברך את יושב הראש, כי באמת היה דיון ראשון בתוך הפגרה ואתה לא חיכית והבנת את החשיבות של העניין הזה.

איציק שמולי: אני רוצה להזכיר לכולם על מה אנחנו מדברים.

איציק שמולי: כי היו פה הרבה הרבה פרטים, אבל בואו, אנחנו צריכים להסתכל גם על התמונה הגדולה.

איציק שמולי: והתמונה הגדולה היא שהארגונים, ואני מצדיע לכם – גליה ונשיאת ויצ"ו ואמונה, וכל מי שנושא את המאבק הזה, שהוא לא רק עבורכם.

איציק שמולי: המאבק הזה הוא על דברים מאד מאד בסיסיים.

איציק שמולי: א', שיהיה הרבה יותר מקום במעונות; ב', שהשכר והתנאים יהיו הולמים ולזה לא שמעתי כמעט התייחסות.

איציק שמולי: חינוך והשגחה על פעוטות שלנו, שהם כל כך חשובים, במדינת ישראל זה מתוגמל באופן הפוך לגודל האחריות שיש לך על הכתפיים.

איציק שמולי: וזה עוול שזועק לשמיים.

איציק שמולי: אז א' חינוך והשגחה על פעוטות במדינת ישראל, צריך להיות משהו שהוא קצת יותר מכבד מהשכר והתנאים הנוכחיים.

איציק שמולי: ב', בואו נזכור שבסופו של דבר, למרות כל האמירות בחדר על ילדי ישראל וזה, בסוף רוב הילדים שלנו לא נמצאים במעונות היום, כי אין להם מקום שם, והן נלחמות עבור הממלכה, לא רק עבור עצמן.

איציק שמולי: הן באות ואומרות אנחנו רוצות להגדיל את מספר המעונות; ואני מכיר, וגם חברי כנסת אחרים שהם בקשר עם הארגונים, את כל הניסיונות של השנים האחרונות מצידן לבוא בהידברות, וכל פעם שיש הידברות, יש עוד רגולציה על הראש, שבסופה לא רק שלא נותנים להם להרחיב את הפעילות, אלא יש גורמים אחרים שנכנסים לתחום.

איציק שמולי: אני חושב, גליה, שהדרישה הבסיסית שלכם היא שבמדינת ישראל מעונות היום יהיו יותר מבייבי סיטר להמונים, ועל זה המחלוקת ועל זה אנחנו צריכים לדבר.

אלי אלאלוף: ברשותך איציק, אני חייב להגיד.

אלי אלאלוף: כל מה שאמרת זה נכון, לצערי אפילו, אבל זה לא המטרה של הדיון היום.

אלי אלאלוף: המטרה, אם מותר לי להחזיר את זה, כדי שנהיה מעשיים ונוכל להיות גם פרודוקטיביים לטובת המצב, זה קודם כל הזעקה של הארגונים לתת להם את התשובות לבעיות המיידיות שלהם.

אלי אלאלוף: אתה מעלה בעיות מהותיות מאד, שדורשות מהפכה אמיתית וזה מטופל בפורום אחר ובוודאי בנוכחותך.

אלי אלאלוף: אנחנו עובדים על זה, אנחנו עובדים על הקמה של המועצה.

אלי אלאלוף: חברה, בואו נתמקד כרגע בהתמודדות המיידית, מה שאפשר לעשות עד ה-1 בספטמבר כדי שיהיה.

איציק שמולי: אז אני אתמקד.

איציק שמולי: אדוני יושב הראש, אני חושב שהתיאור שאמרתי קודם, ואני מאד מכבד את מיכל ואת העבודה שלה רבת השנים בממשלה, תיאור מדויק של לנקות את החול מסביב לסלע המחלוקת העיקרי.

איציק שמולי: והדבר הזה, הדרישה שלכם, מיכל, מהמעונות, שלא להיכנס להשבתה, כשכל מה שאת שמה על השולחן כרגע זה – בסדר, אנחנו נמשיך לדבר – זו דרישה שהיא לא הגונה, כי אם - - -

<מיכל צוק: אני מיד אתייחס.

איציק שמולי: כי אם את או אני או כל אחד אחר שם היה במקומן וכל מה שהיינו אומרים לו ברגע הזה, שהם כבר התחילו את המאבק והם הרימו את המאבק זה – אנחנו נדבר איתך – אני חושב שזה דבר שהוא לא הגון לבקש בכלל.

איציק שמולי: ואני אומר לכן, אני תומך במאבק.

איציק שמולי: מחר יהיה דיון גם במליאה.

איציק שמולי: אני לא איש שיוצא סתם לכל קרב, אבל אני חושב שעל הקרב הזה צריכה להיות מערכה כוללת.

איציק שמולי: ואני חושב שבהזדמנות הזאת אסור לוותר על הדרישות האמיתיות שלכן, על תנאי השכר, על הקלת הרגולציה שדיברת עליה – יש לזה קשר לנקודה השנייה שאמרתי, של הרחבת ההיצע – אבל בסופו של דבר אני חושב שלב ליבה של הבעיה זה תנאי העסקה וגם את הדבר הזה צריך לפתור אחת ולתמיד.

איציק שמולי: יש תקציב.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת - - -

יפעת שאשא ביטון: הם לא יכולים - - -

איציק שמולי: יש תקציב.

איציק שמולי: יפעת, אני מבין שאני מעלה דרישה תקציבית ואת בניגוד עניינים כרגע.

יפעת שאשא ביטון: לא, לא, ממש לא.

יפעת שאשא ביטון: תתחילו להתייחס עניינית ומקצועית לנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: כי כל הזמן לדבר בפוליטיקה בשם דרישת הנושא, בלי להגיד מה אנחנו חושבים - - - המעונות - - -

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת יפעת, אני מבקשת - - -

איציק שמולי: יפעת, תקשיבי, אני אגיד לך משהו.

איציק שמולי: יפעת, אין מה לעשות, אני פוליטיקאי ואת אשת כוח.

איציק שמולי: ככה זה עובד פה.

יפעת שאשא ביטון: אשת חינוך, ברשותך - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת, חברי הכנסת.

איתן ברושי: אולי נעשה משבר קואליציוני על הגיל הרך ולא על שטויות אחרות?

יפעת שאשא ביטון: נכון, נכון.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני מבקשת מכולם - - -

אלי אלאלוף: סליחה, אני מזכיר, מחיאות כפיים מוציאות אתכם מהאולם.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

איציק שמולי: למרות שאני לא נוגע בבעיות עצמן, כפי שנזרק פה, אני חושב שעם המילים הגדולות אי אפשר ללכת למכולת ואת המעמד ואת התנאים שלכם צריך לשפר ולהיאבק על זה.

איציק שמולי: כן, זה עולה כסף, אבל תסתכלו במדינת ישראל, שיש אינטרס פוליטי, כמה מהר מוציאים את הכסף.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני אתקן טעות שעשינו, שלא קבענו זמן דיבור.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת עכשיו, חברי הכנסת, אנחנו ניתן לכם ונעשה את זה משולב, אבל שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת קארין אלהרר.

יגאל גואטה: הרס"ר - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא קבענו מה אני.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לתת לחברת הכנסת קארין אלהרר לדבר?

קארין אלהרר: יגאל, פעם שנייה.

יגאל גואטה: לא, רק שאלת הבהרה.

עאידה תומא סלימאן: תצטרך לחכות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

קארין אלהרר: תודה.

איציק שמולי: יגאל, אני אומר לך, אל תלך לשם.

יגאל גואטה: לא, לא הולך.

יגאל גואטה: אני רץ.

קארין אלהרר: תודה רבה גברתי יושבת הראש, אדוני יושב הראש.

קארין אלהרר: אתם יודעים, כל הזמן אומרים הילדים הם העתיד שלנו.

קארין אלהרר: אפשר להיתלות בסיסמאות ולהמשיך הלאה ואפשר לפתור סוגיות שהן אקוטיות והן בעייתיות ביותר.

קארין אלהרר: אני שמעתי את הדברים שלך, מיכל, ומצד אחד שמחתי ומצד שני התעצבתי.

קארין אלהרר: התעצבתי כי הנושא הזה מוכר במשרד הכלכלה כבר לא מעט שנים.

קארין אלהרר: והנה פתאום, כשחרב השביתה קיימת, אז נמצאים הפתרונות.

קארין אלהרר: נמצא משהו.

קארין אלהרר: ואני רוצה לומר שהפתרון שנמצא, אני חייבת לומר, הוא מאד לא מספק.

קארין אלהרר: לי יש הרגשה שלא ברור בכלל מי יישא בעלויות של הדברים האלה.

קארין אלהרר: לי יש הרגשה שכשאנחנו מדברים על השכר של המטפלות, ואני אומרת בכוונה מטפלות ולא מטפלים ומטפלות, כי ברור לכולם שזה הפך להיות מקצוע שהוא רק של נשים, אז כשמדברים על השכר הזה – זה אחר כך.

קארין אלהרר: על זה נדבר איתכם בהזדמנות אחרת.

קארין אלהרר: אבל זה לב הליבה.

קארין אלהרר: אני לא הייתי רוצה שמי שיישב עם הבן שלי 8 שעות ויום ויותר, יהיה מישהו שהוא לא מתוגמל.

קארין אלהרר: והן עושות עבודה מדהימה, אבל למה להשאיר אותן במקום הזה?

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: זו לא דרישה מוצדקת?

קארין אלהרר: לא מגיע לאנשים שכר על עמלם הקשה – אני חייבת להוסיף – בנסיבות האלה?

קארין אלהרר: אני לא יודעת, זה 64 ופתאום 77 – מספר הילדים במעון.

קארין אלהרר: אני נורא מפחדת מזה, כי אני אומרת – יש הפחתה של דרישות רגולטוריות, אני לא לגמרי סגורה על חשבון מי זה בא.

קארין אלהרר: זה מטריד אותי.

קארין אלהרר: בסוף אנחנו רוצים להרחיב את ההיצע, זה דבר חשוב מאין כמוהו, ברור שיש עוד הרבה משפחות שזקוקות לשירות הזה ולא מקבלות אותו, אבל על חשבון מה זה יגיע?

קארין אלהרר: אנחנו הולכים על הכמות במקום האיכות?

קארין אלהרר: כי אם זה המקום שאליו הולכים – לא תודה.

קארין אלהרר: אני באמת חייבת לומר, הדרכות – זה משהו שלא היה צריך להגיע למשבר כדי לעשות אותו.

קארין אלהרר: שכר – זה נשמע לי הדבר המינימאלי.

קארין אלהרר: לא הייתי מעלה בדעתי שמישהו מאגף תקציבים באוצר לא יתוגמל על עבודתו.

קארין אלהרר: אבל כשזה מטפלות – אז זה מטפלות.

קארין אלהרר: אז זה דבר שהוא לא סביר.

קארין אלהרר: אני חוזרת ואומרת, גברתי יושבת הראש, אדוני יושב הראש, אני יודעת שזה לא נושא הדיון הספציפי, כי אנחנו מדברים על פתירת המשבר המיידי, אבל יש פה משהו שהוא הלב של הסיפור הזה.

קארין אלהרר: בסוף ההתייחסות של משרד הכלכלה לאורך השנים כלפי מעונות היום, הוא בייבי סיטר לילדים.

קארין אלהרר: וזה רק מלמד אותנו בפעם המי יודע כמה, שאי אפשר להשאיר את זה במשרד הכלכלה.

קארין אלהרר: שזה חייב לעבור למשרד שרואה ברצף חינוכי והוא משרד החינוך.

קארין אלהרר: אני מקווה שגם המשבר שאנחנו נמצאים בו היום, ייתן עוד דחיפה למקום הזה של משרד החינוך.

קארין אלהרר: ואני אמרתי את זה בדיון הקודם שהתקיים בפגרה ואני אומרת את זה גם עכשיו.

קארין אלהרר: אני חושבת שהארגונים שעושים באמת עבודה מדהימה, צריכים ללכת עם המאבק הזה עד הסוף, כי אין מה לעשות.

קארין אלהרר: פעם מישהו אמר – מבינים רק כוח, כנראה שזה המקום.

קארין אלהרר: מבינים רק כוח.

קארין אלהרר: אז אנחנו אתכם במאבק הזה ואני חושבת שזה עניין שחוצה קואליציה ואופוזיציה, וזה מאבק חשוב, כי הוא המאבק על הילדים של כולנו.

קארין אלהרר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת נורית קורן.

<מיכל צוק: אני רק רוצה לענות.

עאידה תומא סלימאן: תאספי עוד כמה שאלות ואז ניתן לך להתייחס.

נורית קורן: השאלות שלי לא יהיו רבות, כי חברי כבר אמרו את כל מה שאפשר לומר.

נורית קורן: אני רק רוצה לדעת - - -

אלי אלאלוף: טוב מאד.

אלי אלאלוף: אוקיי, אני מוסיף לך דקה.

נורית קורן: אתה נתת לאיציק שמולי את הזמן שלי.

נורית קורן: במליאה הוא ייתן לי את הזמן שלו.

איציק שמולי: אין בעיה.

נורית קורן: מה סלע המחלוקת, עוד לא הבנתי בדיוק מה סלע המחלוקת עכשיו, כדי לפתוח את הרישום.

נורית קורן: אני מבינה שיש בעיה.

נורית קורן: יש בעיה בסל התשומות, שזה לא נמדד כמו שצריך ולא נותן את המענה לכל מה שהם צריכים.

נורית קורן: יש את הבעיה של המטפלות, תנאי העסקה.

נורית קורן: ואני רוצה לומר לך, הגיע הזמן שאנחנו נפתח יותר מעונות כדי שנוכל להכניס לשם יותר ויותר ילדים.

נורית קורן: אני חס וחלילה לא רוצה להוציא שם רע למעונות הפרטיים, אבל משלמים הרבה כסף.

נורית קורן: אנחנו צריכים לשנות את יוקר המחייה, אנחנו רוצים להוריד.

נורית קורן: איך אנחנו נעשה את זה?

אלי אלאלוף: מה, החלפת מפלגה?

נורית קורן: בדבר הזה זה חשוב.

נורית קורן: אתה מדבר יחד איתי באותו כיוון.

<קריאה: שאלה במקום.

נורית קורן: הגיע הזמן סוף סוף לתת יותר כסף לנושא הזה.

נורית קורן: אנחנו רוצים לשלוח את הילדים למעונות ולהיות בטוחים.

נורית קורן: זה דבר חשוב ביותר.

קארין אלהרר: שמעתי שראש הסיעה שלך הוא שר הכלכלה.

נורית קורן: החשוב ביותר מבחינתי זה מי האדם שנכנס לעבוד כמטפלת בתור המעונות האלה.

נורית קורן: מכיוון שהשכר כל כך נמוך וכל כך מחפיר, מביאים רק את מי שבאה לעשות בייבי סיטר.

נורית קורן: לא.

נורית קורן: צריך להפסיק עם זה.

נורית קורן: צריך לתת למטפלות האלה את הכסף, צריך לתת שכר נורמאלי והוגן למה שהן עושות.

נורית קורן: את דיברת מ-64 ל-77 ילדים, לא על חשבון שאר המטפלות ולהוריד להן עוד כסף, כי צריך לחלק עוגה מסוימת, שאי אפשר לחלק אותה יותר מדי.

נורית קורן: הגיע הזמן - - - בסדר, וגם שכר מינימום.

נורית קורן: בסדר, אבל יכול להיות שאפשר לתת - - -

<קריאה: כרוך בפיטורי עובדים.

נורית קורן: גם את זה צריך למנוע.

נורית קורן: ותמיד אני בטוחה שאם יש - - - עובדים, אז חסרים אנשים ואז אלה שעובדות צריכות לתת יותר שעות.

נורית קורן: אני רוצה לדעת מה סלע המחלוקת האמיתי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

יפעת שאשא ביטון: מיכל, - - - האם הדרישה היא לעלות מ-64 ל-77, או להוריד מ-77 ל-64?

<מיכל צוק: להוריד, להוריד מ-77 ל-64.

יגאל גואטה: אבל אתם מבינים מה הבעיה - - - וחברי הכנסת - - - לא נותנים לעשות התאמות.

אלי אלאלוף: אתה תלמיד מצוין, אני רואה - - -

יגאל גואטה: ו - - -

אלי אלאלוף: יגאל, אתה יודע שיש לי איזו סמכות שאני אף פעם לא מפעיל אותה, חוץ מפעם אחת - - -

יפעת שאשא ביטון: מעלים מ-64 ל-77 או מורידים מ-77 ל-64?

יגאל גואטה: מורידים מ-77 ל-64.

יגאל גואטה: מורידים.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה משהו, שנייה.

אלי אלאלוף: סליחה, סליחה.

אלי אלאלוף: כמה פעמים שאלת הבהרה?

אלי אלאלוף: יש גבול.

אלי אלאלוף: א' אמרו לכם, זו לא החלטה של היום.

אלי אלאלוף: זה קיים וזה - - -

יגאל גואטה: לא, לא, לא - - -

אלי אלאלוף: רגע.

אלי אלאלוף: זה יופעל לכיוון 64 ל-77 - - - רגע, אם זה לא זה תקבלו תשובה עוד מעט.

עאידה תומא סלימאן: חברה, אפשר לשאול את השאלה 100 פעמים.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, חברי הכנסת המכובדים, אפשר לשאול את השאלה 100 פעמים.

עאידה תומא סלימאן: יש תשובה אחת.

עאידה תומא סלימאן: שאלתם 10 פעמים, נקבל תשובה אחת ונשתיק את העניין.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: מה קרה?

עאידה תומא סלימאן: שאלתם 10 פעמים, יש תשובה אחת.

עאידה תומא סלימאן: מיכל, תעני, אני מאד מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: מעלים, מורידים וזהו.

עאידה תומא סלימאן: תגידי את זה במשפט אחד.

<מיכל צוק: כמו שאמרתי קודם - - -

עמיר פרץ: בכמה תהליכים, גברתי?

עאידה תומא סלימאן: שנייה, רק היא תענה ואז.

אלי אלאלוף: משפט אחד, מיכל.

אלי אלאלוף: לא טקסט.

עאידה תומא סלימאן: משפט.

<מיכל צוק: במשך השנים הנושא הזה היה פרוץ.

<מיכל צוק: כלומר, היו הנחיות בשטח וגם אנחנו מקבלים דיווחים שונים על מה היה המספר הילדים.

<מיכל צוק: בשנתיים-שלוש האחרונות, בדיוק כתוצאה מכל מה שאתם העליתם כאן, על הצורך לשמור על הילדים ולא לצופף ילדים בכיתות, ההנחיה היא שהגודל הוא 64.

<מיכל צוק: בשנתיים האחרונות אנחנו מאפשרים בהוראת שעת, בגלל שעוד טרם נפתחו כל המעונות, להגיע מ-64 ל-77 בדרישות מאד מינימאליות.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: קיבלתם את התשובה.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שיש לכם מה לערער על זה.

אלי אלאלוף: אדוני, אדוני, אני לא מכיר אותך, אני מזהיר אותך.

אלי אלאלוף: אתה המפריע מספר 1 מהלא חברי כנסת.

אלי אלאלוף: להם יש שיטה אחרת.

אלי אלאלוף: אני מזהיר אותך.

אלי אלאלוף: תקבל את רשות הדיבור אחרון מבין הארגונים, ואם לא נוח לך אתה יכול לצאת.

אלי אלאלוף: אוקיי?

אלי אלאלוף: קיבלנו?

אלי אלאלוף: באותו סגנון שאתם עובדים, נעבוד.

אלי אלאלוף: זה מה שאתם עושים כאן.

אלי אלאלוף: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מיושבת ראש ויצ"ו, פרופסור לזובסקי, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: שלוש דקות.

<רבקה לזובסקי: קודם כל יושבת ראש נכבדה ויושב ראש נכבד, אני חושבת שאנחנו לא נוגעים במהות ובגרעין של הבעיה, שהיא נסחבת כבר כמה שנים ואנחנו, הארגונים שמנהלים את המעונות המפוקחים על פי בחירה, עושים את זה מתוך שליחות חברתית, והמצוקה היא מצוקה כספית, מצוקה כספית, מצוקה כספית – שהכסף יכול לפתור אותה והדיון הזה בדברים קטנטנים והמענה שאנחנו קיבלנו עד עכשיו ממשרד הכלכלה וממשרד האוצר – בכלל בכלל לא פותר.

<רבקה לזובסקי: זה דברים פרטיקולאריים ולא התמונה הגדולה.

<רבקה לזובסקי: אנחנו זקוקים פה שיהיה מענה לשכר המטפלות.

<רבקה לזובסקי: המטפלות – א' יש מחסור, ב', הן מתחלפות, אבל בכמויות, כל שנה.

<קריאה: ברור, ברור.

מאיר כהן: חבריה, מי קובע?

מאיר כהן: אתן עמותות, את השכר אתן קובעות.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל זה תלוי בהחלטות.

מאיר כהן: סליחה, סליחה, עם כל הכבוד, הייתי ראש עיר, סליחה, בואו.

מאיר כהן: אם יש כאן דיון אמיתי, השכר נקבע על ידי עמותות, גברתי - - -

<קריאה: לא, לא.

מאיר כהן: סליחה, אל תגידו לי לא.

מאיר כהן: הרי אני כבר 15 שנה ראש עיר.

מאיר כהן: אני התומך הכי גדול שלכן, אבל כל פעם ששואלים אתכם שאלה קשה, אתם אומרים אנחנו לא - - -.

מאיר כהן: אז אנא מכם.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, סליחה, אני מבקשת מכולם, חבר הכנסת מאיר כהן - - -

מאיר כהן: סליחה, גברתי.

<רבקה לזובסקי: אני מאד מכבדת אותך ומכירה אותך כשר הרווחה.

<רבקה לזובסקי: אנחנו נפגשנו אם אתה זוכר, מר כהן.

אלי אלאלוף: בואו, תדברו על נקודות מהותיות ונעבור הלאה.

אלי אלאלוף: אין לנו זמן, אם אתם לא מרגישים.

<רבקה לזובסקי: לא קיבלנו שום הצעת פתרון משמעותית, לא בנושא שכר המטפלות, הארגונים לא יכולים לעמוד בזה, ולכן הם נאלצים, עושים את זה מתוך שליחות חברתית, לצמצם ולצמצם.

<רבקה לזובסקי: לא לנושא התקינה, לא לנושא המחסור במטפלות, לא לנושא המחסומים שיש לנו.

<רבקה לזובסקי: למשל, יש תקציב לבינוי ממשרד הכלכלה.

<רבקה לזובסקי: זה כל כך קשה.

<רבקה לזובסקי: מעבירים רק באופן חלקי 2.3 מיליון ומעון עולה 4 מיליון שקלים וצריך להוסיף 400,000 שקלים ציוד.

עאידה תומא סלימאן: ממה שידוע לי העלו את הסכום הזה.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: אם אתם לא יודעים, הדיון ייגמר בעוד פחות מ-40 דקות.

אלי אלאלוף: אם אתם תמשיכו להגיד כל מה שמובן מאליו ולא צריך לחזור, אז באמת לא יהיה שום דיון ולא נגיע לשום מטרה.

אלי אלאלוף: נתפזר בעוד 40 דקות ללא פתרון.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתהיו קולעים.

אלי אלאלוף: שאלות ותשובות פשוטות.

<רבקה לזובסקי: לא התקדמנו מילימטר בדיון.

<רבקה לזובסקי: כדי שהדיון יתקדם צריך להתייחס לבעיות היסוד ועל בעיות היסוד לא קיבלנו תשובה לא ממשרד הכלכלה ולא ממשרד האוצר ובזה הולך וגדל הפער החברתי.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יש את נציגת נעמ"ת?

עאידה תומא סלימאן: קודם חבר הכנסת עמיר פרץ, הייתה לך הצעה לסדר?

עמיר פרץ: כיוון שיש ויכוח על מה הדיון, אני ניסיתי ושקלתי והגעתי למסקנה שבסוף הדיון הוא על כסף.

עמיר פרץ: מכיוון שהדיון על כסף ויש עכשיו משא ומתן קואליציוני, אולי נמליץ שלפני שסוגרים את המשא ומתן הקואליציוני, מישהו יעלה את נושא המעונות גם למשא ומתן הקואליציוני.

עמיר פרץ: נראה לי ששם העניין - - -

אלי אלאלוף: עמיר פרץ היקר, אתה יודע מה האהבה שלי אליך וזה הדדי, אני רק מציע שאתה תעלה את זה להסכם הקואליציוני.

עאידה תומא סלימאן: בואו נתקדם.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, זה שמנסים לדבר על זה בכל מיני רמזים על משא ומתן קואליציוני, מי שנמצא במשא ומתן לא נמצא סביב השולחן הזה.

עאידה תומא סלימאן: בואו נירגע.

עאידה תומא סלימאן: אם צריך אז תצאו החוצה, תחפשו מי שנמצא במשא ומתן ותבקשו מהם.

עמיר פרץ: זה פשוט מעיד על היחס של המדינה למעונות, זה הכל.

עמיר פרץ: זו העדות הכי טובה.

עאידה תומא סלימאן: מי נמצא פה מנעמ"ת?

<גליה וולוך: שלום לכולם.

<גליה וולוך: שמי גליה וולך, יושבת ראש נעמ"ת.

<גליה וולוך: קודם כל אני רוצה להגיד תודה רבה על הנוכחות של חברי הכנסת כאן.

<גליה וולוך: אני שמחה לדעת שהנושא קרוב לליבכם, שאיכפת לכם ואנחנו סוף סוף לא מרגישים לבד.

<גליה וולוך: זאת התחושה שמלווה אותנו הרבה מאד זמן.

<גליה וולוך: במשך שנים רבות אנחנו מעלים את הסוגיה של הגיל הרך.

<גליה וולוך: אנחנו מנהלים משא ומתן מול משרד הכלכלה ולמשך כל הזמן, גם מה שקורה כאן היום לצערי הרב, זה שזורים לנו חול בעיניים.

<גליה וולוך: אני רוצה להזכיר לכולנו למה אנחנו פתחנו במאבק, עשינו עיצומים בשבוע שעבר, לצערנו הרב על גבם של ההורים, כי בסופו של דבר כולנו ארגונים חברתיים.

<גליה וולוך: אין לנו שום עניין להזיק להורים.

<גליה וולוך: אנחנו עושים את זה באמת מתוך כוונה אידיאולוגית אמיתית.

<גליה וולוך: אנחנו ממשיכים להפעיל את מעונות היום בישראל.

<גליה וולוך: חשוב להגיד, אנחנו בקריסה.

<גליה וולוך: אנחנו בקריסה כי אין לנו עובדות.

<גליה וולוך: זה יפה ונחמד לדבר על ההכשרות, אבל אין עובדות שמגיעות למעונות היום בישראל.

<גליה וולוך: הן לא מגיעות בגלל השכר הנמוך.

<גליה וולוך: הן לא מגיעות בגלל תנאי העבודה הקשים.

<גליה וולוך: כשאנחנו מדברים על תנאי עבודה קשים, כולנו מכירים את המחאה שדיברו על זה שצריך להכניס סייעת שנייה בגני הילדים.

<גליה וולוך: מה חשבנו?

<גליה וולוך: שאם צריך סייעת נוספת בגילאי שלוש פלוס, אז לא צריך לתגבר את כוח האדם במעונות בגילאי לידה עד שלוש?

<גליה וולוך: על אחת כמה וכמה היה צריך לתגבר אותן.

<גליה וולוך: אבל אנחנו לא יכולים, כי אין לנו לא כסף.

<גליה וולוך: אני רוצה לענות על השאלה – לא אנחנו קובעים את השכר של העובדות.

<גליה וולוך: השכר של העובדות נקבע מתוך שכר הלימוד שההורים משלמים ואין לנו עניין להעלות את שכר הלימוד של ההורים, נהפוך הוא.

<גליה וולוך: אנחנו רוצים שמדינת ישראל תכיר בכך שחינוך מתחיל מגיל לידה, הוא לא מתחיל מגיל 5 או 3.

<גליה וולוך: הוא מתחיל מגיל לידה והמדינה צריכה לתקצב את זה.

<גליה וולוך: אנחנו מדברים על בניית מעונות?

<גליה וולוך: איך אנחנו מדברים על בניית מעונות?

<גליה וולוך: אפשר לספור אותם על שתי הידיים, אולי.

<גליה וולוך: רבע מילדי ישראל בלבד, בגילאי לידה עד שלוש, נמצאים במעונות יום מפוקחים.

<גליה וולוך: כל היתר נמצאים במסגרות פרטיות, משלמים הון עתק או נמצאים אצל סבתא או מטפלת.

<גליה וולוך: ומה אומר לנו משרד הכלכלה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני אבקש משהו, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: את הבעיות עיקריות אנחנו יודעים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שתתייחסו גם למה שנאמר.

עאידה תומא סלימאן: תגידו.

עאידה תומא סלימאן: היה לכם על הרבה מה לערער כשמיכל צוק דיברה, תתייחסו לזה.

איילת נחמיאס ורבין: אין צורך לחפש - - - - שיפסיקו לחפש - - -

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת איילת, שנייה.

<גליה וולוך: אני רוצה להתייחס.

<גליה וולוך: לגבי הנושא - - -

איילת נחמיאס ורבין: משפחות לא גומרות את החודש.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד את האמת.

איילת נחמיאס ורבין: משפחות שצריכות מגיל לידה עד שלוש להחזיק שני ילדים בגן, כי אין להם מקום אחר, יותר מ-16,000 ילדים - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל - - -

<גליה וולוך: אני נורא מבקשת, אני מיד מסיימת.

<גליה וולוך: אני רוצה להתייחס למספרי הילדים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת קצת שקט.

<גליה וולוך: ומשרד הכלכלה יודע ומודע לזה שרק רבע מילדי ישראל נמצאים במעונות יום מפוקחים והתהליך של בניית המעונות תקוע עם 1,001 חסמים.

<גליה וולוך: במקום לאפשר לנו, כי אנחנו אלה שעומדים מול המשפחות ואומרים להן שהילדים שלהן לא יתקבלו למעונות, אף אחד אחר לא.

<גליה וולוך: ואנחנו יודעים את המצוקה.

<גליה וולוך: אנחנו אלה שצריכים לעשות את זה, ומה עושה משרד הכלכלה?

<גליה וולוך: עד שייבנו המעונות החדשים, בינתיים מורידים את מספרי הילדים בתוך המעונות, מה שאומר שהחל משנת הלימודים הבאה – 20% מהילדים שנמצאים היום בתוך מעונות היום – לא יהיו.

<גליה וולוך: אנחנו נאלץ לפטר 15% מהמטפלות, כי אף אחד לא שינה את התקינה.

<גליה וולוך: כשאני אומרת תקינה, אנחנו מדברים על מספר מטפלות פר מספר ילדים.

<גליה וולוך: אנחנו מזמן לא שירות של בייבי סיטר.

<גליה וולוך: אנחנו נותנים חינוך לילדים בגיל הרך.

<גליה וולוך: אנחנו מבינים את המהות ואנחנו מצפים שמדינת ישראל תבין את זה.

עאידה תומא סלימאן: תודה גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהערעור היה על מה שנאמר בעניין מספר הילדים בתוך מעונות היום.

עאידה תומא סלימאן: אתם אומרים לנו שבעצם משרד הכלכלה לא הבהיר את הנושא, להיפך, אתם מצמצמים את מספר הילדים.

איילת נחמיאס ורבין: בלי לטפל בבעיה.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת - - -

יגאל גואטה: הם - - - מעלים מ-64 ל-77, היא אומרת מורידים מ-77 ל-64.

יגאל גואטה: תסבירו את שאני מבקש מתחילת הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני רוצה לתת את רשות הדיבור לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, כי יש לה דיון שהיא צריכה לנהל ואחר כך נמשיך.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי, שלוש דקות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: זה יהיה אפילו פחות, כי אני צריכה לרוץ לוועדה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה כבוד יושב הראש ויושבת הראש.

יפעת שאשא ביטון: מה שמפריע לי בשיח זה שאנחנו לא באמת – וזו הסיבה אגב שאנחנו אף פעם לא מצליחים לפתור את הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מסוגלים להתמקד בסוגיה שלשמה התכנסנו.

יפעת שאשא ביטון: בכל מה שיגידו כאן על החינוך לגיל הרך – הם צודקים.

יפעת שאשא ביטון: צריך שהוא יהיה בחינוך וצריך לשנות את הגישה וצריך לטפל בשכר המטפלות.

יפעת שאשא ביטון: זה לא יכול להיעשות לבד בלי שדנים בסוגיית ההכשרה.

יפעת שאשא ביטון: זה נושא גדול - - -

עאידה תומא סלימאן: תמקדי אותנו, יפעת.

יפעת שאשא ביטון: אני אמקד.

יפעת שאשא ביטון: צריך לטפל בו, אבל אני רק אומר ואני יודעת שאני מוציאה ערמונים מהאש, צריך לטפל בו בשקיפות משני הצדדים, כולל הצגה של דו"חות ולראות מה באמת קורה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: אני שמה את זה בצד.

יפעת שאשא ביטון: זאת לא מהות הדיון היום.

יפעת שאשא ביטון: היום מהות הדיון היא בעצם למה יצאו להשבתה ומה אפשר לפתור בכאן ועכשיו, לקראת השיח על המהות ועל התפיסה הרחבה והגדולה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמה שהוצג כאן – ואת משרד האוצר עוד לא שמענו, ולצערי אני לא אהיה כאן אבל אני אתעדכן – מה שאנחנו צריכים לראות זה איזה פתרון הם נותנים לסיפור של הרגולציה ואני מסכימה עם חברת הכנסת קארין אלהרר.

יפעת שאשא ביטון: בניגוד למה שדורשים במעונות, צריך אולי להפחית את הרגולציה, אבל מבלי לפגוע בבטיחות של הילדים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נאפשר שהילדים שלנו לא יהיו במסגרות - - -

מאיר כהן: מי מתכוון לפגוע?

יפעת שאשא ביטון: לא, אני אומרת.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של התקינה, גם, תפתרו אחר כך את הסיפור אם הם מגדילים את מספר הילדים או מקטינים את מספר הילדים, אבל בסופו של דבר אנחנו צריכים לוודא שהיחס של מטפלת על כוח אדם יישמר.

יפעת שאשא ביטון: כל צעד שאנחנו נעשה בתוך המשא ומתן חייב להיות תוך כדי שאנחנו לוקחים בחשבון - - -

איציק שמולי: יפעת, אבל יושב ראש נעמ"ת אומרת לך שהדרישה העיקרית שלה זה השכר.

איציק שמולי: אז את יכולה להגיד שהשכר זה לא חלק מהעניין - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל תקשיב, אתה רוצה לשמוע - - -

איציק שמולי: אבל היא אומרת - - -

יפעת שאשא ביטון: זה לא מה שעולה במשא ומתן, איציק שמולי.

איציק שמולי: מצטער שזה עולה כסף.

יפעת שאשא ביטון: סוגית השכר היא לא הסוגיה המרכזית שעומדת כאן על השולחן ובטח - - -

איילת נחמיאס ורבין: באמת, יפעת?

איילת נחמיאס ורבין: את לא מלווה כנראה את המעונות.

יפעת שאשא ביטון: אני מלווה את המעונות - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, חברי הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת שאשא ביטון, אני חושבת שהארגונים יודעים טוב מאד לקבוע את סדר היום שלהם ואת הדרישות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: בואו נתמקד אם יש לנו הצעות.

יפעת שאשא ביטון: גברתי יושבת הראש, אני מסכימה איתך שהם יודעים לקבוע את סדר היום וכל מה שהם אמרו הוא חלק מסדר היום, אבל אנחנו צריכים שוב לראות סביב מה אנחנו יושבים על השולחן היום, ואני אומרת לך גם מי שעקב בתקשורת, ואני הייתי בשיח עם הארגונים, זה היה חלק מתוך משהו רחב יותר.

יפעת שאשא ביטון: הם מדברים על העניין של השיפוצים כדי להבטיח את הנושא של העמידה בבטיחות.

יפעת שאשא ביטון: הם רוצים שיפוי כספי ממשרד האוצר.

יפעת שאשא ביטון: הדרישות הן מאד ממוקדות, וכן, אני מזמינה אתכם לשמוע אותם ולראות שזה מה שעומד על הפרק.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לחברת הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אתם רשומים לפי כניסתם.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני גם מקדמת את חוק פיקוח מעונות יום, שנותן את המענה היעיל לכל - - - שיושבים סביב השולחן.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לחשוד בי שאני לא לטובת המעונות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, נתנו לך, הקדמנו אותך בגלל הדיון שלך, אז לא לעכב את הדיון פה.

איציק שמולי: הפתרון עולה כסף.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: תודה רבה.

חיים ילין: הדיון הראשון שהיה לי עם שר הכלכלה, זה היה על - - -

קארין אלהרר: איזה מהם?

חיים ילין: שר הכלכלה.

חיים ילין: אה, אוקיי, את צודקת.

קארין אלהרר: כי אם היה לך דיון עם שר הכלכלה, אני רוצה שתגיד לי איך אתה עושה את זה.

עאידה תומא סלימאן: איך מארגנים?

קארין אלהרר: גם אני רוצה.

חיים ילין: כן.

חיים ילין: שר הכלכלה, לפני סעיף 52.

קארין אלהרר: אוקיי.

איילת נחמיאס ורבין: אה, זה אנחנו כולנו מבינים.

קארין אלהרר: עכשיו זה גם נשמע הגיוני.

חיים ילין: והדבר הראשון שביקשתי ממנו זה, עכשיו, כשהוא חדש, זה שיעביר את מעונות היום למשרד החינוך, כי משרד החינוך זה השר בנט.

חיים ילין: הוא אז היה שר הכלכלה, הוא לא רצה להבין, אבל עכשיו אולי הוא ירצה לקבל את זה כשר החינוך.

חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה, כי גם את החוק הפילו בגלל כסף ואני חושב שצריך להתחיל לדבר במושגים אסטרטגיים ובמושגים של טקטיקה או טכניקה, שזה מה שדנים פה כרגע.

חיים ילין: הרי דנים על זה שהשכר של המטפלות הוא נמוך.

חיים ילין: מצד שני, גם אם יעלו את השכר עכשיו, אין מספיק מטפלות.

חיים ילין: מצד שלישי, אתם רוצים גם תקינה, אבל מה זה משנה מה התקינה שתהיה?

חיים ילין: בלאו הכי אין מספיק כיתות.

חיים ילין: זאת אומרת מי שמנסה, ומיכל, אין לי שום דבר נגדך, את יודעת.

חיים ילין: אני תמיד תוקף את מי שקובע מדיניות, לא את מי שמנסה לבצע אותה.

חיים ילין: גם אם שמים אתכם בחדר קטן, לא תוכלו לבצע יותר ממה שאפשר לבצע באותו חדר קטן.

חיים ילין: לכן הראייה צריכה להיות לטווח ארוך ולראות עכשיו איך.

חיים ילין: גם אם ישימו עכשיו מיליארד שקלים לא תפתרו את הבעיות.

חיים ילין: אתם לא מבינים את זה.

חיים ילין: אין שום סיבה בעולם שתפתרו, כי לא יכול להיות שתוך חודשיים יהיו מטפלות ומטפלות ברמה גבוהה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני רק רוצה להגיד לכם שיש אבטלה די גבוהה בין מטפלות ערביות מוסמכות.

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי לשקול - - -

<קריאה: 16,000 מובטלות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך עאידה, שבתל אביב - - - לא מגיעות לעבוד.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

חיים ילין: אני לא מוכן שיפריעו לי באמצע.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

חיים ילין: אני לא הפרעתי לאף אחד.

קארין אלהרר: מה אתה בבית משפט?

קארין אלהרר: אתה חבר כנסת.

חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה כי כשהעבירו את החוק ואת החקיקה של חינוך לגילאי 3-4 – 2,500 כיתות נבנו בפחות משנתיים.

חיים ילין: 2,500 כיתות נבנו.

חיים ילין: כשרוצים לבנות במשרד הכלכלה, רק אוהל אולי אפשר להקים.

איילת נחמיאס ורבין: זה ההבדל.

חיים ילין: אני אומר, אגף הבינוי במשרד החינוך יכול ללמד את כולנו איך צריך לעשות את זה.

חיים ילין: אין שם כמעט חסמים.

חיים ילין: והיום, אם מישהו מחפש משבצת חומה לבנות מעון יום, אי אפשר כי כבר יש שם גן.

חיים ילין: זה בדיוק מה שקרה.

חיים ילין: מיכל, אני שומע את הדברים האלה.

חיים ילין: אני 10 שנים בשלטון המקומי, שום דבר, אני אומר לך ובגלל זה אני אומר שאני לא בא נגד הפקידות.

חיים ילין: לעולם אני לא יוצא נגד הפקידות, כי אני לא חושב שהפקידות אשמה.

חיים ילין: 10 שנים.

חיים ילין: וזה לא מעניין אותי מי היה שר הכלכלה לאורך כל הקדנציות, הרי שום דבר לא השתנה.

חיים ילין: במהות לא השתנה שום דבר.

חיים ילין: אתם נלחמים פה על משהו שהוא לעכשיו, מעכשיו לעכשיו ומחר בבוקר תצוץ בעיה חדשה.

חיים ילין: צריך מיידית לבוא ולעזוב הכל ולהעביר למשרד החינוך.

חיים ילין: לקחת את מעונות היום ולבנות כיתות דרך משרד החינוך.

חיים ילין: צריך את ההכשרה של משרד החינוך וצריך רציפות של חינוך לכל הילדים.

חיים ילין: עכשיו אני אגיד את הדבר שאנחנו יכולים, ואנחנו נדבר פה, אני אומר לכולם, חברה, מתוך מה שאני מכיר בין שלטון המקומי לבין זה שאני שנה בכנסת - שום דבר לא יעזור.

חיים ילין: אתם תדברו פה ושום דבר לא יזוז גם, דרך אגב.

חיים ילין: יהיו צעקות, שום דבר לא יזוז.

חיים ילין: רק דבר אחד יכול להזיז, שכל האמהות, כל האבות יצאו עם עגלות, כי מה שמפחיד את ראש הממשלה זה כשהוא רואה 500,000 איש בחוץ.

איילת נחמיאס ורבין: גם לא.

חיים ילין: ועוד איך.

חיים ילין: עכשיו אני אגיד לך משהו, מפחיד אותו.

חיים ילין: גילאי 3-4 נולדו מתוך המחאה החברתית, כשהיו 500,000 איש בחוץ.

חיים ילין: מזה הוא מפחד.

חיים ילין: ולכן האפשרות היחידה שתשנו את המציאות עכשיו, זה לא חברי כנסת.

חיים ילין: אנחנו נתמוך, אנחנו נעזור.

חיים ילין: בזה שיש הרבה חברי כנסת פה, מה זה משנה אם יש אחד או 120?

חיים ילין: זה לא יעזור כלום.

חיים ילין: יש פה אנשים שנמצאים בקואליציה.

חיים ילין: הם לא מבינים שהם בקואליציה.

חיים ילין: הם בשלטון.

חיים ילין: הם לא מבינים שהם בשלטון.

חיים ילין: הם מקטרים והם מתבכיינים כאילו שהם אופוזיציה.

חיים ילין: זה לא יעלה על הדעת דבר כזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: אני אומר לכם, אל תרפו מהשביתה.

חיים ילין: אני אומר לכם את זה: אל תרפו מהשביתה ותוציאו את כל ההורים החוצה.

חיים ילין: רק ככה אתם, הקואליציה והממשלה תבין – אין דרך אחרת.

חיים ילין: אנחנו נדבר פה עד מחר, שום דבר לא יזוז.

עאידה תומא סלימאן: טוב.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: תודה רבה.

יעל גרמן: אני רוצה לנסות לשרטט את המפה כפי שאני רואה אותה.

יעל גרמן: אני חושבת שאנחנו נמצאים בתקופת ביניים.

יעל גרמן: לי אין ספק שבמוקדם או במאוחר הממשלה תבין – זו או זו שאחריה – שאי אפשר להשאיר את גילאי אפס-שלוש לחסדי אותן- - -

עאידה תומא סלימאן: גיל לידה.

יעל גרמן: לידה עד שלוש, אוקיי.

יעל גרמן: לחסדי אותן עמותות שבאמת מוציאות מכספן ועושות עבודה ציבורית שהממשלה הייתה צריכה לעשות, ובוודאי שלא ניתן לתת להעיק ולהטיל על הזוגות הצעירים, שנושאים בכל העול, שעובדים בשתי עבודות, שהולכים למילואים, שגם יממנו באופן פרטי את הילדים, אם רוצים שיהיו ילדים.

יעל גרמן: הממשלה צריכה לקבל החלטה – היא רוצה ילודה?

יעל גרמן: היא רוצה שנשים תצאנה לעבודה?

יעל גרמן: היא רוצה להגדיל את כוח העבודה?

יעל גרמן: אז צריך להשקיע בגילאי לידה עד שלוש.

יעל גרמן: אנחנו נמצאים להערכתי כרגע בתקופת ביניים, כי בסופו של דבר הממשלה תבין, כך או אחרת, וזה ימומן.

יעל גרמן: מה עושים כרגע?

עליזה לביא: את אופטימית, אחותי.

יעל גרמן: לכן אני נמצאת כאן, אהובתי.

יעל גרמן: אבל יש לי הצעה קונקרטית.

אלי אלאלוף: יעל את יודעת את הערכתי - - -, יש לנו 23 דקות.

יעל גרמן: אני רוצה להציע הצעה.

אלי אלאלוף: לא, לא, יש לי בקשה מכולם.

אלי אלאלוף: חברים, יש דו"ח של משרד ראש הממשלה - - -

יעל גרמן: נכון.

אלי אלאלוף: עם כל הבעיות המהותיות – שכר, עובדים, גודל, אחריות - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני צריכה להגן על זכות יושב הראש לדבר?

אלי אלאלוף: אני מבין כמה הנושא כואב, כמה כל אחד רוצה להתבטא.

אלי אלאלוף: תאמינו לי, מי שעשה הכי הרבה שעות בגיל הרך, למרות הזקנה שלי – זה אני.

אלי אלאלוף: אז תאמינו לי, זה לא נושא חדש בשבילי.

יגאל גואטה: כשאתה היית בגיל הרך?

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: מגיל הרך אני דואג לזה.

אלי אלאלוף: אני ממש אומר לכם, בואו תהיו אחראים.

אלי אלאלוף: מי שאוהב שביתות – אני לא אומר לכם שום מילה, תעשו מה שאתם רוצים.

אלי אלאלוף: אני רוצה תשובות כרגע להתמודדות אמיתית לכל מי שאומר שהאחריות שלנו היא קודם כל לילדים.

אלי אלאלוף: לבוא לסגור עכשיו מעון יום?

אלי אלאלוף: מישהו יודע מה זה עושה?

אלי אלאלוף: גם 64 משפחות - - -

חיים ילין: לפני שנה היה - - -

אלי אלאלוף: רגע, אני לפני שנה לא הייתי פה.

אלי אלאלוף: החברים שלך היו ולא טיפלו בזה שנה - - -

חיים ילין: לא, לפני שנה הממשלה הזאת הייתה - - -

אלי אלאלוף: אז אני לא אתחיל בהתקפות אישיות.

אלי אלאלוף: חברים, הנושא הזה בא אלינו ואנחנו לא ירדנו ממנו.

אלי אלאלוף: לא ירדנו ממנו.

אלי אלאלוף: אנחנו מתמודדים.

אלי אלאלוף: כרגע אני אומר, אני אעשה הכל כדי שלא תהיה שביתה, אני מודיע לכם - כדי לתת תשובות ותשובות אמיתיות לילדים.

אלי אלאלוף: לא מעניין אותי הכנסת הורים.

אלי אלאלוף: מעניין שילד שנשאר מחוץ למעון לא מקבל מה שמגיע לו.

אלי אלאלוף: אני מאמין שעדיף להיות במעון, גם אם הוא ניתן עוד לשיפור, אני מעדיף ילד במעון ולא ילד שיושב בבית גם עם הסבתא או עם כל האמהות הנפלאות - - -

יעל גרמן: אמא מובטלת.

אלי אלאלוף: אבל כרגע בואו, אם אתם רוצים דיון אוניברסאלי, מכל הכיוונים, אז באמת בזבזתם את הישיבה.

אלי אלאלוף: אם אתם רוצים תשובות, תאפשרו לנו גם להגיע.

אלי אלאלוף: יש תשובות ולא הגענו עוד לפסיק מהתשובות והתשובות הן בסיס להמשך.

אלי אלאלוף: ואני מודיע לכם, הוועדה לא תפסיק לטפל בנושא הזה בתדירות שהתחייבנו, אחת לשלושה חודשים.

אלי אלאלוף: במקביל אנחנו גם בודקים משא ומתן ובאופן אישי אני יושב עם האוצר ועם משרד הכלכלה, בנוסף לדברים.

אלי אלאלוף: אז באמת אני מבקש, במעט הדקות שנשארו לנו, בואו תקדישו אותן להתמודדות המיידית שצריך לעשות.

יעל גרמן: זאת בדיוק הבנתי, ובהמשך ישיר למה שאתה אמרת ואני בהחלט מסכימה איתך, אני חושבת שכרגע, לאחר שאני חוזרת שוב ואומרת – אנחנו בתקופת ביניים.

יעל גרמן: צריך לפתור את המשבר על ידי כך שיקום במיידי צוות חירום, יחד איתם, יחד עם ראשי הארגוני, יחד עם האוצר ומשרד הכלכלה.

יעל גרמן: אין ברירה.

יעל גרמן: מדובר בכסף, אמר את זה חברי עמיר פרץ, כולנו יודעים.

יעל גרמן: משרד הכלכלה יצטרך למצוא את הדרך, כמו שמשרד הכלכלה מצא את הדרך לממן את האבטחה במעונות היום, שלא היה קודם, אבל בגלל מצב חירום - - -

<קריאה: זה לא מומש.

יעל גרמן: לא מומש כי לא ידעו איך לממש.

יעל גרמן: יש תקציב שלא נוצל לאבטחה.

יעל גרמן: שיעבירו את התקציב של האבטחה שלא נוצל למעונות היום.

יעל גרמן: מה שאני רוצה לומר, אדוני יושב הראש, רק צריך לשבת ולקבל את ההחלטה איך מעבירים את הכסף.

יעל גרמן: מדובר בכסף ולכן צריך לשבת עם משרד האוצר ועם משרד הכלכלה, כדי לראות איפה יש עודפים ולהעביר אותם במיידי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

אלי אלאלוף: אנחנו נותנים כרגע לעמיר פרץ ואחר כך לנציג האוצר.

מאיר כהן: אלי, מה זה?

אלי אלאלוף: לעמיר יש פגישה דחופה והוא ממש ביקש.

עמיר פרץ: יתכן שאמרתי הערה צינית קודם, אבל אני בהחלט חושב שזה מבטא את העניין, כי הוויכוח כרגע, אני מבין לפי הדיווח מראשי הארגונים, הוא על 150 מיליון שקלים.

עמיר פרץ: זה מוקד הוויכוח שנמצא כאן כרגע.

חיים ילין: 150 רק בארגונים, אבל זה 25% מהילדים.

חיים ילין: תיקח עכשיו את כל 75% שנשארו.

עאידה תומא סלימאן: חברה, אני מאד מבקשת, חבר הכנסת חיים ילין.

קארין אלהרר: רגע, אבל סגרו עכשיו עוד מיליארד שקלים - - - מה הבעיה?

עאידה תומא סלימאן: שנייה, בואו לא ניכנס לתחרות על כל הקופה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא פותרים עכשיו 100% מהילדים, לא מכסים את כל הנושא של החינוך לגיל הרך, מתמקדים באיך לפתור ולהתקדם קצת.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

קארין אלהרר: שמעי שיש כסף.

קארין אלהרר: אני לא מבינה.

עמיר פרץ: חיים, אני הגדרתי מה הוויכוח כרגע, ובוודאי שאתה צודק שמדובר פה על מהפכה שנדרשת במיליארדים רבים.

עמיר פרץ: אני בהחלט חושב שהעניין של לומר לראשי הארגונים ולראשות הארגונים שהם ילכו לשביתה, תאמין לי, אני מומחה בשביתות.

עמיר פרץ: אחת השביתות הכי מדווחות זה להשבית את מעונות היום.

עמיר פרץ: מכיוון שמעונות יום, ההשלכה שלהם היא לא רק על המעונות.

חיים ילין: ברור.

עמיר פרץ: הרבה יותר קל להשבית בתי ספר.

עמיר פרץ: הם בסוף כל שביתה נתבעים על ידי ההורים להחזר כספי - - -

חיים ילין: הכל ידוע.

חיים ילין: ואז מה?

עמיר פרץ: שנייה.

עמיר פרץ: חיים, אני לא הפרעתי לך במילה.

עמיר פרץ: אין כמעט שביתה, ואם אתה משבית בתי ספר מחר, שום הנהלת בית ספר לא נתבעת להחזיר את שכרם של המורים או את התשלום של מה עולה ילד לבית הספר.

עמיר פרץ: אחד המקומות היחידים שמתקיים החזר כספי זה כאן, ולכן זה מסובך.

עמיר פרץ: אני לא אומר, אם הם יחליטו לצאת למאבק שהוא משבר כולל – זה משבר כולל.

עמיר פרץ: אני חושב שהסוגיה הזאת היא סוגיה שהיא בנפשנו.

עמיר פרץ: היא משפיעה על רמת התעסוקה, היא משפיעה על קידומן של נשים בישראל.

עמיר פרץ: נשים מתחרות בשוק מאד קשה מול גברים על קריירה.

עמיר פרץ: כשאין מעונות יום מוסדרים זה חלק מהנטל עליהן.

עמיר פרץ: ולכן אני מציע, כמו שהציעו שני יושב הראש, בואו נפתור את הדרישה המיידית של ה-150 מיליון שקלים.

עמיר פרץ: שני יושבי הראש מתחייבים להמשיך את הדיון.

עמיר פרץ: אין ספק שמדובר פה באחד הדיונים שהוא בליבת חיינו.

עמיר פרץ: משפיע הכי הרבה על החברה הישראלית בכל המגזרים, בכל התחומים, אבל אשמח שנפתור כרגע ונחליט בסוגיה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת עמיר פרץ.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור למורן מזור, רפרנט תעסוקה במשרד האוצר.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שיש לך בשורות להביא.

<מורן מזור: אני אתאר קצת את התהליך שהיה עד היום בשתי מילים.

עאידה תומא סלימאן: חברה, דיברתם על כך שהבעיה היא כסף.

עאידה תומא סלימאן: אלה ששולטים בכסף מדברים עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: בואו נקשיב.

קארין אלהרר: לא, אבל לא את כל ההיסטוריה מה היה, מה יש היום?

עאידה תומא סלימאן: איפה אנחנו נמצאים.

<מורן מזור: אני לא אכנס להיסטוריה.

<מורן מזור: אז אנחנו נמצאים בדו שיח רציף עם הארגונים כבר מספר שבועות.

<מורן מזור: במספר השבועות האלה הארגונים העלו מגוון של בעיות, על חלק שמענו כאן היום ועל חלק בצורה יותר טובה שמענו כמובן במשרדים.

<מורן מזור: משרדי הכלכלה והאוצר הציעו לארגונים הצעות ובעצם שורה של צעדים שכוללים גם שינויים רגולטורים שונים במשרד הכלכלה, גם צעדים בתוך משרד הכלכלה שהם מבצעים כדי להקל על הארגונים וגם הקצאה של משאבים נוספים לטובת שיפור המעונות.

<מורן מזור: חלק מהקצאת המשאבים הזאת מיועדת כדי לענות על התקינה הנדרשת לפי משרד האוצר, כדי להגדיל את מספר הילדים שנמצאים במעונות ובעצם לארגונים החבריים לא תהיה בעיה להחזיק את עצמם מבחינה כלכלית בשנים הקרובות.

<מורן מזור: אני מדגיש שזה לא בא על חשבון הבטיחות אלא להיפך, זה בא לצורך הגברת הבטיחות וזו המטרה של הקצאת המשאבים.

<מורן מזור: מדובר במשאבים, שכפי שאני מבין, הם משאבים שבעבר הארגונים החברתיים כן הוציאו בגינם כספים ולכן זה כסף משמעותי מבחינתם.

קארין אלהרר: מה זה אומר?

<מורן מזור: אני משתדל לא להכניס את המשא ומתן לכאן.

עמיר פרץ: לא, לא, אנחנו רוצים.

איילת נחמיאס ורבין: זה בדיוק העניין.

קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע כסף.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, מתחילת דבריך אתה מדבר על משאבים שהוקצו.

עאידה תומא סלימאן: בוא נשמע איזה משאבים מדובר.

<מורן מזור: אני אגיד שאנחנו מדברים על עשרות מיליוני שקלים - - -

קארין אלהרר: עשרות?

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת עשרות?

איילת נחמיאס ורבין: אני פשוט מחזיקה את עצמי.

חיים ילין: 100 כפול עשרות או 10 כפול עשרות?

חיים ילין: כמה?

עאידה תומא סלימאן: עשרות זה יכול להיות 90 וזה יכול להיות 20.

עאידה תומא סלימאן: אז בוא תהיה יותר מדויק.

<מורן מזור: חברים, בגלל שאנחנו במשא ומתן והארגונים אפילו לא חזרו אלינו עם תשובה עד עכשיו, אז אני - - -

<קריאה: אבל נתתם להם איזו שהיא הצעה - - -

איילת נחמיאס ורבין: מורן, תקשיב, סליחה רגע - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, עאידה, סליחה, הארגונים הם לא היריב, הם הלקוח.

איילת נחמיאס ורבין: הם הלקוח של משרד האוצר, סליחה.

איילת נחמיאס ורבין: הם הלקוח של משרד הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: הם הלקוח ואנחנו פה צריכים עכשיו לראות איך אנחנו עוזרים להם.

איילת נחמיאס ורבין: מורן, אתה לא תגיד לי שאתה לא תכניס לכאן את המשא ומתן, כי זה לא נכון.

איילת נחמיאס ורבין: מצופה ממך ש - - -

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת איילת, זה לא יכול להיות - - -

קארין אלהרר: כמה כסף?

קארין אלהרר: נו.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מנסים להבין.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע סכום.

עאידה תומא סלימאן: תנקוב בסכום.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שיש לכם איזו שהיא החלטה פנימית, בוא תביא את זה בפנינו.

<קריאה: אפילו רק את ההצעה שהם נתנו.

<קריאה: את ההצעה.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני מאד מבקשת.

איילת נחמיאס ורבין: עאידה, סליחה, אני לא - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שכל מי שמתאפק יש לו המון מה להגיד, אז לא כל מתפרץ יקבל את הבמה.

איילת נחמיאס ורבין: עאידה, מתחילת הדיון - - - אני חושבת שזו חוצפה.

איילת נחמיאס ורבין: יש גבול לחוצפה, מה לעשות?

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה - - -

איילת נחמיאס ורבין: גם של משרדי הממשלה.

קארין אלהרר: טוב, אז כמה כסף?

קארין אלהרר: נו.

קארין אלהרר: כמה כסף?

קארין אלהרר: לא הבנתי עד עכשיו.

עליזה לביא: הוא בכוונה לא רוצה שתביני.

קארין אלהרר: אבל אני רוצה להבין.

קארין אלהרר: לא נצא מפה בלי תשובה.

עאידה תומא סלימאן: כל עוד אתן מדברות הוא לא ייתן לכן שום תשובה.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו תקשיבו.

עאידה תומא סלימאן: מורן, תן תשובה.

<מורן מזור: חברים, הארגונים באו בפנינו בדרישה שנוגעת להגברת בטיחות.

<מורן מזור: אני חושב שהבקשה הזו, לפחות לפי ההצעה שאנחנו נתנו עונה על המענה שלהם, עונה על הבקשה שלהם - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עד עכשיו לא שמענו מה התשובה.

קארין אלהרר: מה המספר?

רויטל סויד: אבל עובדה שאנחנו פה.

רויטל סויד: כנראה שזה לא נתן מענה.

רויטל סויד: אנחנו לא מדברות, אנחנו רוצות מענה חד וחלק.

עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: מורה נבוכים.

עאידה תומא סלימאן: השאלה אם יש לו בכלל תשובה.

איילת נחמיאס ורבין: הרס"ר אלאלוף לא אומר כלום ויש גבול לאומץ שבו משרדי הממשלה יכולים ל - - -.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי למיכל, אבל הוא - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

אלי אלאלוף: אם אני אגיד - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל את מוכנה לחכות קצת?

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לשאול אותך שאלה יותר מחודדת.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה לשמוע עכשיו הרצאה – נתנו, אמרנו, זה מה שאנחנו מציעים, מקצים משאבים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: אתה מוסמך לתת לי עכשיו סכום?

עאידה תומא סלימאן: להגיד את הסכום או לא?

עאידה תומא סלימאן: אם אתה לא מוסמך, אז בוא נסיים את זה.

<מורן מזור: אני אומר שהארגונים החברתיים עדיין לא חזרו אלינו.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת שאתה יושב בוועדה בכנסת, סליחה מורן.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת שאתה יושב בוועדה בכנסת ואתה חוסך מאיתנו מידע, שכבר ארגונים חברתיים יודעים עליו.

עאידה תומא סלימאן: אם אתם כבר נתתם לארגונים, תגיד לנו עכשיו איזה סכום העברתם ובמה מדובר.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא רוצה לגרור לפה את המשא ומתן.

איילת נחמיאס ורבין: זה - - -

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם יגלגלו את זה על ההורים זו השאלה הכי רלבנטית.

אורלי לוי אבקסיס: שוב פעם אותו סגנון ואותה פעולה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, אני רוצה לשמוע אם הוא מוסמך לתת תשובה או לא.

עאידה תומא סלימאן: אם לא, זה מאד מוזר.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

אלי אלאלוף: תרשה לי, מורן.

אלי אלאלוף: אנחנו ישבנו הרבה פעמים, כולל הבוקר.

אלי אלאלוף: יש מספר מדויק.

אלי אלאלוף: אני לא מבין למה אנחנו לא יכולים לשמוע אותו.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני מתעצבנת.

איילת נחמיאס ורבין: כשאני מבקשת זה לא טוב?

אלי אלאלוף: אל תעזרי לי.

אלי אלאלוף: את לא עורכת דין פה, את פרלמנטארית.

אלי אלאלוף: אז תתנהגו בהתאם.

אלי אלאלוף: עכשיו אל תתחילו להוציא כל מיני שפנים מן השרוולים באופן כללי.

<קריאה: מה זה לא חזרנו?

<קריאה: אנחנו אמרו לך במפורש.

אלי אלאלוף: אני יודע את המספר, אם לא אני מחייב את האוצר במספר.

אלי אלאלוף: מורן, בבקשה.

אלי אלאלוף: אדוני, אתה שוב מפריע לי באמצע דברי.

<קריאה: אני ביקשתי ל - - -

אלי אלאלוף: אתה לא תיכנס באמצע דברי.

<קריאה: אבל לא יתכן שאומרים פה - - -

אלי אלאלוף: אדוני, בחוץ, בבקשה.

אלי אלאלוף: אם זה מה שנוח לך.

<קריאה: אם הוא יוצא, כולנו יוצאים.

<קריאה: אם הוא יוצא כל הארגונים יוצאים.

<קריאה: מה זה?

<מורן מזור: אני רוצה להגיד רגע משפט, בסדר?

<מורן מזור: אני - - -

אלי אלאלוף: משפט ומספר.

<מורן מזור: משפט.

<מורן מזור: אני - - -

עמיר פרץ: כמה דרשו, כמה הסכמתם?

אלי אלאלוף: לא, מורן, אם אתה לא אומר, אז אני מחייב את האוצר להעביר את הסכום שמסרת לי הבוקר.

<מורן מזור: יושב ראש הוועדה, אני מבקש משפט לפני שאני ממשיך.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<מורן מזור: אנחנו לא מתייחסים לארגונים החברתיים ולמעונות בכלל כאיזה שהם יריבים מהצד השני של המתרס.

<מורן מזור: אני חושב שיענו לך גם הנציגים של הארגונים שנמצאים פה, שהיו אצלי במשרד אין ספור פעמים, קיימנו אין ספור שיחות בטלפון, הם מוזמנים ואין שום בעיה.

<מורן מזור: מתי שהם רוצים - - -

איילת נחמיאס ורבין: מורן, אני מלווה אותם מספיק זמן בשביל - - -

<קריאה: ברור, מה זה.

יעל גרמן: איילת - - -

<קריאה: תתנו לו לענות.

<קריאה: די.

אלי אלאלוף: אוקיי, ברשותכם, אני מקבל - - -

<מורן מזור: תן לי לסיים, אני מבקשת.

<מורן מזור: אני מבקש לטובת העניין מיושב ראש הוועדה, כי אני חושב - - -

קארין אלהרר: איזה עניין?

קארין אלהרר: איזה טובה של עניין?

עליזה לביא: ארבע שנים אתם עושים את זה.

עליזה לביא: ארבע שנים.

עליזה לביא: כמה דיונים עשינו פה?

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת.

עאידה תומא סלימאן: הישיבה הזו תנעל בשעה עשר וחצי.

עאידה תומא סלימאן: אתם רוצים, תמשיכו לשאול ולנאום, או שאנחנו נקבל תשובה בחמש הדקות שנותרו לנו.

יגאל גואטה: אבל הוא מהתל בנו.

<קריאה: אבל תתנו לו לענות.

איילת נחמיאס ורבין: הוא מזלזל בחברי הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת - - -

איילת נחמיאס ורבין: יושב ראש הוועדה מבקש ממנו לומר מספר, בשביל מה הוא ממשיך ל - - -

<קריאה: בשביל מה באנו?

אלי אלאלוף: בשביל מה אתם עוזרים לי?

אלי אלאלוף: אתם רק מקלקלים.

עליזה לביא: יש לנו הצעה לסדר ביום רביעי, שהשר יענה אם אתה לא מסוגל לענות.

אלי אלאלוף: תנו לו לגמור משפט.

<מורן מזור: חברים, אנחנו מנהלים-.

<מורן מזור: אני לא סתם לא מציין את דו השיח בינינו לבין המעונות, מכיוון שאנחנו אפילו עד שעות מאד מאוחרות אתמול בלילה קיימנו ומקיימים שיחות שוטפות.

<מורן מזור: אנחנו כן הצענו הצעה משופרת למעונות אתמול בלילה.

<מורן מזור: אנחנו טרם קיבלנו את ההצעה.

<מורן מזור: אני חושבת שלטובת העניין - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים מה העלות של זה?

<מורן מזור: אני מבקש - - -

אורלי לוי אבקסיס: זאת השאלה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתם יודעים מה העלות, אז אנחנו אמורים לדעת כמה אתם צריכים לתת, כי כל תשובה אחרת מגלגלת את ההוצאה על ההורים.

עאידה תומא סלימאן: אתם רוצים להמשיך את הדיון לבד?

<מורן מזור: אני מבקש מיושב ראש הוועדה, שלטובת העניין, לפחות בכמה שעות הקרובות, עד שתתקבל תשובה מהמעונות, אנחנו - - -

איילת נחמיאס ורבין: איזה תשובה?

איילת נחמיאס ורבין: מה תשובה?

אורלי לוי אבקסיס: כל פער יושת על ההורים, נקודה.

אורלי לוי אבקסיס: לא צריך להיות גאון כדי להבין שכל פער בין ההוצאה שנדרשת לבין ה- - - שלכם, ייפול על ההורים.

עאידה תומא סלימאן: אורלי, אורלי.

אלי אלאלוף: אוקיי, יש לי בקשה.

<מורן מזור: אני מבקש מספר שעות לנסות לסכם - - -

עאידה תומא סלימאן: ניתַן לך זמן.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת - - -

<מורן מזור: אני חושב שבסוף הדרך - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, אני מבקש ממך.

אלי אלאלוף: תודה קיבלתי את ההצעה ואני אגיב, ברשותך.

<קריאה: אז תשתף אותנו אתה, מה הייתה ההצעה?

עליזה לביא: ההצעה הייתה 40 מיליון שקלים.

עליזה לביא: זה מה שהייתה ההצעה וזאת הצעה מבישה.

עליזה לביא: זאת הצעה חסרת אחריות.

אלי אלאלוף: מי אמר?

עליזה לביא: זה מה ששמעתי.

אלי אלאלוף: יש לי הצעה, אולי נחייה מהשמועות שלכם?

עליזה לביא: מה נשאר לנו?

אלי אלאלוף: אנחנו לא דיברנו גרוש אחד על ההורים.

אלי אלאלוף: מה זה הסיפור הזה?

אלי אלאלוף: מאיפה את מכירה את המספרים?

עליזה לביא: ארבע שנים אנחנו נמצאים במקום הזה.

אלי אלאלוף: ו - - - כדי להצטלם - - -

עליזה לביא: הייתה הצעה, אתה יודע כמה דיונים קיימנו?

אלי אלאלוף: אם הייתם - - -

עליזה לביא: סליחה?

אלי אלאלוף: לא מכובדת - - - הייתם באוצר שנתיים, מה עשיתם בשביל זה?

עליזה לביא: אנחנו רצינו להעביר את זה למשרד החינוך.

עליזה לביא: אתה יודע את זה.

עליזה לביא: - - - לא הסכים להעביר את זה למשרד החינוך - - - וזאת הרעה החולה.

<קריאה: דרך אגב, זה היה בהסכם הקואליציוני וזה לא קרה.

עליזה לביא: אתה יודע כמה דיונים עשינו?

עליזה לביא: הרי הפנסיות התקציביות של העולים מחבר העמים, פתאום זה הדבר הכי חשוב?

עליזה לביא: איפה הילדים שלנו?

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה, סליחה - - -

אלי אלאלוף: כל מיני - - - כאלה - - -

עליזה לביא: אנחנו רצינו להעביר את זה למשרד החינוך - - - וזאת הרעה החולה, ואל תגיד - - -

עאידה תומא סלימאן: עליזה, עליזה.

<קריאה: אדוני יושב הראש, זה לא מכבד אותנו.

<קריאה: תנעלו את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת - - - נו, חברי הכנסת, אני חושבת שהדיון הפך לפסים שאינם מכובדים בינתיים.

עאידה תומא סלימאן: עליזה, עליזה - - -

מאיר כהן: אפשר לדבר?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה בדיוק הזמן שלך לדבר, חבר הכנסת מאיר כהן.

עאידה תומא סלימאן: אבל יושב הראש התחיל להגיד משהו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שהוא יסיים אותו ואחר כך.

אורלי לוי אבקסיס: זאת מתמטיקה פשוטה – מה העלויות, מה הסבסוד, כל השאר ייפול על ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: זה חד וחלק.

אורלי לוי אבקסיס: לא צריך להסתובב.

אלי אלאלוף: לי יש משפט להגיד והוא פשוט.

אלי אלאלוף: האוצר התחייב בפנינו היום, לא היום, בדיונים, בתיאום עם משרד הכלכלה,שכל הבעיה של השיפוצים תתחיל השנה.

אלי אלאלוף: שיפוצים ואפשרות להרחבה בנושאים של הרחבה ובטיחות, שאסור לוותר.

אלי אלאלוף: שני הנושאים האלה הם מרכזיים בתקצוב המיידי בשנת 2016, בסכום של 40 מיליון שקלים.

אלי אלאלוף: בנוסף – רגע, אני לא מנהל משא ומתן, אני מוסר אינפורמציה.

אלי אלאלוף: אני לא מעביר לדיון בכלל.

אלי אלאלוף: הסכום הזה יאפשר את שני המרכיבים המאד מרכזיים הפיזיים.

אלי אלאלוף: בנוסף לזה יש עוד מספר נושאים שהם בטיפול בהתמודדות, ויפתרו עד לפתיחת שנת הלימודים, כולל התקצוב הנדרש להם, בלי השתתפות ההורים.

אלי אלאלוף: לא היה ולא יהיה.

אלי אלאלוף: אז אל תבואו לשאול עד הדקה ה-90.

אורלי לוי אבקסיס: אבל השאלה אם 40 מיליון שקלים זו העלות האמיתית של ההוצאה.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: זכות הדיבור לחבר הכנסת מאיר כהן.

אורלי לוי אבקסיס: הרי מאיפה יבוא הפער?

אורלי לוי אבקסיס: תלמדו אותי.

אורלי לוי אבקסיס: אולי זה נופל מהשמיים?

אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך במעקב.

אורלי לוי אבקסיס: אם יש פער, מישהו אמור לממן את הפער.

אורלי לוי אבקסיס: מי יממן אותו?

אלי אלאלוף: אנחנו נעמוד בצורה אינטנסיבית.

אלי אלאלוף: גם בתקציב 2017 ו-2018 יהיו סכומים הולמים למצוקה הנוראית - - -

<קריאה: אדוני, זו זריית חול בעיניים.

<קריאה: כל הסיפור הזה, אני מתנצל - - -

עאידה תומא סלימאן: אתם יכולים לא לקבל את זה.

<קריאה: זה זריית חול בעיניים.

אלי אלאלוף: מסכים איתך.

אלי אלאלוף: עכשיו אתה יכול לצאת.

רויטל סויד: אדוני יושב הראש, אולי תיתן ליושב ראש הארגונים לדבר?

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת מאיר כהן.

רויטל סויד: שיבינו - - - הם ידברו על ההצעה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מכולם, לא יכול להיות שחברי כנסת ישבו מתחילת הישיבה ולא מתאפשר להם להגיד משפט.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: תודה רבה גברתי, אדוני.

מאיר כהן: חבל שאנחנו עושים את ההצגה הזאת, חברי הכנסת, מול האנשים ומתחילים בוויכוחים פוליטיים.

מאיר כהן: זה היה מיותר מה שאמרת, אדוני יושב הראש, אפשר להגיד את זה בהזדמנות אחרת.

מאיר כהן: לא צריך לומר מה אתם עשיתם כשאתם הייתם ומה אנחנו עשינו.

מאיר כהן: אנחנו לא בודקים את אף אחד, אנחנו אנשי ציבור שרוצים לעזור בפתרון הבעיה.

מאיר כהן: אני חושב שחסרים פה ליד השולחן, גברתי יושבת הראש, שאני מאד מעריך את עבודת הארגונים.

מאיר כהן: את יודעת שבדימונה אתם הייתם המשענת הטובה ביותר שלי ושל ההורים, כך שבכל מקרה אתם פעלתם בתוך שדה שהוא כמעט בלתי אפשרי, ואנחנו צריכים להוקיר לכם תודה.

מאיר כהן: וכשאמרתי שאתם קובעים את השכר, אז התכוונתי לכך שהכנסת לא יכולה להחליט על השכר ואני יודע מהמאמצים שלכם לתת שכר נמוך בכדי שזה לא יבוא על ההורים.

מאיר כהן: עכשיו לענייננו.

מאיר כהן: תראו, אם אנחנו נתנהג כאילו אנחנו נציגי האוצר, לא עשינו שום דבר.

מאיר כהן: אנחנו לא נציגי האוצר.

מאיר כהן: אני בהחלט מקבל את מה שהאדון הזה אמר, אם מכל הסיפור הזה, הסיפור הוא 40 מיליון שקלים ואנחנו צריכים להגיד כן ולחשוב שזה הישג, נכשלנו.

מאיר כהן: ראו, בזה הרגע – סליחה, אני עוד משפט מסיים ותעשו מה שאתם רוצים.

מאיר כהן: בזה הרגע מתנהל משא ומתן קואליציוני שמיליארדי שקלים עפים מצד לצד.

מאיר כהן: ופה, אני לא רוצה להיות חלק מאלה שמוליכים אתכם בכחש.

מאיר כהן: אני לא אצא מכאן ואגיד – עשינו בוועדה, קשקשנו בוועדה וקיבלתם 40 מיליון שקלים.

מאיר כהן: מה שאמר עמיר הוא הסכום.

מאיר כהן: זה 150 מיליון שקלים.

מאיר כהן: אני הייתי מציע לכם להביא לכאן לשולחן את ראשי הרשויות, כי ראשי הרשויות, אתם – וסליחה, בזה אני מסיים – ראשי הרשויות, אתם בשבילם אוויר לנשימה, במיוחד בפריפריה.

מאיר כהן: לכן הם צריכים להיות כאן סביב השולחן והמאבק צריך להיות לא עם השבתות.

מאיר כהן: אני מסכים עם כל מילה שאמר אלי בקטע הזה.

מאיר כהן: כל מילה.

מאיר כהן: לא להיות פזיזים.

מאיר כהן: יש לכם אחריות, אל תצאו להשבתה, אבל אל תעזבו את שולחנות המשא ומתן, אל תסתפקו ב-40 מיליון שקלים.

מאיר כהן: אנחנו, כל אחד בדרכו הוא, מי באופוזיציה, מי בקואליציה, נעשה הכל בכדי לתת לכם תמיכה לסכום הרבה יותר גבוה שיענה על הצרכים.

מאיר כהן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: יש לי רק שאלה אחת.

עאידה תומא סלימאן: מה הרזרבות שנשארו ולא נוצלו מהאבטחה?

<מורן מזור: אני אמרתי.

<מורן מזור: נשאלתי כבר את השאלה.

<מורן מזור: אין לי פה את הנתון הזה.

<מורן מזור: אני רק אומר כזה דבר - - -

עאידה תומא סלימאן: מיכל, יש לך את הנתון הזה?

<מיכל צוק: לא.

<מיכל צוק: זה היה פתוח בפני הרשויות ובנוהל מאד מאד מאד גמיש.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, השאלה מה לא נוצל מזה.

<מיכל צוק: לא יודעת.

<מורן מזור: אני אגיד כזה דבר - - -

מאיר כהן: הפלסטר הוא 150 מיליון עכשיו.

מאיר כהן: זה הסכום.

אלי אלאלוף: טוב, א', אני מתנצל על זה שכעסתי.

אלי אלאלוף: זה לא אוהב, אבל פספסנו בדיון הזה.

מאיר כהן: נכון.

אלי אלאלוף: אנחנו רצינו לשמוע את המצוקות הנוספות, לא רק אלה שאנחנו שומעים, למרות האמינות של פקידי האוצר ושל הכלכלה והרצון שלהם לפתור, ולא הספקנו לקבל את זה.

אלי אלאלוף: שתיים, אנחנו נמשיך בעבודה אינטנסיבית, עם דיונים מינימום אחת לשלושה חודשים פה, אבל עם עבודה - - -

יגאל גואטה: אפשר במקרה הזה דיון דחוף בשבוע הבא?

אלי אלאלוף: לֶמה?

אלי אלאלוף: לֶמה?

אלי אלאלוף: אם אתם רוצים שנקיים רק דיונים ולא נפתור את הבעיות בחוץ - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה משהו אחר.

אלי אלאלוף: אני יכול להציע מה שאני - - -

מאיר כהן: אני מציע, אדוני יושב הראש, אלי, תיקח את זה עליך, אתה ועאידה.

עאידה תומא סלימאן: הוא לקח כבר.

מאיר כהן: אתם לא חייבים שאנחנו נשב.

מאיר כהן: לא צריך דיונים מיותרים.

מאיר כהן: תשב עם האוצר, אתה יודע איך לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: בדיוק ככה.

יגאל גואטה: אבל דיון מעקב - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: דיון ראוותני אני לא חושבת שיתרום.

עאידה תומא סלימאן: ראינו מה קרה היום.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אין בעיה - - -

עאידה תומא סלימאן: יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת אלאלוף כבר עוקב אחרי הנושא הזה ונמצא במשא ומתן כל הזמן והוא מעורב במה שקורה.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה, כמו שהוא אמר, שהוא יעקוב אחרי זה באופן צמוד.

עאידה תומא סלימאן: אם אתה צריך איזו שהיא עזרה ממני, אני מוכנה.

עאידה תומא סלימאן: אם הארגונים - - -

אלי אלאלוף: אם היו נותנים לי לגמור את המשפט, הייתי גם מגיע לזה.

אלי אלאלוף: אז תנו לי לגמחור.

עאידה תומא סלימאן: טוב שאני פה, להגן.

עאידה תומא סלימאן: אז יאללה, בבקשה.

אלי אלאלוף: אני חוזר.

אלי אלאלוף: יש צוות משא ומתן שנקבע בדיון האחרון שמתכנס וקיים.

אלי אלאלוף: אני מזמין את עצמי לדיון הקרוב בשבוע הקרוב, בתיקון קטן, בשבועיים הקרובים, מפני ששבוע אחד יש לי משימה בכנסת.

<קריאה: מה קורה ביום חמישי?

אלי אלאלוף: הם ממשיכים.

אלי אלאלוף: אולי נתאם.

אלי אלאלוף: הפגישה הבאה צריכה להיות עם אחד משני יושבי הראש של הישיבה.

אלי אלאלוף: אני שוב חוזר, לחכות עד שהכל ייפתר, כדי שלא תהיה שביתה, אני אומר לכם, זה לא יהיה.

אלי אלאלוף: אנחנו חייבים לעבוד בצורה שיטתית כדי לפתור את הבעיות ואני מסכים שכל הבעיות שהעליתם, לצערנו הן אקוטיות.

אלי אלאלוף: הן חשובות.

אלי אלאלוף: אין מה לעבור הלאה, אבל חייבים ובואו נעשה את זה בצורה שיטתית, מכובדת ומסודרת, מפני שלבוא כל פעם ולשלוף לנו בדקה ה-90, מי שרוצה מחברי הכנסת, ואתם יודעים כמה אני מעריך את עבודת חברי הכנסת - תעשו את זה בהתאם לדיון.

אלי אלאלוף: פתחנו את הדיון בדיווח.

אלי אלאלוף: לא התייחסנו יותר לדיווח.

אלי אלאלוף: המשכנו, רצינו לקבל מהאוצר את המסר שלו.

אלי אלאלוף: תאמינו לי, אם הוא לא היה נותן את המספר, אז אני הייתי נותן ואני נותן עם אחריות לחייב לפחות.

אלי אלאלוף: אז אנחנו נלך בשיטתיות להתמודד עם הבעיה.

אלי אלאלוף: היה דיון בממשלה, נתקע בממשלה.

אלי אלאלוף: אי אפשר להמשיך.

אלי אלאלוף: אני הראיתי לכם.

אלי אלאלוף: אני קיבלתי את הדו"ח של הממשלה, של משרד ראש הממשלה רק בימים האחרונים.

אלי אלאלוף: בשושו קיבלתי אותו.

אלי אלאלוף: אז תאמינו לי שאני עובד גם בפרוזדורים ולא באהבה, אני לא אוהב שושו.

אלי אלאלוף: אני אדם מאד גלוי.

אלי אלאלוף: אז אני מבקש ושוב אני חוזר בקריאה היחידה שמותר לי - כאזרח וכחבר כנסת - אל תלכו לשביתה.

אלי אלאלוף: תנו לנו.

אלי אלאלוף: אם זה כדי לאיים – בבקשה, הצלחתם.

אלי אלאלוף: אנחנו חייבים לפתור את הבעיה.

אלי אלאלוף: תודה רבה, הישיבה נעולה.