ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 188, 2016-05-24 11:00

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 24 במאי 2016, ט"ז באייר תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – זהירות ובטיחות בדרכים למוסדות החינוך החרדיים, תחת הכותרת – 'ונשמרתם לנפשותיכם'.

יעקב מרגי: אם משרד החינוך, המחוז החרדי במשרד החינוך בא להציג לנו את זהירות ובטיחות בדרכים במוסדות החינוך החרדים, כנראה שעד היום לא הייתה בכלל תכנית ולא הייתה הוראה, אלא אם כן תתקנו אותי, בסדר.

יעקב מרגי: או אם זה היה, אז זה היה אולי בפורמט כזה ואחר, תציגו את זה, אין בעיה.

יעקב מרגי: אין ספק שזה חשוב בכלל החברה הישראלית, סוגית הזהירות בדרכים והחינוך לה.

יעקב מרגי: אני מאלה ששמתי לי שרוולים, כמו אלה שבאים להתפלל עם שרוול קצר ומלבישים להם את השרוולים, השלמה ולא היו אפודים אז.

יעקב מרגי: הייתה תקופה שהיה גם קסקט, והמקל הזה עם השלט וכף היד – עצור, ועמדנו במעברי חצייה, אבל זה מעבר לזה.

יעקב מרגי: זה מעבר לאותה פעולה, שאין ספק למדנו.

יעקב מרגי: היה שוטר מיתולוגי בבאר שבע שקראו לו גבעוני, שהיה בא לבתי הספר.

יעקב מרגי: אין מי שלא הכיר אותה.

יעקב מרגי: זו הייתה פרסונה מיוחדת.

יעקב מרגי: שנים, בכל אופן, זה ממרומי הגיל, אני לא מכיר את זה, ויש מקומות שאני רואה את אותן משמרות הזה"ב.

יעקב מרגי: יש ערים שאני לא רואה את משמרות הזה"ב ואנחנו שומעים חדשים לבקרים, לצערנו הרב, על תאונות כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: ואני אומר שוב, לצערי הרב, זה כמעט מגזרי והסטטיסטיקות מדברות בעד עצמן, באיזה חברה או באיזה מגזר המספרים גדולים יותר ואני חושב שזה מבורך, אם יש תכנית כזו.

יעקב מרגי: אני ארצה שמר איציק זהבי, שהוא מנהל המחוז החרדי במשרד החינוך, יציג לנו את התכנית הזאת ונתקדם.

יעקב מרגי: ניתן לדוברים ונשמע לקראת מה אנחנו הולכים.

יעקב מרגי: בבקשה.

<איציק זהבי: צהריים טובים ואני שמח להיות פה ולהיענות לאתגר של יושב ראש הוועדה.

<איציק זהבי: אני רוצה לומר שהנושא הזה של ונשמרתם, ובעיקר בהקשר של זהירות בדרכים, הוא נושא מאד מאד חשוב.

<איציק זהבי: אין דבר יותר חשוב מאשר חיי אדם והיוזמה של חבר הכנסת מרגי, יושב ראש הוועדה, לקיים את הדיון בעניין הזה וכתוצאה מכך גם לדחוף ולגרום למערכות השונות, בעיקר אצלנו, בתוך המשרד, לבוא ולא רק להקשיב, אלא גם לנסות לתת מענים רלבנטיים חדשים, אחרים, שונים – לכך אנחנו נמצאים פה.

<איציק זהבי: יחד איתי נמצאים פה גם מר מקס אבירם, שהוא מנהל האגף לזהירות בדרכים במשרד החינוך.

<מקס אבירם: אגב נגישות ואורח חיים בטוח.

<איציק זהבי: ואנחנו בדיוק על הדבר הזה רוצים לדבר.

<איציק זהבי: תראו, אנחנו יודעים וערים לסוגיה שבה תלמידים, ילדים, מוצאים חס וחלילה את עצמם, בעיקר בימים של קיץ, בעיקר בהליכה לבית הספר וביציאה מבתי הספר, ומי שנוסע פה בסימטאות בירושלים נחשף לזה יותר מכל אחד אחר, כשהילדים באמת הולכים בין המכוניות, עלולים להתפרץ אל הכביש, יוצאים וחס וחלילה הסכנה של ההיפגעות שלהם היא מאד מאד גבוהה.

<איציק זהבי: מתוך נייר עמדה של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, אני רוצה לצטט: שיעורי הנפגעים בתאונות דרכים בקרב פעוטות וילדים בגילאי לידה ועד 14 – ביישובים חרדיים, גבוהים יותר בהשוואה לכלל האוכלוסייה העירונית.

<איציק זהבי: כמו כן, ביישובים אלה נרשם שיעור היפגעות גבוה של הולכי רגל.

<איציק זהבי: מכאן אני רוצה לומר, שבעצם אנחנו, ביחד עם האגף לזהירות בדרכים במשרד, רוצים לקראת הקיץ הנוכחי ולשנה הבאה, לצאת עם מספר כיווני עשייה נוספים, חדשים, שמתבססים על העבודה של האגף שעשה את זה לאורך השנים האחרונות ובצורה טובה, ומעוניינים להגביר את הנושא הזה שקשור לזהירות בדרכים.

<איציק זהבי: בנוסף אני רוצה לומר שאנחנו לא מסתכלים רק על הנושא הזה של זהירות בדרכים פר-סה, אלא רוצים להסתכל על ההיבט של בטיחות ומצבם של התלמידים החרדים בבואם אל חופשת הקיץ, אל היציאה החוצה לחופשת הקיץ מתוך המוסדות ועל מה קורה איתם מבחינת המוסדות ועל מה קורה איתם מבחינת הבטיחות שלהם, כיצד הם ישמרו על חייהם, גם בנושאים שקשורים לקייטנות, בנושאים שקשורים לחופשה, לטיולים, ליציאה לחופי הרחצה וכל הדברים האחרים.

<איציק זהבי: והכותרת של כל המאמץ הזה היא – ונשמרתם מאד לנפשותיכם.

<איציק זהבי: אני חייב לומר שבאגף לזהירות בדרכים התבצעו וקיימות תכניות.

<איציק זהבי: יחד עם זאת, כשהמחוז החרדי הוקם, הרעיון והמטרה המרכזית שלו היא לתת שירות טוב יותר, מוקפד יותר, נכון יותר, מותאם יותר לקהילה החרדית בישראל, ולטובת הנושא הזה אנחנו בתוך הבית, בתוך המחוז וגם ביחד עם הגופים השונים שמולם אנחנו עובדים בתוך הציבור החרדי, דואגים לבחון תכניות, לעשות את ההתאמות הנדרשות, כדי שהתכניות האלה יוכלו להתקבל בכל מוסדות החינוך, בכל הדברים הללו.

<איציק זהבי: לטובת העניין הזה, אנחנו גם משתמשים – ואני כבר פה יכול לומר שבחנו תכניות של זהירות בדרכים שבוצעו בעבר, בין האגף לזהירות בדרכים ובין הרשתות החינוכיות, אם זה החינוך העצמאי ואם זה מעין החינוך התורני של ש"ס, ואנחנו לא הרגשנו שאנחנו מספיק בטוחים להשתמש גם בחומרים של הרשתות הללו כדי להבין אותן ולהנגיש אותן לכלל הציבור החרדי.

<איציק זהבי: ברשותך, אדוני יושב ראש הוועדה, אנחנו החלטנו שאנחנו נעשה מאמץ גדול לתגבר את העשייה.

<איציק זהבי: אנחנו נכניס כתוצאה מהיוזמה הזו מדריכים שייכנסו לעבודה בתוך המחוז החרדי, לקראת שנת הלימודים הקרובה.

<איציק זהבי: יעבדו עם בתי הספר.

<איציק זהבי: המדריכים האלה יוכשרו כמובן על ידי האגף לזהירות בדרכים.

<איציק זהבי: כולם אנשים בעלי ידע וכמובן באים מרקע מתאים, שגם יוכלו לעבור בתוך המסגרות, בתוך המוסדות החרדיים, כדי שאפשר יהיה לקדם את הנושא הזה.

<איציק זהבי: כמה נתונים כלליים שחוב לי להדגיש.

<איציק זהבי: יש לנו עדיין חוסר בכמויות של רכזים בתחום זהירות בדרכים, ונמצא איתנו פה ידידנו ממשטרת ישראל.

<איציק זהבי: הוא בטח יוכל להרחיב בדברים הללו גם.

<איציק זהבי: אבל בתוך המערכות החינוכיות היום, המספרים הם יחסית מספרים נמוכים ואני מקווה שכתוצאה מהיוזמה הזו, מהשיח שמתקיים כאן בוועדה ומהעבודה שלנו בתוך משרד החינוך, יחד עם האגף לזהירות בדרכים, נוכל להגביר את כמות המורים ואת כמות הרכזים בנושא הזה.

<איציק זהבי: אנחנו נתקלים באתגר מאד גדול אל מול הרשויות המקומיות.

<איציק זהבי: חשוב לנו שמפה תצא קריאה אל הרשויות המקומיות לגבי אנשי בטיחות בדרכים, שמולם נוכל לעבוד.

<איציק זהבי: אני חושב שאם אנחנו נצליח להגיע לנושאים הללו, נוכל למצוא את עצמנו במקום טוב יותר ושלא נידרש, כמו שהקראתי לכם, למספרים, שהם מספרים לא טובים ביחס לילדים בציבור החרדי.

<איציק זהבי: עד כאן דברי הפתיחה.

<איציק זהבי: ברשותך, אם אתה רוצה, אפשר לפנות ל - - -

יעקב מרגי: אני אשמע את מקס אבירם, אבל אל תספר לי מה הולך להיות בחרדי.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מה הולך בכלל בכללי, כדי להבין איפה עומדת היום כל הסוגיה.

<מקס אבירם: אדוני יושב הראש, בפגישה האחרונה שהייתה בינינו כמה חודשים לפני הפגרה, אני אמרתי לך שאני מוכן עם - - -

יעקב מרגי: אני זוכר את הפנייה שלך.

<מקס אבירם: שאם תיווצר יוזמה כזאת, אני מוכן לבוא ולהציג בהרחבה את כל סיפור החינוך לזהירות בדרכים במערכת החינוך, בכללי.

<מקס אבירם: אני אנסה לעשות איזו שהיא סקירה של הדברים האלה.

<מקס אבירם: תראה, אני יכול להגיד לך, אדוני יושב הראש, שב-8 שנים, 10 שנים האחרונות - במגזר החרדי - גם ברשתות וגם במוכר שאינו רשמי - התקיימה פעילות של חינוך לזה"ב עם תכניות שהותאמו לאוכלוסייה ולנסיבות, באמצעות שיתוף פעולה מאד מאד הדוק עם אנשים מתוך הרשתות.

<מקס אבירם: למשל בחינוך העצמאי אנחנו ישבנו מול גברת נכבדה ששמה אסתר קופשיץ, ועם הצוות שלה בנינו ובעצם התאמנו תכניות זה"ב והן מצויות, אפשר להשתמש בהן ומשתמשים בהן עד היום.

<מקס אבירם: במעיין החינוך התורני עשינו את אותו דבר.

<מקס אבירם: יש להם מרפ"ד מעולה בגבעת שאול בירושלים, בכנפי נשרים.

<מקס אבירם: זה מרפ"ד שהרשות הלאומית יחד איתנו הקצתה כספים על מנת לפתח חומרי למידה שיתאימו לתלמידים ולאוכלוסייה.

<מקס אבירם: ובמוכר שאינו רשמי אנחנו התאמנו תכניות והקצנו שעות, על מנת שיפעלו שם ויפעילו את התכניות.

<מקס אבירם: קשה לנו מאד להיכנס לעניין הזה באוכלוסייה החרדית בנושא משמרות זה"ב.

<מקס אבירם: קשה מאד, יש לנו מעט מאד, יש לארז נתונים, הוא יכול להציג אותם עוד מעט.

יעקב מרגי: בוא אני אגיד לך ואני לא אומר את זה בביקורתיות, חס ושלום, אני אומר את זה במציאות.

יעקב מרגי: יש ערים חרדיות, אל תנסה לשים שם משמרות.

יעקב מרגי: אתה צריך לשים שם קציני תנועה הכי בכירים משעה שמונה בבוקר.

יעקב מרגי: זה אתגר תחבורתי לא פשוט.

<מקס אבירם: אבל אדוני יושב הראש סיפר שכשהוא היה ילד - - -

יעקב מרגי: אני לא גדלתי באזור חרדי, בגלל זה אני אומר.

<מקס אבירם: אוקיי, בסדר.

<מקס אבירם: בכל מקרה, יש דוגמאות.

<מקס אבירם: יש לנו דוגמאות של בתי ספר ויישובים חרדיים שבהם יש משמרות זה"ב.

<מקס אבירם: החדירה לתוך האוכלוסייה הזאת בהיבט הזה, צריכה להיות בדרכים אחרות, בדרכים של שיח, של גיוס רבנים וכן הלאה.

<מקס אבירם: בכלל, כדי להכניס את הנושא הזה של זה"ב ובטיחות בכלל, הגישה לשם צריכה להיות שונה, ואני מאד מאד שמח שהוקם במשרד החינוך המחוז החרדי, שבאמצעותו אנחנו מתחילים לבנות עכשיו איזו שהיא תשתית ארגונית, שבה יהיה ממונה מחוזי שיטפל בעניינים האלה.

<מקס אבירם: יהיון מסביבו מדריכים ומנחים - - -

יעקב מרגי: כשאומרים לי במשרד החינוך הקציתי שעות, המוח שלי עובד בכיוון אחר כבר.

יעקב מרגי: לא נחה דעתי מיד כשאומרים ממשרד החינוך – הקצנו שעות.

<מקס אבירם: אז בסדר, אני - - -

יעקב מרגי: א' צריך לבדוק מה נעשה איתן ואם נעשה איתן, ואם מה שנעשה איתן נעשה איתן כמו שצריך.

<מקס אבירם: כמובן, כמובן.

<מקס אבירם: אז לכן אני אומר שמעבר למה שנעשה במגזר החרדי בשנים האחרונות, החידוש שהולך להתהוות כבר בשנת הלימודים הקרובה, זה שיש לנו מחוז חרדי, שיהיה שם מערך ארגוני של ממונה עם מדריכים ומנחים, שייצור את תהליך הבקרה שאתה מדבר עליו.

<מקס אבירם: זאת אומרת זה נכון שלהקצות שעות זה לא חכמה - - -

יעקב מרגי: זו גם ההתמדה.

<מקס אבירם: התמדה, כמובן.

יעקב מרגי: התמדה זו אחת הבעיות העיקריות בסוגיית זהירות בדרכים.

<מקס אבירם: אנחנו הלכנו לכיוון הזה, אנחנו לכיוון הזה הולכים.

<מקס אבירם: אני מאד מאד שמח – אני אומר לך באמת – באופן אישי – אני מאד מאד שמח שיש הגדרה כזאת של מחוז חרדי, שיתחיל לבנות כאן איזו שהיא תורה מאד מאד מוסדרת ומבוקרת ומנוהלת היטב, כדי שאנחנו נצליח אולי להשפיע על מגמת ההיפגעות של ילדים בגילאים האלה שלנו, במגזר החרדי.

<מקס אבירם: אני רוצה להוסיף עוד מילה אחת.

<מקס אבירם: אני מניח שהקולגות שלנו ברשות הלאומית יוסיפו.

<מקס אבירם: צריך לא להתעלם מן העובדה שהרשות הלאומית בשנים האחרונות קיימה המון המון המון פעולות הסברה.

<מקס אבירם: אני מניח שיש לך היום איזו שהיא תשורה שאתה צריך לקבל על איזה דיסק שהם הכינו וכן הלאה, לציבור החרדי.

<מקס אבירם: הם עושים המון המון פעולות הסברה ופעולות אחרות בתוך היישובים החרדיים.

<מקס אבירם: יש גופים ועמותות חיצוניות גם, כמו שלומי כץ - - -

<קריאה: חפצנו לחיים.

<מקס אבירם: ויש עוד הרבה הרבה אחרים שעוסקים בתחום הזה.

<מקס אבירם: אני חושב שאנחנו נמצאים בדרך הנכונה.

<מקס אבירם: אני מניח שבמפגש הבא שיהיה לנו אצלך בעניין הזה של החינוך החרדי, בעיני התמונה היא לא כזאת גרועה, אבל היא תמונה שצריך להתחיל להסדיר אותה ולהבנות אותה ולהכניס אותה לאיזה שהם פסים של מתווה דרך מאד מאד ברור.

<מקס אבירם: תכנים ותכניות יש לנו.

<מקס אבירם: העניין הוא לעשות את ההטמעה הנכונה, את ההדרכה וההנחיה הנכונה ואת הבקרה הנכונה.

יעקב מרגי: המשרד לביטחון פנים.

<ארז פייביש: ארז, קצין זה"ב ארצי.

<ארז פייביש: המטרה שלנו היא באמת להגיע לכל בית ספר ובית ספר, לכל ילד וילד, כי כמו שאמרת – ונשמרתם לנפשותיכם, וזה מאד חשוב לנו וזה לא משנה איפה הוא נמצא ולאיזה מגזר הוא שייך.

<ארז פייביש: לצערי הרב, מעט מאד בתי ספר במגזר החרדי מוכנים לקבל אותנו.

<ארז פייביש: אותנו – אני מתכוון למשטרת ישראל.

<ארז פייביש: כי הם לא מוכנים לראות אותנו במדים והם לא מוכנים ששוטר שלא מדבר את השפה – יש שפה – ייכנס לבתי הספר.

<ארז פייביש: אני יכול גם להבין אותם, הם פוחדים שהילדים יתקלקלו, לא מוכנים שבת תדריך בן ובן ידריך בת וכל מיני דברים כאלה.

<ארז פייביש: אני יכול רק לסבר את האוזן ולהגיד שמתוך 2,390 כיתות בערך שאנחנו מדריכים בשנה, אנחנו מדריכים 88 בסך הכל במגזר החרדי.

יעקב מרגי: שקלתם אולי - הרי יש הרבה ארגונים במגזר החרדי, מה שנקראים ארגוני הצלה.

יעקב מרגי: תאמין לי, המוטיבציה שלהם להתנדב לעוד מטלות - להכשיר קבוצה כזאת מתוכם?

<ארז פייביש: כן.

<ארז פייביש: נעשה ניסיון שנה שעברה.

<ארז פייביש: היה ניסיון של הרשות הלאומית להפוך את כל מערך ההדרכה של הזה"ב למערך מתנדבים.

<ארז פייביש: העניין נשקל באמת בכובד ראש.

<ארז פייביש: להפעיל מערך מתנדבים זו לוגיסטיקה שלמה.

<ארז פייביש: כשאני היום מגיע לבית ספר ומתאם עם בית ספר, בית ספר עושה את כל השינויים בתוך מערכת השעות שלו ומפנה יום או מפנה שבוע להדרכות כאלה.

<ארז פייביש: כשאתה מסתמך על מערך הדרכה של התנדבות, אתה לא יכול לסמוך על מערך כזה.

<ארז פייביש: אתה חייב מערך יציב, מערך שיהיה מקצועי.

<ארז פייביש: אנחנו מדברים פה על מקצועיות.

<ארז פייביש: זה א'-ב' שלנו.

<ארז פייביש: השוטר שבא להדריך, מעבר להיותו שוטר שמדריך זהירות בדרכים, מהווה איזה שהוא גשר לאותו ילד למשטרה.

<ארז פייביש: הוא רואה שהשוטר הוא גם שוטר מחנך, הוא לא רק שוטר - - -

יעקב מרגי: אני מסכים איתך.

יעקב מרגי: קודם כל מסכים איתך, זה חשוב, זה ערך כשלעצמו שהחברה לא תראה בדמות השוטר דמות מאיימת, ההיפך הוא הנכון.

<ארז פייביש: זה חלק.

יעקב מרגי: לכן אני הולך לשם.

יעקב מרגי: לדוגמא זק"א.

יעקב מרגי: כשהייתי אז בבאר שבע, הייתי מהראשונים שמשטרת ישראל התייעצה איתו במיסוד של זק"א.

יעקב מרגי: שכחתי את השם שלו, היה לו שם דרום אמריקאי, לקצין שבא אלי.

יעקב מרגי: ואז מי חשב?

יעקב מרגי: אתם זוכרים את הדילמות שהיו, זק"א פעל ואתה יודע מה?

יעקב מרגי: יש לנו מתנדבי תנועה עם מדים, תאמין לי שאנשי זק"א שייועדו - יחידה כזו לתחום של העברת המסרים של זהירות בדרכים - הם יגייסו לך גם גרעין נשי, גם גרעין גברי, שיעברו את ההדרכה הזאת שלכם.

יעקב מרגי: צריך לשקול.

יעקב מרגי: אני לא אומר שזה הפתרון.

יעקב מרגי: אני זורק את זה תוך כדי הליכה, תוך כדי דיון.

יעקב מרגי: צריך לחשוב.

יעקב מרגי: אני זוכר את הדילמות שהיו להפוך אותם למתנדבים.

יעקב מרגי: זה היה ביטוח, זה היה מסגרת, משם מה הם מופיעים.

יעקב מרגי: זק"א נמצא שם.

יעקב מרגי: קיים שם כבר.

יעקב מרגי: לחלק גדול מהדילמות נמצא מענה.

יעקב מרגי: תעבירו את זה הלאה.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם זה מה שנכון.

יעקב מרגי: אני לא קובע מסמרות, אבל זה עוד רעיון.

<ארז פייביש: כל ילד, כל כיתה שנגיע אליה ונדריך אותה, ואנחנו יכולים להגיע לכל מקום.

<ארז פייביש: דיברת על אזורים שצריכים קציני משטרה שיכווינו תנועה.

<ארז פייביש: במודיעין עילית הייתה פגיעה בילד לפני כמה חודשים.

<ארז פייביש: פנה אלי מנהל, שלחתי לשם צוות במיידי.

<ארז פייביש: לצערי הרב הרומן לא המשיך, הם לא הסכימו שניכנס יותר.

<ארז פייביש: אותו בית ספר, אותו מנהל נלחם ואמר – אני באמת רוצה.

<ארז פייביש: כל מערכת החינוך רוצה, הבעיה זה הניהול של העיר.

<ארז פייביש: הם אלה שלא רוצים.

יעקב מרגי: לקחת עיר בעייתית בכל פרמטר.

<ארז פייביש: דרך אגב, הגעתי גם למודיעין עילית וישבתי שם עם מנהלת המחלקה - - -

יעקב מרגי: עליה דיברנו, על מודיעין עלית.

<ארז פייביש: לא, זה היה בית"ר עילית, סליחה.

<ארז פייביש: במודיעין עילית ישבתי עם - - -

יעקב מרגי: אני התכוונתי למודיעין עילית שהיא בעייתית בכל פרמטר.

<ארז פייביש: אישה מדהימה, מנהלת שם ביד רמה את נושא החינוך וקבענו שהיא תשלח לי מדריכים, שאני אוכל להכשיר רק אליה מתנדבים.

<ארז פייביש: לא מעניין אותי מי זה יהיה, העיקר ללמד את הילדים זהירות בדרכים.

<ארז פייביש: העיקר שיהיו שם, שלא יפגעו ילדים באותו מקום.

<ארז פייביש: קשה מאד.

<ארז פייביש: יש לנו את חוליית שילוב החרדים במשטרה, במטה הארצי.

<ארז פייביש: יש להם קבוצת ווטסאפ, עובדים שם חברה' חרדיים.

<ארז פייביש: שלחנו דרך קבוצות הווטסאפ שלהם בקשות לאנשים שיתנדבו.

<ארז פייביש: דרך אגב, יש לי מתנדב אחד שהיה לי, לא, בעצם זה שח"ר חרדי, שוטר חרדי והוא קיבל אישור רב, היות וזה אך ורק הדרכה של ילדים למען שמירה על החיים.

<ארז פייביש: הוא קיבל אישור מהרב לעבוד בזה.

<ארז פייביש: יש לי שוטר שאפילו גויס לעשות את זה במשרה מלאה.

<ארז פייביש: אנחנו באמת מנסים לעשות כל דבר שאפשר על מנת לחדור לאוכלוסייה.

<ארז פייביש: הרבה פעמים הם לא פותחים לנו אפילו את הדלת.

<ארז פייביש: היו מקרים שגם אחרי שהם אישרו לנו להכניס שוטרים בקריית מלאכי, שוטרת נכנסה לשיעור, נכנסה המנהלת – והיא לימדה שם לא פעם ולא פעמיים – אמרה לה תצאי מהכיתה, אני לא רוצה לראות אותך יותר.

<מקס אבירם: ובכל זאת, אנחנו צריכים לא להתייאש ולנסות למצוא כיוונים אחרים להיכנס.

<ארז פייביש: אנחנו לא מתייאשים.

יעקב מרגי: אני חושב שברגע שזה יבוא מהמחוז החרדי, בליווי, בתיאום, תהליך ההטמעה יהיה יותר ידידותי, מה שנקרא.

<ארז פייביש: הייתי בישיבה של המחוז החרדי עוד לפני שנכנס מנהל המחוז, רק בהקמה עם כל המגזרים – המעיין התורני, החינוך העצמאי והיו שם עוד כמה וכמה זרמים שאני לא זוכר אותם לצערי.

<ארז פייביש: אמרתי להם שאני מוכן לעשות כל מה שהם רוצים, על מנת לחדור למגזר החרדי ושיביאו לי מדריכים.

<ארז פייביש: אנשים שידברו את השפה ויידעו להעביר את זה בצורה הטובה ביותר לילדים.

<ארז פייביש: ואז גם אולי ההתנגדות תרד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, בבקשה.

<אבי אזולאי: שלום, צהריים טובים.

<אבי אזולאי: שמי אבי אזולאי, אני מנהל מרחב דרום, גם מחוז ירושלים גם מחוז יהודה ושומרון, ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<אבי אזולאי: חלק נכבד מהמגזר החרדי נמצא בתחום אחריותי.

<אבי אזולאי: כמו שהציגו קודם את נושא הנתונים, חשוב להדגיש, סך הכל התאונות ביישובים החרדיים, הן לא יותר מהסך הכללי, אבל יש לנו אוכלוסיות בסיכון ייעודיות – גילאי 0 עד 14.

<אבי אזולאי: אנחנו רואים היפגעות של ילדים יותר מפי שניים באשר במגזר הכללי.

<אבי אזולאי: אנחנו רואים היפגעות של הולכי רגל.

<אבי אזולאי: פחות רכב - - -, חזית צד וכו', אבל יותר היפגעות של הולכי רגל.

<אבי אזולאי: אתמול היה לנו ילד בן 10 בירושלים, בגולדה מאיר, פצוע קשה.

<אבי אזולאי: אתמול.

<אבי אזולאי: היה לנו הרוג בירושלים לפני כמעט חודש.

<אבי אזולאי: אנחנו מתמודדים קשה מאד עם הנושא הזה של המגזר החרדי.

<אבי אזולאי: הבעיה היא גם להגיע אליהם.

<אבי אזולאי: מערכת החינוך זה קהל שבוי, אבל במגזר החרדי הוא לא קהל שבוי, כי אתה לא יכול להיכנס לשום בית ספר בלי אישור של מנהל בית הספר, החונך התורני והרב של הקהילה.

<אבי אזולאי: אתה לא יכול להיכנס.

<אבי אזולאי: אנחנו ניסינו להיכנס.

<אבי אזולאי: לא נתנו לנו להיכנס בדלת, באנו מהחלון, דרך שירות אזרחי.

<אבי אזולאי: גייסנו מתנדבים של שירות אזרחי, החברה שעושים שנתיים במסגרת שירות אזרחי.

<אבי אזולאי: חברה' מהמגזר החרדי – חסידות גור, ליר, יש לי גם ממעיין החינוך התורני, מש"ס חברה', והם עוברים הדרכה ונכנסים לתוך בתי הספר ונכנסים לתוך התלב"ס, למערכת השעות המסודרת של בית הספר.

<אבי אזולאי: הוא יודע ביום שני הוא מלמד את כיתה ג/2 בשנה שמונה ואחר כך בתשע יש לו עוד.

<אבי אזולאי: אבל אנחנו לא יכולים להיכנס לכולם.

<אבי אזולאי: לא בכל מקום נותנים לנו להיכנס.

<אבי אזולאי: אז בהיבט של הנתונים, יש לנו מאפיינים מאד ייחודיים במגזר החרדי, בערים החרדיות וביישובים החרדיים, שבהם אנחנו שמים דגש.

<אבי אזולאי: אמרתי הולכי רגל, אמרתי הנושא של ילדים ונושא של מושבי בטיחות וחגורות בטיחות.

<אבי אזולאי: בעיה מאד קשה.

<אבי אזולאי: מסיעים יותר ילדים ממה שהרכב יכול להכיל, מסיעים אותם בלי מושבי בטיחות.

<אבי אזולאי: אתה יודע, יש את האמא התורנית כל בוקר, שלוקחת את כל הילדים לגן, של כל הבניין.

<אבי אזולאי: היא מעמיסה את כולם, וכל יום זה אמא אחרת, אבל זה מעבר לקיבולת של הרכב.

<מקס אבירם: יש להם גם את מערך ההסעות, לאו דווקא של ההורים.

<אבי אזולאי: נכון.

<מקס אבירם: גם מערך הסעות זה נושא שצריך לטפל בו.

<אבי אזולאי: נכון, שהוא לא מוסדר.

<אבי אזולאי: הוא הסעות פרטיות, הוא לא במערך מוסדר.

יעקב מרגי: אתה יודע כמה זמן אני מנסה לקבל את נוהל ההסעות ממשרד החינוך.

<מקס אבירם: אני אביא לך אותו, אדוני יושב הראש.

<אבי אזולאי: יש נוהל מסודר.

<מקס אבירם: אני שולח לך אותו.

יעקב מרגי: על איזה נוהל אתה מדבר?

יעקב מרגי: מתי הוא מוכן?

<מקס אבירם: מה שיש נכון לעכשיו אני מוכן לשלוח לך אותו.

יעקב מרגי: לא, מה שיש עכשיו לא מספק.

<מקס אבירם: למה?

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי אם היית משתתף פה בדיונים, אתה תבין.

יעקב מרגי: לא לחינם הם מתעכבים.

<אבי אזולאי: בבקשה, הנה חוברת שאנחנו מפיצים.

יעקב מרגי: אם תדע איך ילדי ישראל מוסעים בבקרי, אלא בלי הצרכים המיוחדים ועל אחת כמה וכמה אלה עם הצרכים המיוחדים.

יעקב מרגי: ואני אומר לך, אל תתלהב, אין נוהל הסעות.

<קריאה: יש אגף הסעות במשרד החינוך.

יעקב מרגי: יש אגף ויש סגן ראש אגף ויש מנהלים והכל, והם חוששים לבוא לוועדה כבר, להסתכל לנו פה בעיניים.

<אבי אזולאי: בכל מקרה, בנושא של הסעות תלמידים, כמו שאתה ציינת, בהיבט הלוגיסטי, אנחנו רואים את הבעיות, אבל איפה שכבר יש הסעות ויש אוטובוסים ומסיעים את הילדים, אז חשוב שיסיעו אותם כמו שצריך, כי שם ההיפגעות.

<אבי אזולאי: איך הם ממתינים בתחנה, איך הם מתנהגים כשהם יורדים מהאוטובוס.

<אבי אזולאי: איך הם מתנהגים בתוך האוטובוס.

יעקב מרגי: תקינות הרכבים.

<אבי אזולאי: תקינות הרכבים וכל מה שקשור לזה.

<אבי אזולאי: דרך אגב, זה נעשה דרך בקרה.

יעקב מרגי: מספר התלמידים המוסעים בכלי.

<אבי אזולאי: נכון.

יעקב מרגי: הסמכה מיוחדת להסעת ילדים.

<אבי אזולאי: זה אותן בעיות במגזר הערבי.

<אבי אזולאי: אותן בעיות במגזר הבדואי בדרום ואותן בעיות במגזר הערבי.

יעקב מרגי: זה לא משמח אותי.

<אבי אזולאי: לא משמח, אבל עושים אכיפה, עד כמה שאפשר.

<אבי אזולאי: יש מבצעי אכיפה לרכבים עם ניידות הבטיחות של משרד התחבורה.

<אבי אזולאי: עוצרים, יחד עם המשטרה, את המסיעים, עושים ביקורות ואנחנו נתקלים באמת בבעיות בעניין הזה.

<אבי אזולאי: כל נושא ההסברה למגזר החרדי חייב להיות מוכוון ומותאם למגזר החרדי.

<אבי אזולאי: אנחנו עושים עבודה משותפת יחד עם אגף זה"ב במשרד החינוך.

<אבי אזולאי: לא נכנס דף לבית ספר שלא עבר אישור גם ממשרד החינוך, גם שלנו וגם חתימה של הרבנים, אישורי הסכמה.

<אבי אזולאי: בלי אישור הסכמה אתה לא יכול להכניס נייר.

<אבי אזולאי: כלום.

<אבי אזולאי: התמונות מותאמות.

<אבי אזולאי: לא תראה שם בנות, לא תראה שם ילדים בלי כיפה.

<אבי אזולאי: הכל מסודר ומותאם, כל חומרי ההסברה.

<מקס אבירם: גם מערכי השיעור.

<אבי אזולאי: גם מערכי השיעור.

<אבי אזולאי: הנה, זה מערך שיעור.

<אבי אזולאי: תראו, כולו מותאם למגזר החרדי.

<אבי אזולאי: אפילו בפנים אנחנו מכניסים לקלט הלכות.

<אבי אזולאי: יש לנו ספר של נתיבות החיים עם הלכות וכו', ומדגישים ומכבדים את זה.

יעקב מרגי: וצורכים את זה?

יעקב מרגי: המוסדות צורכים את זה?

<אבי אזולאי: כן, כן, כן, מאד.

<אבי אזולאי: חומר כתוב צורכים ואנחנו מחלקים את זה, אבל אנחנו צריכים עוד להיכנס עם אנשים מקצועיים שלנו להדרכה.

<אבי אזולאי: לא פעם ב-.

<אבי אזולאי: איך אמרת, אם אתה לא עושה קבוע, אם אין לכיתה שעה שבועית כל שבוע, לאורך כל השנה ואתה עושה להם איזו פעילות של פעם בשנה איזה אירוע קהילתי כזה, זה לא מספיק.

<אבי אזולאי: לא מספיק.

<אבי אזולאי: לא אפקטיבי.

<אבי אזולאי: אפקטיבי זה להיכנס קבוע.

<אבי אזולאי: אי אפשר להיכנס לכל הכיתות.

<אבי אזולאי: במערכת החינוך הכללית כיתות א'-ה'.

<אבי אזולאי: במערך החינוך החרדי – לא נכנסים לכל הכיתות.

<אבי אזולאי: קשה מאד להיכנס לכל הכיתות.

<אבי אזולאי: אני לא מדבר על זה שאנחנו לא יכולים להיכנס למגזר החרדי, מה שנקרא לישיבות.

<אבי אזולאי: ישיבה קטנה, עד גיל 13 עוד נותנים לנו לדבר.

<אבי אזולאי: תלמודי תורה אנחנו עוד יכולים להיכנס, אבל מגיל 13 ומעלה לישיבות – אף אחד לא נותן לך להיכנס.

<אבי אזולאי: לא מבחינת שעות וגם - - -

יעקב מרגי: בוא נסכים עכשיו על א'-ה' ואחר כך נתקדם.

<אבי אזולאי: אוקיי, מקובל.

<אבי אזולאי: א'-ה' ותלמודי תורה.

יעקב מרגי: בסדר, זה מקביל.

<מקס אבירם: מה שנקרא מוסדות הפטור.

<אבי אזולאי: מוסדות הפטור בכלל בעיה.

<אבי אזולאי: אני מדבר עוד על אלה שהם כן.

<אבי אזולאי: מעיין החינוך התורני הוא לא - - -

יעקב מרגי: אתה לא רואה איזה עומס של חברי כנסת חרדים פה?

יעקב מרגי: תראה איזה עומד יש.

<אבי אזולאי: מה זה, הכל מלא פה.

<אבי אזולאי: אני חשבתי שהכל יהיה מלא.

<אבי אזולאי: זאת הבעיה שאנחנו נתקלים איתה גם בשטח.

<אבי אזולאי: בסוף כשאתה מגיע אז אומרים לך תשמע, אנחנו לימודי קודש לא לימודי חול.

<אבי אזולאי: ואני אומר לו תגיד, ולשמור על חיי הילד זה לא לימודי קודש?

<אבי אזולאי: לשמור על הילד.

<אבי אזולאי: רק אחרי שילד נהרג בבית ספר אתה רוצה?

<אבי אזולאי: מה, אתה צריך לחכות?

<אבי אזולאי: בוא, אנחנו רוצים לעשות את הפעילות אצלך לפני שילד ימות.

<אבי אזולאי: אז משמרות זה"ב, כמו שאמר לך ארז, מלחמת עולם, מלחמת התשה.

<אבי אזולאי: בסוף לקחנו משרתים בני 23-24 נשואים, שהם שירות לאומי, 07:30 הם עומדים עם הדגלים, עם אפוד זוהר ומעבירים.

<אבי אזולאי: אבל כמה כאלה יש לי – 40 כאלה בכל הארץ?

<אבי אזולאי: רובע ז' ואשדוד, ובית שמש.

<אבי אזולאי: קצת יש לי בגור ערד, יש לי בקריית גת, קריית מלאכי, אבל אין הרבה וצריך להכניס את בתי הספר.

<אבי אזולאי: פה אנחנו צריכים את הסיוע שמלמעלה, של ההנהגה.

<אבי אזולאי: אם יבואו לרבנים, ואני נפגשתי ערך חג עם הרב גרוס באשדוד, אתה בטח מכיר.

<אבי אזולאי: אישית, הלכתי אליו בעשר בלילה ללשכה.

<אבי אזולאי: ביקשתי שיוציא לי איזה מכתב, משהו שאנחנו נוכל לפרסם, להיזהר בחופשת החג.

<אבי אזולאי: מלא ילדים בחופש החג בחוץ.

<אבי אזולאי: הוא כתב, הוא אמר לי זה חשוב, חשוב, חשוב, אפילו בשבת הגדול, בדרשה בבית הכנסת – 2,000 איש – הוא דיבר על בטיחות בדרכים.

<אבי אזולאי: אין לי הרבה כאלה.

<אבי אזולאי: יש לי אחד כזה.

<אבי אזולאי: קשה מאד לקבל את ההסכמות האלה ולהיכנס.

<אבי אזולאי: והם לא רוצים.

<אבי אזולאי: הם אומרים לימודי קודש ולימודי קודש וזהו.

<אבי אזולאי: אם תבוא מפה קריאה לרבנים, ודיברתי עם הרבנית עדינה בר שלום, הבת של עובדיה יוסף והיא אמרה אבי, אין בעיה, אנחנו נדחוף, אנחנו נשכנע את הרבנים שיתנו לכם להיכנס, כי צריך להסתכל על העניין הזה כלימודי קודש, ונשמרתם לא בסיסמאות.

<אבי אזולאי: זה לימודי קודש.

<אבי אזולאי: ואם יבינו במגזר החרדי שמי שחוצה קו הפרדה לבן זה יותר חמור מלאכול חזיר ביום כיפור, אז יבינו.

<אבי אזולאי: וזה ההלכה, דרך אגב, אבל אף אחד לא מתייחס לזה ככה.

<אבי אזולאי: בסך הכל אנחנו מברכים על הקמת אגף החרדים במשרד החינוך.

<מקס אבירם: המחוז.

<אבי אזולאי: המחוז, על הקמת המחוז החרדי.

<אבי אזולאי: אנחנו צריכים שם את הגוף של הבטיחות בדרכים עם הממשק ועבודה מולנו.

<אבי אזולאי: אנחנו עם מקס.

<אבי אזולאי: מקס אבירם זה חלק מאיתנו ואנחנו חלק ממנו ואנחנו באמת באמת צריכים את התמיכה מול ההנהגה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עיריית ירושלים.

<א. גרשון בינט: קוראים לי גרשון בינט, אני ממלא מקום מנהל אגף לחינוך חרדי, מלווה את הנושא הזה של זהירות בדרכים שנים רבות, אבל לא רק זה ותיכף תבינו למה אני א ומר את מה שאני אומר.

<א. גרשון בינט: אני הייתי שותף לחיבורים עם פיקוד העורף.

<א. גרשון בינט: אני עד היום עושה מילואים ואני קצין אנו"ח ורב של מחוז ירושלים בפיקוד העורף.

<א. גרשון בינט: לאחרונה אני עובר לפיקוד, כי הקימו עם ידידינו גדי כהן פורום בפיקוד העורף, איך פונים למגזר וזה הנושא.

<א. גרשון בינט: אגב, אתה יושב הראש אמרת דבר שהוא הברקה, אבל היא כל כך פשוטה.

<א. גרשון בינט: מרוב שהיא פשוטה, כל הזמן, כל הדיבורים, נשאר דבר אחד מאד מעניין.

<א. גרשון בינט: אתם מאד רוצים, אתם מוכנים לעשות הכל, תמיד יש איזה הגבלות קטנות, כשההגבלות האלה פשוט גומרות את העניין.

<א. גרשון בינט: מביאים אתכם להצלחות וכשיש הצלחות זה הצלחות בשוליים.

<א. גרשון בינט: זה 80 מתוך 2,300, כאשר אומרים שמערכת החינוך החרדית מהווה עשרות אחוזים יותר גבוהים מהחלק היחסי שלהם באוכלוסייה.

<א. גרשון בינט: והכל נובע מסיבה אחת.

<א. גרשון בינט: כשמדברים על התאמות, כשמדברים על הצלחות, מדברים על דברים שהם לא העיקר.

<א. גרשון בינט: לא באים מעל, אלא באים עם.

<א. גרשון בינט: רק לאחרונה, ואולי זה יעלה לרמה הלאומית בנושא של הכשרה, מי שיודע מה זה סעיף 24, השארת מקומות בבתי ספר לעיתות חירום להתפנויות.

<א. גרשון בינט: אז כאילו שהבעיה היא המגזר רוצה, המגזר לא רוצה.

<א. גרשון בינט: יש כאן בעיות עקרוניות של המגזר, העצמאות הפדגוגית שהוא דורש, יש לזה השלכות על כל מיני דברים שנראים לכם כשוליים.

<א. גרשון בינט: אני רק אגיד קוריוז קטן.

<א. גרשון בינט: לפני כמה שנים הייתה ועידה בניר עציון ואנחנו היינו אז בתהליך של רה-ארגון באגף, והיה לנו יועץ ארגוני, בחור חילוני, נחמד, מכיר, מבין.

<א. גרשון בינט: הוא אמר שהוא רוצה לבוא.

<א. גרשון בינט: בוועידה הזו אחד הנושאים שעלה – הנושא של הכשרה, לימוד הנושא של זהירות בדרכים.

<א. גרשון בינט: מה צריך יותר מזה?

<א. גרשון בינט: וחי בהם.

<א. גרשון בינט: פיקוח נפש.

<א. גרשון בינט: ומי שהיה צריך להיות הדובר והנותן את ההסכמה וכביכול אפילו סיכמו מראש, זה היה הרב שטיינמן, לא פחות.

<א. גרשון בינט: יהודי שהיה קרוב אז לגיל 100.

<א. גרשון בינט: יזמו איזו שאלה מהמנהלים ושאלו את הרב שטיינמן, אחרי שכביכול תיאמו איתו שזה בגדול בסדר.

<א. גרשון בינט: שאלו אותו – משרד החינוך דורש שתהיה שעה בשבוע.

<א. גרשון בינט: עוד הייתה אז ד"ר רחל תומר, דורש שתהיה שעה בשבוע.

<א. גרשון בינט: אגב, אני ניסיתי להפעיל איתה איזה פורום שיקימו את החומרים, יתאימו את החומרים וזה עבד יופי.

<א. גרשון בינט: הבאתי להם מנהלים שעשו יחד.

<א. גרשון בינט: בסוף זה נבל על דבר פשוט.

<א. גרשון בינט: תעשו, אבל אנחנו לא תומכים בזה.

<א. גרשון בינט: אנחנו נסכים לקבל את זה.

<א. גרשון בינט: דברים כאילו קטנים ובשוליים.

<א. גרשון בינט: שאלו את הרב שטיינמן האם ללמד, משרד החינוך דורש שילמדו שעה בשבוע זהירות בדרכים, פיקוח נפש.

<א. גרשון בינט: בשום אופן לא.

<א. גרשון בינט: התחיל להיות לחץ, הרי תיאמו איתו.

<א. גרשון בינט: היו בטוחים שהוא הולך להגיד את זה בריש גלי לכולם.

<א. גרשון בינט: הוא אומר מה זה שעה אחת בשבוע?

<א. גרשון בינט: דבר כזה צריך להיות המחנך, המלמד, מדי פעם צריך להכניס אם זה בגמרא, אם זה בהלכה, אם זה בשיעורי דינים.

<א. גרשון בינט: להכניס את זה לתודעה סביב אירועים, לפני אירועים, בחששות לאירועים, בכל מיני דברים כאלה, את כל הנושא של בטיחות.

<א. גרשון בינט: כל נושא הבטיחות למיניהם, כל מה שקשור לסביבה וחיים.

<א. גרשון בינט: תראו, אני שומע אתכם מדברים ואני נהנה, אבל אני מתפוצץ בתוכי ואני אומר רגע, אבל אני כבר הייתי שותף לכל הדברים האלה ותמיד זה נתקע באותו דבר.

<א. גרשון בינט: כן, אנחנו רוצים שיכירו את המשטרה.

<א. גרשון בינט: זה מצוין שיכירו את המשטרה, אבל לא יותר חשוב שהילדים האלה יכירו את הנושא של זהירות בדרכים?

<א. גרשון בינט: לא יותר טוב?

<א. גרשון בינט: מה העניין הזה שנתפסים?

<א. גרשון בינט: אין עיני צרה.

<א. גרשון בינט: חברי בעיריית ירושלים, האגף לחינוך ערבי - - -

יעקב מרגי: איך אתם עושים את זה בעיריית ירושלים?

<א. גרשון בינט: אז אני אגיד לך.

<א. גרשון בינט: מישהו זרק כאן

<א. גרשון בינט: ואני אמרתי - - -

<אבי אזולאי: החוברת ששלחתי אליך נשלחה ל-50,000 בתי אב.

<א. גרשון בינט: אז מה?

<א. גרשון בינט: אז אתה שולח את זה לכל המנהלים.

<א. גרשון בינט: אני מקבל את זה, אני מעביר.

<א. גרשון בינט: אני מנהל את ה - - -

יעקב מרגי: השאלה מה הם עושים עם זה.

<אבי אזולאי: קוראים את זה.

<אבי אזולאי: יש גם בסוף משובים.

<אבי אזולאי: אנחנו מקבלים התייחסויות.

<א. גרשון בינט: מה שאתה יושב הראש אמרת ומה שהוא אמר מקודם - שלומי כץ, עקב אסון אישי הקים את הארגון הזה.

<א. גרשון בינט: הוא למד לדבר בשפה, הוא חלק מהקהילה, הוא מתאים את החומרים.

<א. גרשון בינט: הוא לא עושה את זה בשביל מפגש עם.

<א. גרשון בינט: אנחנו עשינו לו את כל ההכשרה בשקט בשקט, לפני החשש הזה שהיה כאן עם הרכבת הקלה בירושלים, וככה זה עובד.

<א. גרשון בינט: אם מכתיבים – עצם ההכתבה שבאים למעלה, יש רתיעה עצומה ואנחנו מדברים על הצלחות עם מעיין החינוך ובמקרה הטוב עם המחוז החרדי.

<א. גרשון בינט: חברה' שבאופן טבעי הם חלק מהמערכת והם מוכנים לקבל את זה.

<א. גרשון בינט: הם פתוחים הרבה יותר.

<א. גרשון בינט: אבל אפילו שזה מגיע לחינוך עצמאי, גם גדי כהן, כשהוא תמיד היה פתוח ועומד מול, אומר אני רוצה להצליח, אני רוצה תיאום איתי, אני רוצה להתאים את החומרים, אני רוצה להתאים - - -

יעקב מרגי: זה הכל דברים חשובים.

<א. גרשון בינט: כן.

<אבי אזולאי: שלומי כץ הוא שחקן - - -

יעקב מרגי: רגע, תן לו להתבטא.

<אבי אזולאי: הוא לא בתכנית הלימודים.

יעקב מרגי: אני רוצה שהוא בסוף יגיע, בדרך שלו.

יעקב מרגי: דיברנו על הדרך, על השפה.

יעקב מרגי: בדרך שלא הוא יגיע.

<א. גרשון בינט: בדיוק.

<א. גרשון בינט: אני רוצה לדבר פחות על התיאוריה והאידיאולוגיות החינוכיות והלאומיות שיש על זה, ויותר על הרמה הפרקטית.

יעקב מרגי: מר בינט, במילים אחרות אתה אומר לי – תקשיב טוב, טוב, אל תבלבלו לי במוח.

יעקב מרגי: המלמד - - -

<קריאה: סליחה, מה אמרת?

<קריאה: לא שמעתי.

יעקב מרגי: אמרתי את זה לעצמי.

יעקב מרגי: את בכוונה לא שמעת.

יעקב מרגי: הסלנג.

<קריאה: לא שמעתי ואני רוצה לדעת.

יעקב מרגי: אמרתי בביטוי מושאל – אל תבלבלו לי במוח, בסדר?

יעקב מרגי: אנחנו מחויבים לחינוך של זהירות ובטיחות.

יעקב מרגי: המלמד עושה את זה, אומר את זה, מלמד את זה בהלכות ועדיין אנחנו בסטטיסטיקות במקומות הכי גבוהים.

<א. גרשון בינט: לא, אני חושב שהוא לא עושה את זה.

יעקב מרגי: לא עושה את זה?

<א. גרשון בינט: לא.

יעקב מרגי: אז מה הדרך?

<א. גרשון בינט: ולמה לא עושה?

<א. גרשון בינט: כי באמת אני מסכים עם האנשים ועדיין אני מסכים שצריכה להיות בזה הדרכה סדורה.

<א. גרשון בינט: הדרכה סדורה זה יכול להיות שזה אומר חומר סדור, זה יכול להיות בזמנים של פגרה כזו, זה יכול להיות בקייטנות, זה יכול להיות גם בתוך מערכת וחלק יעשו כך וחלק לא.

<א. גרשון בינט: וגם עם אותו מלמד שהיה אמור לעשות את זה וצריך לעשות כמו שהרב שטיינמן רואה אותו, גם הוא צריך איזה חומר.

<א. גרשון בינט: גם הוא צריך איזה משהו.

<א. גרשון בינט: גם הוא צריך איזה עידוד מלמעלה.

<א. גרשון בינט: אתה יודע מה, עם רחל תומר ישבו צוות, צוות נפלא, המנהלים הכי טובים, עם אנשים שכתבו את התכניות האלה במשרד החינוך, כולל ברשותה של רחל תומר.

<א. גרשון בינט: ובסוף על דבר קטן הוא אמר רגע, אנחנו נקבל כמו כולם, שיהיה אחראי, רכז בנושא של זהירות בדרכים.

<א. גרשון בינט: היא אומרת תן לי לבדוק והיא חוזרת ואומרת נותנים לכם.

<א. גרשון בינט: אני חוזר ואומר מי נותנים לכם?

<א. גרשון בינט: החינוך העצמאי אומר שלא נותנים.

<א. גרשון בינט: בסוף התברר שכנראה באופן פורמאלי, כשנתנו את התקציבים למשרד החינוך קבעו כל מיני סעיפים, ובין השאר הדברים האלה היו.

<א. גרשון בינט: ולכן אני אומר ואני רוצה לסכם במילה אחת.

<א. גרשון בינט: רבותי, פיקוד העורף מבין את זה.

<א. גרשון בינט: אני חושב שהם מקימים צוותות מתוך הקהילה, עם הקהילה ושומעים אותם – איך אתם רוצים שזה ייכנס הלכה למעשה.

<א. גרשון בינט: אני חושב שאחד הרעיונות זה ארגוני החסד.

<א. גרשון בינט: אני לא יודע אם זה זק"א או שזה עזר מציון או דברים מהסוג הזה, אבל זו השיטה.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: ישראל גולומב, תחכים אותנו.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<ישראל גולומב: שלום וברכה.

<ישראל גולומב: אני מרכז פורום הרשויות החרדיות במרכז השלטון המקומי.

<ישראל גולומב: אני רוצה לפתוח עם זה ואחר כך לעבור לכובע אחר.

<ישראל גולומב: במרכז השלטון המקומי התחלנו קשר מול הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים לפני 8 שנים.

<ישראל גולומב: אני חושב שהחרדים בכלל לא היו בלופ של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ויצוין שבשנים האחרונות, ככל שהלך וחלף הזמן, יש רכזים ומתאמי יישובים.

<ישראל גולומב: היום אני חושב שהתיאום מול הרשויות המקומיות הוא במקום טוב, אבל זה לא מצליח לחדור לחינוך.

<ישראל גולומב: זה נמצא בחינוך הבלתי פורמאלי או בשעות אחר הצהריים, משום שלרשויות המקומיות אין קשר או אין להן בעלות על בתי הספר והן לא יכולות להכפיף אותם לקיים תוכן לימודי כזה או אחר.

<ישראל גולומב: אני חושב בחלק של השלטון המקומי שיתוף הפעולה הוא טוב.

<ישראל גולומב: רואים את זה בפעולות פנאי כשמחדירים את הנושא הזה.

<ישראל גולומב: רואים את זה במבצעים בכל הרשויות של מכירת קסדות ורכיבת אופניים.

<ישראל גולומב: כל מיני פרויקטים שרואים אותם כל הזמן, בעיקר בחופשות, אבל זה פחות נוגע לחינוך וזה לא נכנס לחינוך מטעמים שכבר דיברו עליהם פה.

<ישראל גולומב: אני בשנה האחרונה נכנסתי לנהל את רשת הגנים ואני רוצה לדבר על היבט של גנים, שלא דיברו עליו פה בכלל.

<ישראל גולומב: אני מברך מאד על הדיון הזה ואני שמח שאני נמצא בו, כי אני מרגיש שיש מקום לעשות דבר טוב.

<ישראל גולומב: אנחנו התחלנו עכשיו באיזו שהיא תכנית ואני אחרי היכרות קצרה עם מנהל המחוז החדש, מר איציק זהבי.

<ישראל גולומב: אני בטוח שגם נקבל כתף חמה ודחיפה ואנחנו מתקדמים.

<ישראל גולומב: עדיין לא בשלב של להציג תכנית.

<ישראל גולומב: אנחנו מנסים להביא הצעה שבגני הילדים, באשכולות גני הילדים, להפוך חצר אחת משלושת הגנים האלה למעיין כביש עם תנועה.

<ישראל גולומב: לעשות לילדים מקום שיהיו להם מגלשות, נדנדות ועוד פעם מגלשות ונדנדות אותו דבר, לחבר באיזו שהיא צורה את החצרות ולאפשר לילדים משחק מהסוג הזה.

<ישראל גולומב: זה רמזורים, זה יכול להוות למידה.

<ישראל גולומב: צוות פדגוגי אצלנו יושב ומכין תכנית כזו.

<ישראל גולומב: אחרי שאנחנו נהיה עם תכנית מסודרת, אנחנו מתכוונים לקבל אישור ממשרד החינוך לצמצם חצרות ולעשות חצרות מהסוג הזה, כי אנחנו חושבים שהדרכות ושעות לימוד, כשאתה נותן לילד בשעות הפנאי שלו על הבימבה, לעצור ברמזור, לתת לחבר שלו לעבור במעבר חצייה, אין ספק שזאת תודעה שתחדיר לי יותר טוב מכל שוטר עם מדים או בלי מדים, את המשמעות של שמירה על הכללים.

<ישראל גולומב: אנחנו בשלבים ראשונים של גיבוש התכנית הזו ואני בטוח שמשרד החינוך יתמוך בה.

יעקב מרגי: תודה.

<א. גרשון בינט: אני יכול להוסיף מילה?

<א. גרשון בינט: חלק חיובי אופטימי באמת.

<א. גרשון בינט: יש אצלנו בעיריית ירושלים ראייה גדולה, יש רפרנט בתושייה, תחת דיאנה קוגן, שהיא אחראית על נושא הזהירות בדרכים, ועושים פעילות עם התאמות.

<א. גרשון בינט: קשה, אבל הם עושים ויש גם דברים חיוביים שנעשים.

יעקב מרגי: טוב, בוא אני אגיד לך.

יעקב מרגי: אל תרגיש במצוקה, אבל זו המציאות בחברה החרדית.

יעקב מרגי: הם עוד לא השכילו להוריד את השלט נגרר מאחורי הגב שלהם ולשים שלט גורר בחזית, בחזה שלהם.

יעקב מרגי: הגיע הזמן שבחברה החרדית יובילו תהליכים.

יעקב מרגי: החברה החרדית פועלת רק כשהטיל נופל ורק אז הם יודעים לתפקד.

יעקב מרגי: לצערי הרב אני אומר את זה.

יעקב מרגי: ואם הדיון הזה היה גורר כותרת בעיתון המבשר או ביתד נאמן, היית רואה פה את כולם מבקשים רשות דיבור ומחפשים מי ידבר לפני מי ומי ייתן את הכותרת.

יעקב מרגי: זהירות בדרכים זה לא ציווי שלי.

יעקב מרגי: ונשמרתם לנפשותיכם זה לא גחמה שלי, זה ציווי.

יעקב מרגי: לצערי הרב, אם ההנהגה החרדית לא מגיעה לדיון כזה חשוב, זה אומר דרשני איפה זה יהיה ואיפה זה נמצא.

יעקב מרגי: אבל הנה אני אומר לך, מה שלא יהיה בכפייה, לא יהיה, לצערי הרב.

יעקב מרגי: תקשיב טוב טוב מה אני אומר לך ואני אומר את זה בצער.

יעקב מרגי: אני לא אוהב תהליכים כפייתיים, לא אוהב תהליכים כפייתיים, סליחה.

יעקב מרגי: אבל המדינה והמשרד יודעים בדיוק איפה הבטן הרכה של המוסדות האלה.

יעקב מרגי: המשרד צריך להשתמש בה, ואתה יודע מה, יהיה ביקוש לזהירות בדרכים - אני אומר לך - יותר מאשר בחברה הכללית.

יעקב מרגי: רק אם המשרד יידע לדקדק את העצב הנכון.

<א. גרשון בינט: ולעשות התאמות.

יעקב מרגי: אומרים לך פתוחים.

יעקב מרגי: משטרת ישראל פתוחה.

יעקב מרגי: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, יותר מאשר העגל רוצה לינוק, הפרה רוצה להניק ועשתה כבר צעדים.

יעקב מרגי: אנחנו לא מבקשים, אתה יודע מה, למדנו.

יעקב מרגי: התרגלנו שמלכתחילה לא מרימים דגלים בחברה החרדית.

יעקב מרגי: אני מבין את האמירה שלהם - אנחנו מסכימים אבל לא.

יעקב מרגי: למה, מה יש בזה?

יעקב מרגי: יש בזה כפירה?

יעקב מרגי: יש בזה דברי אלוקים חיים.

יעקב מרגי: קדושת החיים – ונשמרתם מאד לנפשותיכם.

יעקב מרגי: צריך לא לפחד מחדש.

יעקב מרגי: חדש זה בתבואה.

יעקב מרגי: חדש אסור מן התורה בתבואה, לא בחיים, לא בדברים אחרים.

יעקב מרגי: סליחה שאני אומר לך את זה.

יעקב מרגי: אתה תמיד מגיע לדיונים.

יעקב מרגי: אתה יודע, תמיד מורה נוזפת במאחרים בפני הנמצאים.

יעקב מרגי: אבל אתה יודע מי נמצא פה ומתמיד?

יעקב מרגי: הפרוטוקול.

יעקב מרגי: הפרוטוקול סופג את זה ואנחנו נוציא את זה החוצה, גם את דברי הביקורת שלי על נוכחות חברי הכנסת, על נוכחות מנהלי רשתות החינוך החרדיים.

יעקב מרגי: תאמין לי שאם היה פה דיון על הקצאת שעות, גם על לימודי החלל והתחממות כדור הארץ, היית רואה פה שולחן מלא.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: זה לא נוח.

יעקב מרגי: ואני יודע מה אני הולך לומר, את עיקומי הפרצוף ואת הקריצות, אבל אני אומר את הדברים שלי כדרכי.

יעקב מרגי: שקלתי אם לבטל את הדיון.

יעקב מרגי: קיבלתי החלטה לא לבטל אותו כדי לומר את הדברים האלה.

יעקב מרגי: יש מישהו שרוצה לתרום לדיון בנושא ושטרם דיבר?

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<שפרה קרימולובסקי: שפרה קרימולובסקי, בעלת משרד לתקשורת שיווקית.

<שפרה קרימולובסקי: מניסיון של דברים אחרים שאנחנו הכנסנו בחינוך לתזונה בריאה וכדומה, אני חושבת א' שכדאי להכשיר מורים לדברים מתוך תלמודי התורה ובית יעקב ואת זה ניתן לעשות, ושהם ילמדו את הדברים, שישלבו אותם וכו', כי באמת הם זה בא מבחוץ ישנה התנגדות.

<שפרה קרימולובסקי: וגורם נוסף חשוב מאד, זה ההורים עצמם.

<שפרה קרימולובסקי: הם מהווים במגזר שלנו, לצערנו הרב, דוגמא שלילית והיה צריך להתחיל משם, באסיפות הורים וכדומה, לדבר על הנושא הזה.

<שפרה קרימולובסקי: הרי כולנו בתוך המגזר - - -

יעקב מרגי: את יודעת, יש טרנד בחברה החרדית, בקירוב מה שנקרא, הפרשת חלה.

יעקב מרגי: אני לא יודעת למה זה תורם, הכנסים האלה, חוץ מלאותה רבנית שמקבלת על זה.

<שפרה קרימולובסקי: לאותה רבנית שמקבלת כסף, אני מסכימה איתך.

יעקב מרגי: תאמיני לי אם יעשו כנס על ונשמרתם מאד לנפשותיכם, זה יועיל לכולם.

<שפרה קרימולובסקי: אני חושבת בהחלט שזה נכון.

יעקב מרגי: אז אם לא בזה, באסיפות הורים.

יעקב מרגי: רבותי, אני מוכן לבחון כל דרך.

<מקס אבירם: אדוני יושב הראש, עלית עכשיו על סטרטאפ, במהלכים האלה, בכנסים האלה של הפרשת חלה, אפשר להכניס נושאים של בטיחות בדרכים.

<שפרה קרימולובסקי: שם זה אולי לא כל כך ילך, אבל זה יכול ללכת בכנסים של אמירת אמת, ושם זה - - -

יעקב מרגי: זה הטרנד החדש.

יעקב מרגי: זה לא החרדים אשמים, זה החברה הכללית שצורכת את זה.

יעקב מרגי: זה סוד הקיום, אתם לא מבינים.

יעקב מרגי: הקדוש ברוך הוא ממציא כל פעם כדי שלא יהיה מיתון.

<אבי אזולאי: יושב הראש, יש את נושא מוסדות הפטור.

יעקב מרגי: רגע, סיימת?

<שפרה קרימולובסקי: כן.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אבי אזולאי: מוסדות הפטור.

<אבי אזולאי: המצב הוא יותר קשה במוסדות הפטור, כי שם ממש אפשר להיכנס.

<אבי אזולאי: אנחנו עשינו פיילוט לפני שנה וחצי, יצאנו בקול קורא לכל מוסדות הפטור – מי רוצה – אנחנו משלמים שעות.

יעקב מרגי: איציק זהבי שמע את הדברים שלי קודם, על שיעור נגינה.

יעקב מרגי: הוא שומע את הדברים שלך, כי הוא משרד החינוך מבחינתי.

<אבי אזולאי: אז אני אומר, במוסדות הפטור אנחנו מימנו שעות למדריכים ועשינו להם הכשרת הדרכה לבטיחות בדרכים.

<אבי אזולאי: סך הכל נרשמו 11 בתי ספר בערך מ-200 מוסדות פטור ועשינו שם את הפיילוט ועברנו שנה שלמה עם הדרכות, שעה שבועית וכו'.

<אבי אזולאי: היה מצוין, אבל קשה להמשיך את זה.

<אבי אזולאי: אנחנו עכשיו יוצאים עם - - -

<קריאה: הכסף - - -

<אבי אזולאי: אבל אנחנו ממשיכים.

יעקב מרגי: לא, הפוך.

יעקב מרגי: חשבתי שתלמד מזה מה שאמרתי.

יעקב מרגי: זה סותר חלק מהדברים שלך ואני אגיד לך למה.

יעקב מרגי: אז הנה, הדריכו מדריכים - - -

<אבי אזולאי: הכנסנו מדריכים - - -

יעקב מרגי: כמה באו ללמוד את זה?

<אבי אזולאי: עשו בכיתות.

<אבי אזולאי: קול קורא ואנחנו ממשיכים.

<א. גרשון בינט: זה לא זה.

יעקב מרגי: אקטיביזם בתוך החברה החרדית.

יעקב מרגי: לכן אני לא לחינם - - -

<א. גרשון בינט: אבל הם פוחדים.

יעקב מרגי: סליחה, לא לחינם אמרתי ארגוני הצלה וזק"א.

יעקב מרגי: אלה ארגונים אקטיביסטים.

יעקב מרגי: לא לחינם הלכתי על טרמינולוגיה של גורר ונגרר.

<א. גרשון בינט: אני חושב שזה כיוון נפלא.

<א. גרשון בינט: רק תיגע.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<מלכה רחל בנעט: שמי רחלי בנעט, תקשורת שיווקית.

<מלכה רחל בנעט: דיברתם על הפרשת חלה.

<מלכה רחל בנעט: ה-issue המרכזי הוא - - -

יעקב מרגי: אל תהפכו את זה עכשיו לדיון.

<מלכה רחל בנעט: אני אומרת שה-issue המרכזי - - -

יעקב מרגי: עוד יפנו אלי ויגידו שאני נגד הפרשות חלה.

<מלכה רחל בנעט: זה הגברים.

יעקב מרגי: אשתי מפרישה חלה כל יום שישי.

<מלכה רחל בנעט: ה-issue המרכזי זה הגברים, שהם הולכים באמצע הכביש.

<מלכה רחל בנעט: המלמדים יוצאים מתלמוד התורה יחד עם הילדים באמצע הכביש ולא חושבים שצריך להעלות אותם - - -

יעקב מרגי: תגידו, חשבתם על זה פעם שאמא עוברת את הילד, קודם כל מקריבה את התינוק קדימה.

יעקב מרגי: קודם כל היא מוגנת.

<קריאה: יש מחקרים ברשות - - -

יעקב מרגי: יש הרבה, אני לא רוצה.

יעקב מרגי: אני אומר את זה בצער, אני לא מקניט.

יעקב מרגי: אני אומר את הדברים בדם ליבי, אני לא מקניט.

יעקב מרגי: וזה שילדה בת 4 תיקח את אחותה הקטנה או אחיה הקטן.

יעקב מרגי: רבותי, אני כבר אמרתי לכם, תהיו בשעה שמונה לכביש הראשי ברחוב רבי עקיבא בבית"ר עילית.

יעקב מרגי: תלכו בשעה שמונה.

<שפרה קרימולובסקי: ברבי עקיבא בבני ברק זה קטסטרופה.

יעקב מרגי: זה לא רק שם.

<מקס אבירם: זה סיוט.

<מקס אבירם: פחד.

<מקס אבירם: אני יום אחד עמדתי, לא נסעתי.

יעקב מרגי: לא רק שם, רבותי, שלא תבינו.

יעקב מרגי: בסביבת בתי הספר הכלליים, גם שם היה דיון וגם שם.

יעקב מרגי: אבל פה זה מאסה קריטית.

יעקב מרגי: בתי הספר עמוסים, התנועה היא כבדה וצריך מישהו שייתן את הדעת.

יעקב מרגי: תודה.

<מקס אבירם: אדוני יושב הראש, אני יכול לומר עוד מילה אחת?

<מקס אבירם: עוד משפט אחד.

יעקב מרגי: כן.

<מקס אבירם: אני חושב שהחידוש שכולם צריכים להפנים אותו, זה עצם עובדת הקמתו של המחוז החרדי במשרד החינוך, שרק יביא לקידום ענייני ה - - -

יעקב מרגי: אתה כמו אותה מורה שאומרת את הדברים הברורים מאליהם לאלה שלא איחרו.

יעקב מרגי: תאמר לאלה שלא באו מה החשיבות של המחוז החרדי.

<מקס אבירם: סליחה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<איציק זהבי: אני ברשות

<איציק זהבי: כם אתייחס רק במספר נקודות.

<איציק זהבי: קודם כל, אני מתחייב כאן להעלות את הנושא הזה בכל מפגש שיש לי, גם עם נציגים, גם עם נציגי הבעלויות על המוסדות, גם עם האיגודים למיניהם – כולל איגוד תלמודי התורה, שהם הבסיס של מוסדות הפטור ואנחנו נביא את הדברים האלה בצורה מסודרת.

<איציק זהבי: זה חלק מהשיח שאנחנו מבקשים לקדם בתוך העשייה של המחוז החרדי.

<איציק זהבי: החומרים שנמצאים פה ושגם הצגתם אותם בפני הוועדה, הם חומרים מאד מאד חשובים, מאד מאד טובים ואנחנו לא מחפשים, משרד החינוך לא הולך להוציא חומרים חדשים.

<איציק זהבי: אם יש חומרים קיימים שהם טובים, אנחנו נשתמש בהם וזו רק דוגמית.

<איציק זהבי: אנחנו נשקיע בזה מאמץ גדול מאד גם בחשיפה.

<איציק זהבי: אני חושב שעלו פה כמה רעיונות מאד מאד יפים.

<איציק זהבי: לא כולם קשורים אלינו, אבל בכלל לציבור הישראלי ולציבור החרדי, אני חושב שהם יכולים להיות תשובה ופתרון טוב.

<איציק זהבי: אנחנו בתוך המחוז, ביחד עם האגף במשרד, נבנה את הנושא הזה בצורה מסודרת לקראת השנה הבאה ונשמח לבוא ולתת דין וחשבון כאן בוועדה.

<איציק זהבי: אני רוצה ברשותכם לומר בכל זאת עוד מילה על ונשמרתם גם בדברים שהם מעבר לשלושה חודשים, ולומר לכם רבותי, יוצאים לחופשת הקיץ, צריכים לשמור על הילדים בקיץ.

<איציק זהבי: צריך לראות מה קורה איתם כשהם יוצאים לטיולים, כשהם הולכים אל חופי הים, כשהם נמצאים בכל מיני מקומות שבהם צריך להשגיח.

<איציק זהבי: ונשמרתם הוא בכל המקומות, הוא בכל הסביבות, ולקראת הקיץ אנחנו, כשהילדים מסתובבים ברחובות בחוץ, צריכים לתת להם מענים ואנחנו רואים בזה חלק אינטגראלי מתוך ונשמרתם.

<איציק זהבי: בפגישותיי גם עם רבנים ועם גורמים מתוך המנהיגות של הקהילה החרדית, של הציבור החרדי, אעלה וכבר העליתי את הנושא הזה ואני יכול לומר לכם שבתחושה שלי יש הרבה יותר פתיחות לדברים הללו מאשר בעבר, ויש הרבה יותר רצון ונכונות.

<איציק זהבי: אני מקווה שזה יוכל לקרום עור וגידים ובדחיפה של ועדת החינוך של הכנסת ויושב הראש, על אחת כמה וכמה.

<איציק זהבי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה לכולם.

יעקב מרגי: אני אסכם פחות או יותר נקודות שעלו: הוועדה מודה לכל מי שהגיע לדיון ולשותפים בדיון ולכל מי שתרם לדיון.

יעקב מרגי: הוועדה מודה למנהל המחוז החרדי על תכנית הגברת הזהירות בדרכים והחינוך לבטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: הוועדה מצרה על היעדרותם של מנהלי רשתות החינוך החרדיות והבעלויות השונות בחינוך החרדי.

יעקב מרגי: הוועדה מצרה על היעדרותם של חברי הכנסת החרדיים מהסיעות החרדיות מהדיון על זהירות בדרכים, צעד שיש בו אמירה מסוכנת על כך שזהירות בדרכים הוא נושא לא חשוב.

יעקב מרגי: מתי התכנית אמורה לצאת?

<איציק זהבי: אנחנו כבר עובדים על הבסיס שלה וכבר לקיץ הנוכחי וגם לשנת הלימודים הבאה כמובן.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לרשויות המקומיות לשתף פעולה עם היוזמה הברוכה להטמיע את תכנית הזהירות בדרכים בבתיה ספר החרדיים.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מעקב בעוד חמישה חודשים על תהליך ההטמעה בשנת הלימודים הקרובה בתוך מוסדות החינוך.

יעקב מרגי: אני לוקח את הסוגיה הזו ברמה האישית, אני כיושב ראש הוועדה לוקח את הסוגיה הזו ברמה אישית להידברות גם עם חברי הכנסת החרדיים וגם עם מנהלי רשתות החינוך, כדי להביא לשיתוף פעולה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לארגוני ההצלה השונים בחברה החרדית, להקים זרוע מתנדבים שייכנסו לתוך בתי הספר החרדיים ללימוד מקצוע הזהירות בדרכים, כמובן תוך התמקצעות ולימוד הנושא הן מהמועצה הלאומית לבטיחות בדרכים והן ממשרד - - -

<מרים נחום: הרשות לבטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: הרשות.

יעקב מרגי: רשות, מועצה, אז צודקת.

יעקב מרגי: אני פוחד שייקחו לכם תקנים מסוימים, בסדר.

<אבי אזולאי: אתה לא מבין כמה אתה צודק.

יעקב מרגי: משם אני בא.

יעקב מרגי: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, המשרד לביטחון פנים.

יעקב מרגי: ושוב, משרד החינוך.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להכניס את זה בסיכום.

יעקב מרגי: אני לא לחינם אמרתי.

יעקב מרגי: אתם יודעים איפה ללחוץ.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה מעניין את מנהלי המוסדות.

יעקב מרגי: זה הא בהא תליה.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.