ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 221, 2016-03-28 13:00

טלי פלוסקוב: צהרים טובים לכל הנוכחים.

טלי פלוסקוב: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: על סדר היום הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 176), התשע"ו-2016 והצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - מענק פטירה בעד ילד נכה שנפטר), התשע"ו-2016, הצעת חוק פרטית שצריכה להתמזג עם הצעת החוק הממשלתית.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שמי שיציג לנו את החוק זה נציג הביטוח הלאומי, עורך דין שלומי מור.

<שלומי מור: תודה רבה גברתי.

<שלומי מור: אנחנו מביאים בפני הוועדה הצעת חוק ממשלתית שמבקשת לתקן את סעיף 310 לחוק הביטוח הלאומי.

<שלומי מור: סעיף 310 לחוק הביטוח הלאומי קובע מי זכאי למענק פטירה כאשר ככלל מדובר במשפחות שאחד מבני המשפחה נפטר בהן והיו זכאיות לשאירים, קצבאות זקנה, תלויים, נפגעי עבודה בתנאים כאלה ואחרים, נכות כללית וכולי והיום משתלם להם מענק חד פעמי בשיעור של כ-8,600 שקלים.

<שלומי מור: המענק אמור גם לסייע להם בהסתגלות במעבר שבין הזכאות השוטפת לקצבה עד הפטירה ולהפסקת הקצבה שלאחריה, וכמובן גם בהוצאות שכרוכות בפטירה, בשבעה וכולי.

<שלומי מור: בעקבות פניות של הגופים השונים שעוסקים בנושא, התגבשה הצעת חוק ממשלתית שמבקשת להוסיף לזכאים גם משפחות שהילד הנכה, בגינו השתלמה קצבת ילד נכה, נפטר.

<שלומי מור: כך שמי שהיה זכאי לגמלת קצבת ילד נכה והילד נפטר לפני גיל 18, יהיה זכאי לאותו מענק בסך 8,60 שקלים.

<שלומי מור: לפי ההערכות של המוסד לביטוח לאומי מדובר בין 200 ל-250 ילדים בשנה שפטירתם תזכה את המשפחות שלהם וכמובן תסייע למצבן.

<שלומי מור: זה עיקר התיקון.

טלי פלוסקוב: מספרים קשים.

טלי פלוסקוב: כמובן שמאוד מבורך לתמוך במשפחות שעברו טלטלה כזאת.

<שלומי מור: הדבר הנוסף הקטן, אם אוכל להוסיף, שבין היתר בהתייעצות ולבקשת הייעוץ המשפטי של הוועדה, תחולת התיקון לא תהיה ב-1 בחודש שלאחר פרסומו – אינני יודע אם הכנסת תצביע עוד החודש – אבל מה שעוגן כאן הוא שהזכאות תהיה בגין ילד שנפטר החל מה-1 באפריל.

<שלומי מור: בעוד מספר ימים כל ילד שילך לעולמו החל מה-1 באפריל יזכה במענק.

טלי פלוסקוב: גם אם נאשר את זה במושב הבא.

<שמרית גיטלין שקד: אני מניחה שנאשר את זה במושב הזה.

<שמרית גיטלין שקד: הפער יכול לנבוע מכך שגם כאשר אנחנו מאשרים, יש עשרה ימים עד הפרסום ברשומות.

<שמרית גיטלין שקד: מכיוון שזה לאחר יום פרסומו, זה היה יכול להיגרר גם ל-1 באפריל.

טלי פלוסקוב: כאמור, זה תיקון מבורך מאוד.

טלי פלוסקוב: האם יש מישהו שרוצה להתייחס?

<אבנר עורקבי: יו"ר אהב"ה וחבר בפורום הנכים.

<אבנר עורקבי: אני רוצה מאוד לברך את הוועדה על המוגמר.

<אבנר עורקבי: אפשר לומר שזה דבר שלא היה והנה הגיעה הישועה וברוך השם ההורים יכולים לקבל מינימום, וזה עדיין המינימום שבמינימום, לרפא את הכאב הגדול והנורא עת הלך להם ילד.

<אבנר עורקבי: אני רוצה לברך את הוועדה ואת היוזמות חברות הכנסת שולי מועלם ואיילת נחמיאס ורבין וגם לברך את הביטוח הלאומי שהגיע להסדר מסוים.

<אבנר עורקבי: אני יודע שהם עושים הרבה למען ילדים בעלי צרכים מיוחדים.

<אבנר עורקבי: תודה.

<נעמי מורביה: יושבת ראש מטה מאבק הנכים וחברה בפורום הארגונים למשא ומתן עם ממשלת ישראל.

<נעמי מורביה: אני מצטרפת לכל דבריו של אבנר.

<נעמי מורביה: אני רוצה לברך את הכנסת הזו הנוכחית על הפתיחות ועל הדברים שהיא עושה.

<נעמי מורביה: אלה דברים שלפני כן יכולנו רק לחלום עליהם ואפילו לא העזנו להעלות אותם על דל שפתינו כי אמרנו שיגלגלו אותנו מהמדרגות עם כיסאות הגלגלים שלנו.

<נעמי מורביה: נעשים כאן דברים מדהימים ואני מקווה שבאמת יריצו את החוק כמה שיותר מהר כדי שייכנס לתוקף כך שלפחות במשהו נקל על כאבם של ההורים.

<נעמי מורביה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני כמובן אמסור את דבריך לכמה שרים בממשלת ישראל וגם לכמה חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: אתם יודעים, אנחנו באמת עובדים מאוד מאוד קשה ולפעמים ברוב העבודה שיש כאן, שוכחים להגיד מילה טובה.

טלי פלוסקוב: ביקורת תמיד קל להעביר.

טלי פלוסקוב: לכן אני חושבת שדבריך הם מאוד במקום גם כלפי חברי הכנסת וגם כלפי ביטוח לאומי כי אני רואה כבר כמה הצעות חוק, כשאני מנהלת את הוועדה, ואני רואה את ההתנהגות שלהם ואני רואה עד כמה הם לוקחים ללב את הדברים.

טלי פלוסקוב: אם אנחנו מצליחים לקדם כאן משהו ולעשות, הם שמחים יחד אתנו.

טלי פלוסקוב: גם שם עובדים אנשים עם לב, להבדיל מהתדמית שהתקבלה.

<משה בניטה: עמותת יקיר לי, משפחות שאיבדו ילד.

<משה בניטה: אני רוצה להודות לכל מי שעזר להגיע ליום הזה ובראש ובראשונה אני רוצה להודות לחבר הכנסת אלי אלאלוף שהנושא התקדם אצלו בקצב מאוד מהיר.

<משה בניטה: אני רוצה להודות גם לחברת הכנסת תמר זנדברג שמאוד דחפה ועזרה לנו להגיע לנושא הזה.

טלי פלוסקוב: עוד שני אנשים שנודה להם הם שר הרווחה ושר האוצר.

<פנחס יוסף רבינוביץ: את זה אני הולך להגיד.

<משה בניטה: יש לי שאלה.

<משה בניטה: בחוק הזה מדובר בילד שנפטר.

<משה בניטה: מה הגדרה של ילד?

<שמרית גיטלין שקד: ילד נכה כהגדרתו בסעיף 221.

<שמרית גיטלין שקד: כלומר, חלות לגביו תקנות ילד נכה.

<שמרית גיטלין שקד: ף

<משה בניטה: עד איזה גיל?

<שמרית גיטלין שקד: עד גיל 18.

<משה בניטה: ילד בגיל 19 שצריך לקבור אותו, מי משלם את עלויות הקבורה והמצבה?

<שמרית גיטלין שקד: בלי קשר למענק הזה, יש בחוק הביטוח הלאומי תשלום דמי קבורה לכל אדם שנפטר בישראל.

<שמרית גיטלין שקד: משלמים לחברה קדישא את ההוצאות של הקבורה שלו.

<פנחס יוסף רבינוביץ: לא מצבה, לא אוטובוס, שום דבר.

<פנחס יוסף רבינוביץ: זאת אומרת, המשפחה אחרי שנתיים וחצי שישבה ואחד ההורים לא עבד, כאן אנחנו נכנסים מה ששמעתם כאן בשבוע שעבר על מה שקורה בזמן שהילד חי.

<פנחס יוסף רבינוביץ: סליחה, לא הצגתי את עצמי.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני יחד עם משה בניטה.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני אבא של דסי רבינוביץ ואני 19 וחצי שנים חולם על הדבר הזה, מאז קמתי מהשבעה.

<פנחס יוסף רבינוביץ: בשבוע שעבר שמעתם שיש הוצאות ראשונות.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני לא מדבר על השבעה אלא אני מדבר על מצבה שעולה היום 4,000 שקלים והשמים הם הגבול.

<פנחס יוסף רבינוביץ: רק האוטובוס עולה 4,000 שקלים והשמים הם הגבול.

<פנחס יוסף רבינוביץ: ילד הוא ילד הוא ילד.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אגב, בתאונות דרכים אין גיל לילד ושם יש תקציב מיוחד שמקבלים אותו ב-2952.

<פנחס יוסף רבינוביץ: יש עזרה, יש קצבה ואין גיל לילד שמקבל תמיכה.

<פנחס יוסף רבינוביץ: זאת אומרת, ילד הוא ילד הוא ילד.

טלי פלוסקוב: הבנו.

<משה בניטה: צריך באמת לראות שלא ייווצרו כאן פערים ואפליות בין ילד כזה לילד אחר.

<משה בניטה: שתי הערות לחוק עצמו.

<משה בניטה: במצב שילד חלה בסרטן וברוך השם הוא מבריא, ביטוח לאומי ממשיך לשלם קצבאות במשך חצי שנה מסוף הטיפולים.

<משה בניטה: זה מה שקורה בפועל בשטח.

<משה בניטה: ביטוח לאומי ממשיך לשלם את הקצבאות לכל המשפחה.

<משה בניטה: כאשר ילד נפטר, באותו יום נעצרות הקצבאות.

<משה בניטה: אני שואל למה.

טלי פלוסקוב: אתה מדבר עכשיו על קצבת נכות.

<משה בניטה: בעיקר קצבת נכות.

<משה בניטה: יש גם שר"ם, יש גם קצבאות נוספות.

<משה בניטה: זה גם סוג של הפסקת טיפולים ואני לא רואה שום סיבה הגיונית למה גם כאן הקצבאות לא ימשיכו עוד חצי שנה, מה שייתן למשפחה זמן להתארגן ויחסוך מהביטוח הלאומי משלוח מכתבים לא נעימים בתוך השלושים, ועל כך דיברנו בדיון הקודם.

<משה בניטה: אני חושב שצריך לכלול גם את זה בתוך החוק, שהקצבאות ימשיכו להיות משולמות בדומה למצב בו מאבדים ילד.

<משה בניטה: הדבר השני וכאן יש לי נגיעה אישית והוא באותו הקשר.

<משה בניטה: כאשר ילד מקבל קצבת ניידות, המשפחה מקבלת מה שנקרא הלוואה עומדת מביטוח לאומי ומדובר בכמה אלפי שקלים.

<משה בניטה: כשהוא נפטר, כמה חודשים לאחר מכן, ביטוח לאומי דורש את הכסף הזה בחזרה.

<משה בניטה: מבחינת ביטוח לאומי מדובר בגרושים אבל מבחינת המשפחות שהן ממילא במצב כלכלי קשה, מדובר בסכום מאוד מאוד בעייתי.

<משה בניטה: כדי להמחיש את המושגים, אני בזמנו קיבלתי עשרים אלף שקלים.

<משה בניטה: אני הייתי מציע שהסכום הזה של ההלוואה העומדת יהפוך למענק במקרה של פטירת הילד.

<אבנר עורקבי: את זה אפשר לעשות בחקיקה נפרדת.

<אבנר עורקבי: את החוק הזה צריך להעביר כאן ועכשיו.

טלי פלוסקוב: אתה אומר את זה כמישהו שנמצא כאן כל יום ומבין ומכיר את החומר, אבל זה טוב שהעלית את הנושא בפנינו.

טלי פלוסקוב: הצטרפה אלינו אחת מהיוזמות, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

טלי פלוסקוב: לפני שאני אתן לך זכות דיבור, אנחנו רוצה לתת את רשות הדיבור לעוד אורח אחד.

<משה בניטה: אלה הדברים שרציתי להעלות.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אמרתי כבר קודם שמאז שקמתי מהשבעה, לקח לי כמה שנים להגיע למעמד הזה אחרי שעברנו קריאה ראשונה ואנחנו כבר הולכים לקריאה שנייה ושלישית ואני אומר ברוך שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אין לי הרגשה של דז'ה וו.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני שם.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני עדיין שם.

<פנחס יוסף רבינוביץ: 19 וחצי שנים ואני שם.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני אומר שיש לו 19 וחצי שנים של ניסיון בשכול ועוד שנתיים וחצי התמחות.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני באמת רוצה להודות לתמר זנדברג ולטלי פלוסקוב אתן אנחנו הולכים על מערך יותר גדול שאנחנו מקווים שיכירו בשכול על רקע רפואי.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני מקווה שנזכה שיכירו במדינת ישראל כמו שמכירים בתאונות דרכים, בנפגעי המתה, בנפגעי מתאבדים, שיכירו בשכול על רקע רפואי.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני מייצג את חוג הסרטן ואנחנו עובדים על הדבר הזה.

<פנחס יוסף רבינוביץ: יש כל מיני דברים אבל לא כאן המקום לפרט.

<פנחס יוסף רבינוביץ: זה הזמן לומר תודה.

<פנחס יוסף רבינוביץ: יש הכרת הטוב לשר כץ ולשר האוצר שבאמת הבינו מהר, וגם לחברי כנסת שהיו כאן בדיון הקודם, אילן גילאון ויעקב מרגי.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני מקווה שהמשפחות האלה לפחות תהיה להם קצת רווחה כי אנחנו שם.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: לפני שחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין מתחילה לדבר, אני רוצה לומר שלא פעם אנחנו דנים כאן בוועדה במקרים מאוד מאוד קשים.

טלי פלוסקוב: בשבוע שעבר היה לנו דיון בהצעת חוק שקשורה למשפחות של חולות וחולי סרטן.

טלי פלוסקוב: אני לא חושבת שהיה כאן אחד מחברי הכנסת או מי מהנוכחים בוועדה שיצא בעיניים יבשות.

טלי פלוסקוב: זה נורא קשה לשמוע את הסיפורים האלה.

טלי פלוסקוב: ליבנו אתכם.

טלי פלוסקוב: לפתור את כל הבעיות בבת אחת, מאוד מאוד קשה.

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו חילקנו את זה לקבוצות ולנושאים, אבל כמו שציינתם כאן לא פעם, היום אנחנו מתקדמים.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, הנושא לא נשאר ללא מענה וזה מה שחשוב לנו.

טלי פלוסקוב: אנחנו כמובן נמשיך לטפל.

טלי פלוסקוב: לקחתי לתשומת לבי את מה שאתה העלית ולקחתי לתשומת לבי את מה שאתה העלית.

טלי פלוסקוב: אנחנו נמשיך להוביל עוד הצעות חוק בנושא הזה כדי להקל במקסימום על המשפחות שגם כך באמת עוברות תהליכים לא פשוטים.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה חברתי הטובה והאהובה טלי פלוסקוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר לכם משהו.

איילת נחמיאס ורבין: טלי, מירב בן ארי ואני ביום חמישי האחרון, בפורים, סיירנו בבית החולים ברזילי באשקלון.

איילת נחמיאס ורבין: טלי מיהרה לחיפה.

איילת נחמיאס ורבין: אני נסעתי לאחר מכן לבית החולים הדסה.

איילת נחמיאס ורבין: בבית החולים ברזילי אמרו לנו שהם מרגישים שמחלקת הילדים מאוד עמוסה ולכן הם מבקשים מאתנו ללכת למחלקות אחרות.

איילת נחמיאס ורבין: בהדסה הייתי בשלוש מחלקות וביניהן במחלקת ילדים.

איילת נחמיאס ורבין: הייתי גם במחלקה נוירולוגית וגם שם פוגשים את הילדים וגם שם פוגשים את הילדים שעל חלקם אתה שומע מהרופא בלחישה, כמובן בלי להפר את זכויות החיסיון שלהם, שזה יהיה מאוד מאוד קשה, כולל ילד שממש עשרה ימים קודם גילו מה יש לו.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד לכם שהקושי הכי גדול שלי אחרי שיצאתי מבית החולים, משני בתי החולים - ואני מבטיחה לכם שאם אתם תעשו לי מבחן, אתם תגלו שאני זוכרת את השמות של כל הילדים וגם של כל החולים, יש לי גם דרישות שלום לליצמן - אני הולכת אתם.

איילת נחמיאס ורבין: ממש הולכת אתם.

איילת נחמיאס ורבין: אני הולכת עם הילדים האלה ואני הולכת עם ההורים האלה ואני הולכת בכאב לב מאוד גדול.

איילת נחמיאס ורבין: בשבוע שעבר לא יכולתי להשתתף בדיון ולפני שבועיים בדיון הקשה על הזכויות של חוג הסרטן בגלל דיון קשה אחר.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד שאין כאן כמעט דיונים לא קשים בכנסת, בניגוד למה שחושבים.

איילת נחמיאס ורבין: אין כאן כמעט דיונים לא קשים.

איילת נחמיאס ורבין: נכון?

טלי פלוסקוב: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: דיברתי על זה במליאה עת העברנו בשבוע שעבר בלילה את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

איילת נחמיאס ורבין: דיברתי עם שר הרווחה ואמרתי לו שאנחנו מעבירים את זה אבל את המחויבויות שנותרות לנו אחרי שאנחנו מעבירים את זה - וזה עוד היה לפני שהייתי בבתי החולים - אנחנו אותן רק מתחילים.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, צריך להגיד כאן בשולחן הזה לשר הרווחה הרבה תודה וכמו שאתה אומר הכרת הטוב והרבה הכרת תודה על כך שהוא באמת הבין שמדובר כאן באפליה בלתי סבירה.

איילת נחמיאס ורבין: הקושי הגדול כשאתה מדבר עם ההורים, וזה הקושי שגם היה לי בבית החולים הדסה כאשר אחד מההורים שפגשתי שם, אימא צעירה, בתה הראשונה שנולדה עם בעיה, היא שבוע אחרי הלידה והיא כבר בבית החולים מתרוצצת מבדיקה לבדיקה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקווה שהסוף יהיה טוב אבל לחזור לעבודה, כנראה זה מאוד מאוד רחוק ממנה בשנים הקרובות.

איילת נחמיאס ורבין: כאשר אנחנו בכנסת לא רואים מה שעובר על ההורים - אני יודעת שטלי תמיד רואה - אבל כאשר אנחנו לא רואות ולא רואים מה עובר על ההורים, אנחנו פשוט מועלים בתפקיד שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: אני באמת סיימתי כך את הנאום שלי במליאה ואמרתי שבמקום שבו נדרשת חמלה, שם החובה שלנו קמה כחברי כנסת.

איילת נחמיאס ורבין: אתם תמיד תמצאו את טלי פלוסקוב, ואני מבטיחה לכם שגם אותי ואת הוועדה הזאת שאני לא חברה בה, אני מגיעה פחות אבל תמיד יודעים שהיכן שצריך אותי אני נמצאת, שם אנחנו נהיה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו תמיד נהיה שם.

איילת נחמיאס ורבין: נעמי יודעת שאני תמיד עוצרת ומדברת אתה, תמיד שואלת מה נשמע כי אני יודעת שכל שבוע יש משהו חדש שצריך לטפל בו.

איילת נחמיאס ורבין: לכן, כאשר אנחנו עומדים לפני החוק הזה שהוא לכאורה מאוד מאוד פשוט כי הוא תיקון קל.

איילת נחמיאס ורבין: במונחים החקיקתיים של הכנסת הוא תיקון קל.

איילת נחמיאס ורבין: עברתי בוועדת הכלכלה כאלה רפורמות בחודשים האחרונים, שזה תיקון לא מסובך לחוק ביטוח לאומי.

איילת נחמיאס ורבין: אבל תדעו לכם שאנחנו רואים אתכם ורואים אתכן מול העיניים שלנו ובאמת זאת רק ההתחלה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא רק כחברי כנסת אלא כבני אדם.

איילת נחמיאס ורבין: גם טלי נסעה לביקור בברזילי ואני לקחתי את מה שאני עברתי באותו יום.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד לכם שאני לא רוצה לצאת מזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה לשכוח את הילדים שפגשתי שם.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה לשכוח את ההורים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שכאשר אתם תעשו לי מבחן אם אני זוכרת את השמות של הילדים, אתם תגלו שאני זוכרת את השמות שלהם כי כך אני יודעת מה צריך ונכון לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מחברת כל אחד ואחת מכם ומחבקת אותך טלי כי בדרך כלל יש לנו חיבוק שאנחנו מתראות במליאה אבל אנחנו באמת יודעות וניצבות כאן אתכם ולצדכם.

איילת נחמיאס ורבין: את מה שצריך לעשות, אנחנו נעשה.

איילת נחמיאס ורבין: צר לי על האבל שלכם.

טלי פלוסקוב: אני מצטרפת לדברים.

<פנחס יוסף רבינוביץ: מרוב התרגשות, לא אמרתי קודם.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני רוצה להגיד תודה לעוד שני אנשים מאוד יקרים שעשו כאן משהו.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני רוצה להודות לפרופסור מור יוסף וללימור מביטוח הלאומי.

<פנחס יוסף רבינוביץ: כמובן לפרופסור וינטראוב, מנהל המחלקה המטו-אונקולוגית שהיה כאן בוועדה והוא שותף שלנו.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אני רוצה גם להודות לצוות המדהים שלו.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אלף ואחת תודות.

<פנחס יוסף רבינוביץ: בלעדיהם לא היינו מגיעים לזה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: זה חשוב.

<יוליה בן משה: אני אימא לילד עם מוגבלות מאוד מאוד קשה שתוחלת החיים הצפויה לו היא נמוכה.

<יוליה בן משה: אני מנהלת קבוצת קול הזכויות.

<יוליה בן משה: בחיים הסיזיפיים שלי ליוויתי הרבה מאוד משפחות.

<יוליה בן משה: אחד הדברים הנוראיים שזיהיתי הוא הגדיעה הנוראית הזאת של הקצבה.

<יוליה בן משה: בתהליך מאוד מהיר התיקון לכאורה קל.

<יוליה בן משה: אני נכנסתי לסיפור הזה לפני ארבע שנים.

<יוליה בן משה: הילד שלי בן שמונה ולקח לי זמן להבין את כל עולם החקיקה.

<יוליה בן משה: למזלי אני גם באה עם תואר שני במינהל ומדיניות ציבורית.

<יוליה בן משה: לפני ארבע שנים קלטתי את הפרדוקס כך שאני ארבע שנים בתוך הסיפור הזה.

<יוליה בן משה: אני רוצה גם להודות לכל הדמויות שצוינו, לשר הרווחה, לשר האוצר, לכן חברות הכנסת שלקחתן את זה על עצמכן ולאחל לכולנו שזה לא ייקח עשרים שנים ולא ארבע שנים כי זה המון זמן.

<יוליה בן משה: יום נפטר ילד והחוק הזה כבר לא יחול על משפחתו.

<יוליה בן משה: היום קיבלתי הודעה על כך שילד נפטר.

<יוליה בן משה: עוד בקשה.

<יוליה בן משה: אנחנו כאילו התחלנו מהסוף, המשמעות של לגדל ילד בתוך משפחה, ילד מיוחד.

<יוליה בן משה: התחלנו מהמוות שלו וזה לא הגיוני.

<יוליה בן משה: זה היה צריך להתחיל הפוך, אבל היות שזה נורא דרמטי ונורא נורא כואב, היה אפשר לגייס את כולם לטובת הדבר הזה.

<יוליה בן משה: אני מאחלת לעצמנו שנוכל לזהות את כל הקשיים של משפחות שמגדלות ילדים עם צרכים מיוחדים ונפרק את הקושי ולכל דבר כזה נוכל לחוקק חוקים במהירות כך שזה לא ייקח ארבע שנים, שמשפחות לא יעברו את הסיזיפיות שאנחנו הוותיקים עוברים כי אפשר להקל.

<יוליה בן משה: באמת אפשר להקל.

<יוליה בן משה: אלה משפחות שהחיים הופכים אותן לחזקות ואפשר פשוט להקל עליהן קצת יותר.

<יוליה בן משה: תודה.

<יוליה בן משה: אני היום באמת נרגשת כי בכנסת היום יש יום מיוחד.

<יוליה בן משה: קודם הייתי בוועדת החוקה, שם עבר חוק הכשרות המשפטית והיכולת של אדם עם מוגבלות להגן על עצמו ולא לקבל אפוטרופוס אוטומטית ועכשיו אנחנו הולכים אחורה ודואגים לילדים.

<יוליה בן משה: אמן, ותצליחו בעוד הרבה דברים טובים כי הביקורת הציבורית, אני יודעת שהיא קשה.

<יוליה בן משה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: גם אני שולחת לך חיבוק עם איילת.

טלי פלוסקוב: כפי שציינת, נכון שאנחנו מתחילים מהסוף אבל אנחנו מתחילים וזה מה שחשוב.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אם סיימנו בתודות ובברכות, נבקש מהיועצת המשפטית להקריא את החוק ונתקדם.

<שמרית גיטלין שקד: ברשותכם, עוד הערה לעניין המהות.

<שמרית גיטלין שקד: שוחחתי עם שלומי מור לגבי עוד איזו סוגיה קטנה שגם היא לא באה על פתרונה דווקא בנוסח אבל שלומי הציג שיש לה פתרון.

<שמרית גיטלין שקד: לגבי ילדים שהייתה להם מחלה לתקופה קצרה ולצערנו נפטרו מאוד מהר ולא הספיקו אפילו להגיש את התביעה לילד נכה.

<שמרית גיטלין שקד: לכאורה בנוסח כאן דובר על ילד שהייתה משתלמת בעדו גמלה אבל אנחנו לא רצינו לשנות מהנוסח כי יש בסעיף 300 התייחסות לכמה זכאים והנוסח הוא אותו נוסח.

<שמרית גיטלין שקד: רצינו לשמור על הנוסח האחיד.

<שמרית גיטלין שקד: שלומי הציג לי שיש מענה לסוגיה הזאת ואני אבקש ממנו לומר את הדברים בשמו כדי שהדברים גם יופיעו בפרוטוקול.

טלי פלוסקוב: הערה חשובה מאוד.

<שלומי מור: כאמור, עלה חשש שמי שהלך לעולמו תוך זמן קצר וההורים לא הספיקו להגיש את התביעה בגינו, לכאורה לא ייכנסו ולא ייהנו מהמענק.

<שלומי מור: מה שהובהר הוא שלפי תקנות ילד נכה, הזכאים הם ההורים ולכן הורים לילד שנפטר, שהיה זכאי לגמלת ילד נכה, יכולים להגיש את תביעתם גם עד שנה אחרי פטירתו.

<שלומי מור: בכך למעשה בא הפתרון כיוון שמקום שגם אחרי חצי שנה אחרי שהם יקומו מאבלם הם יגישו את התביעה ויקבלו תשלום בגין תקופה שקדמה לפטירה, הרי שהם יהיו זכאים גם למענק ולא ייפגעו.

טלי פלוסקוב: מצוין.

טלי פלוסקוב: יישר כוח.

<שמרית גיטלין שקד: לגבי המיזוג.

<שמרית גיטלין שקד: סעיף 84(ד) לתקנון מאפשר לוועדה, באישור ועדת הכנסת.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו נעביר את הבקשה למיזוג, ככל שהוועדה תאשר את זה, לאישור ועדת הכנסת.

<שמרית גיטלין שקד: הסעיף מאפשר למזג הצעת חוק שהועברה אליה אחרי קריאה ראשונה עם הצעת חוק אחת או יותר באותו נושא שהועברה אליה.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו נדון בהן על בסיס הנוסח שאושר בקריאה הראשונה ונביא אותן כהצעת חוק אחת לקריאה שנייה ולקריאה השלישית.

<שמרית גיטלין שקד: צריך להצביע על המיזוג.

איילת נחמיאס ורבין: אני מצביעה במקום מיכל בירן.

טלי פלוסקוב: מי בעד אישור מיזוג שתי הצעות החוק?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בעד המיזוג – פה אחד

טלי פלוסקוב: מיזוג שתי הצעות החוק אושר.

טלי פלוסקוב: עכשיו אנחנו יכולים להקריא את הצעת החוק.

<שמרית גיטלין שקד: נכון.

<שמרית גיטלין שקד: אני רק אומר שככל שאנחנו נצביע היום על הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית, זה יהיה כפוף כמובן לאישור המיזוג בוועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: כמובן.

<שמרית גיטלין שקד: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 177), התשע"ו-2016 תיקון סעיף 310 בחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1995, (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 310, אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) נפטר ילד נכה כהגדרתו בסעיף 221 – כלומר, ילד נכה שחלות עליו הוראות תקנות ילד נכה לרבות כל המבחנים שיש שם - שהייתה משתלמת בעדו למבוטח גמלה לפי סימן ו' לפרק ט' – שבעצם ההורה בדרך כלל קיבל בעדו גמלת ילד נכה - ישולם למבוטח האמור מענק בסכום השווה לסכום הבסיסי".

<שמרית גיטלין שקד: תחילה ותחולה תחילתו של סעיף 310(א1) לחוק העיקרי, כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה, ביום כ"ב באדר ב' התשע"ו (1 באפריל 2016) (להלן – יום התחילה), והוא יחול לגבי ילד נכה כאמור באותו סעיף שנפטר ביום התחילה ואילך.

טלי פלוסקוב: איילת, הבנת את התיקון המוצע?

איילת נחמיאס ורבין: כן.

טלי פלוסקוב: במקום שהתאריך יהיה לא ברור, קבענו שזה יהיה מה-1 באפריל 2016.

טלי פלוסקוב: גם אם נעביר את החוק אחרי, הוא יהיה תקף מה-1 באפריל 2016.

<פנחס יוסף רבינוביץ: ילד שחלה בגיל 17 ונפטר בגיל 19 או 20.

<פנחס יוסף רבינוביץ: הוא התחיל בגיל 17 והנכות ממשיכה.

<פנחס יוסף רבינוביץ: הוא קיבל קצבת ילד נכה ונפטר בגיל 20.

טלי פלוסקוב: ניתן לביטוח הלאומי לענות.

<שלומי מור: אחרי גיל 18 ושלושה חודשים הוא כבר לא ילד לעניין התקנות אבל ככל שמילד נכה הוא עובר לקצבת נכות כללית, הוא יהיה זכאי בשל כך שהוא קיבל קצבת נכות כללית בלי קשר להיותו נכה מרגע שהוא היה ילד.

<שלומי מור: יש סעיפים אחרים שמטפלים בסיטואציה הזאת.

<פנחס יוסף רבינוביץ: אז היורשים שלו יקבלו את אותה קצבה.

<שלומי מור: כן.

טלי פלוסקוב: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: אני פשוט שכחתי שאני בעצמי שאלתי את השאלה הזאת.

טלי פלוסקוב: אם כן, אנחנו נצביע על אישור הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: מי בעד אישור הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 177), התשע"ו-2016?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בעד הצעת החוק – פה אחד

טלי פלוסקוב: אין נמנעים ואין מתנגדים.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק אושרה פה אחד לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: אנחנו נבקש להעביר את זה אולי כבר ביום רביעי למליאה.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו מחכים לאישור ועדת הכנסת.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו קודם כל צריכים לקבל את אישור ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: אנחנו נדאג ונשתדל שזה יעבור מהר בוועדת הכנסת, כך שהשבוע זה יאושר במליאה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: הישיבה נעולה.