הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 59, 2016-02-16 13:00

עאידה תומא סלימאן: צהריים טובים, אורחות ואורחים נכבדים, אני מאוד מקווה שתיתנו לנו לפתוח את הישיבה הזו.

עאידה תומא סלימאן: זאת ישיבה משותפת של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי וועדת החינוך בכנסת, ואני שמחה לראות שיש התעניינות רבה, הנוכחות היא גדולה והחומר הוא רב.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפתוח ולהגיד שאנחנו קיבלנו החלטה לקיים את הישיבה המשותפת, ולמרות שחבר הכנסת מרגי לא נוכח איתנו כאן היום אני חייבת לציין שאני מודה לו על ההיענות המהירה לבקשתי לקיים את הדיון באופן משותף בין הוועדה לקידום מעמד האישה לבין ועדת החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו קיבלנו החלטה כזו באופן הכי ברור לאחר מאמצים עילאיים, בשתי הוועדות כנראה, אבל בעיקר בוועדה לקידום מעמד האישה זמן רב, לקבל תמונה ברורה של כלל התכניות והמאמצים שקיימים בבתי הספר על ידי משרד החינוך והגורמים שמופעלים על ידי משרד החינוך בכל מה שקשור גם בתכניות לשוויון מגדרי, גם בתכניות להעצמת הנערות והתלמידות וגם בנושא של הטרדות מיניות וחינוך מיני באופן כללי בתוך בתי הספר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ביקשנו את זה ואני הדגשתי את זה כי אי אפשר לא להתייחס שבתוך בתי הספר, בתוך מערכת החינוך, אנחנו מעצבים את הדורות הבאים, אנחנו מעצבים את האישיות, את הידע, את הניסיון ואת הדעות ואורח החיים של אזרחי ואזרחיות המדינה בעתיד הקרוב וגם הרחוק.

עאידה תומא סלימאן: מורים ומורות, מערכת החינוך באופן כללי, יש בידיה כלי שהוא כלי מאוד חזק, יש בידיים שלה כלי שיכול להשפיע על האופי שמתנהלים בהם החיים בתוך המדינה הזו, על היחסים בין שני המגדרים, או יש כאלה שגם יגידו שלושה או ארבעה מגדרים, אני כבר הפסקתי לספור, אני אומרת בין בני ובנות אדם וחווה ומה שהם מגדירים את עצמם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתמקד היום בעיקר, בהתחלה, ויסלחו לי הארגונים שבדרך כלל אני בוועדה נותנת להם מרחב די טוב כדי להציג את הדברים שלהם, היום נתמקד בהתחלה בנציגי או נציגות משרד החינוך, לשמוע מהם על התכניות ועל הפעילות שהם עושות ועושים ואחר כך אנחנו נפתח לארגונים וכמובן מתי שירצו חברי הכנסת וחברות הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: היום אני לא מנהלת את הישיבה לבד, כי זו ישיבה משותפת ואני מתכבדת בזה שיש לי שותפה, חברת הכנסת מירב בן ארי תנהל את הישיבה מטעם ועדת החינוך ביחד איתי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

מירב בן ארי: תודה רבה, גברתי.

מירב בן ארי: כמו הרבה דברים שאנחנו עושות ביחד, רק השבוע היינו ביחד בסיור, יש לי הכבוד להיות כאן גם כממלאת מקום יושב ראש ועדת החינוך, אבל גם כחברה בוועדה למעמד האישה.

מירב בן ארי: אני שמחה לראות את ההשתתפות באמת הגבוהה של הנוכחים כאן, אני חושבת שזה מעיד על חשיבותו של הדיון, גם למשרד, אבל גם לרשויות ולעמותות שעוסקות בכך.

מירב בן ארי: אנחנו עוסקים ועוסקות גם בוועדה למעמד האישה וגם בוועדת החינוך בנפרד בנושאים של מיניות, מגדר, ובשבוע הבא יתקיים כאן, כמו שחלק מהארגונים כאן יודעים, יום בנושא של הקהילה הלהט"בית, לכן גם כאן יהיו דיונים, אני גם אנהל את הדיון בוועדת החינוך.

מירב בן ארי: הנושא הזה הוא לא זר לנו, להיפך, אנחנו עוסקים ועוסקות בו הרבה זמן מחיי הוועדה.

מירב בן ארי: אני כבר אומרת לכם שיש כאן הרבה דוברים והרבה אנשים שהגיעו ובשיתוף עם עאידה אנחנו ניתן כמובן זכות דיבור, אבל תצטרכו לקצר.

מירב בן ארי: אנחנו נשמח, אני אומרת את זה גם הרבה פעמים כשאני מחליפה את חבר הכנסת מרגי כיושב ראש ועדת החינוך, שתתמקדו בעיקר.

מירב בן ארי: תשתדלו באמת.

מירב בן ארי: אני יודעת שיש כאן הרבה ארגונים וגם רשויות שעושים פעילות מדהימה וענפה, שלא תחשבו שאם אנחנו מקצרים אתכם בדיבור אנחנו חלילה מזלזלים בפעילות החשובה שאתם עושים, פשוט תבינו שיש כאן הרבה אנשים.

מירב בן ארי: אנחנו שמחות על כך שיש כאן הרבה אנשים ונשים, אנחנו נמצאים הרבה פעמים בוועדות שמספר המשתתפים בקושי מקיף את השולחן, אז זה חשוב.

מירב בן ארי: וגם כמובן חברי הכנסת, שכמו שאתם רואים, זה חוצה מפלגות, הנה גם חברת הכנסת ברקו מצטרפת אלינו וחברת הכנסת עזריה.

עאידה תומא סלימאן: ואני מברכת על זה שגם חברת הכנסת רחל עזריה הצטרפה ולפניהן איתנו חבר הכנסת מסעוד גנאים וחברת הכנסת עליזה לביא.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתחיל בזה שאני אבקש קודם כל מאושרה לרר שייב, הממונה על שוויון בין המינים בחינוך, מינהל פדגוגי, במשרד החינוך, בבקשה תציגי לנו את הפעילות.

<אושרה לרר שייב: אני מודה מאוד לוועדות שנתנו לנו את ההזדמנות להציג את הפעילות שלנו, זה לא מובן מאליו ובאמת תודה רבה.

<אושרה לרר שייב: קודם כל התפיסה של היחידה לשוויון בין המינים היא תפיסה של יחידה שבאה ורואה את האחריות שלה לשינוי חברתי.

<אושרה לרר שייב: התפיסה היא תפיסה חברתית שרואה בפערים המגדריים ובפערים בין המיניים בעיה של הבניות חברתיות שמתחילות מהרגע שנקלטת הביצית בזרע ושואלים האם זה בן והאם זה בת.

<אושרה לרר שייב: התפקיד שלנו כמערכת חינוך והתפקיד שלנו ביחידה לשוויון בין המינים זה ללמד את כל המערכת כולה להרכיב את המשקפיים המגדריים ולראות איפה זה קורה, מתי זה קורה, לפתח חשיבה ביקורתית ולשנות את פני החברה.

<אושרה לרר שייב: הפעילות של היחידה שלנו מתחלקת לשלושה חלקים מרכזיים.

<אושרה לרר שייב: אחת זה עבודה בתוך תכניות הליבה.

<אושרה לרר שייב: זאת אומרת להיכנס למשהו חובה בתוך המערכת ולעשות שם ג'נדר מיינסטרימינג, בתוך התכניות הערכיות חברתיות, בתוך תכניות הלימוד.

<אושרה לרר שייב: אחר כך העבודה השנייה שלנו זה לפנות לאוכלוסיות יעד מיוחדות שמבקשות מאיתנו לעבוד איתן על כל מיני דברים, או בתי ספר שרוצים תכניות מיוחדות ומבקשים להעמיק.

<אושרה לרר שייב: והפעילות השלישית הגדולה שלנו זה קידום בנות למתמטיקה, מדעים וטכנולוגיה.

<אושרה לרר שייב: אנחנו מתכללות את כלל פעילות המשרדים, וזה חשוב לי מאוד להגיד, כי אתם כרכתם כאן את הדיון גם עם מיניות והיחידה למיניות, זו אחת היחידות שאנחנו עובדים איתה.

<אושרה לרר שייב: חלק ממיניות זה מגדר, אבל לא הכול.

<אושרה לרר שייב: אנחנו עובדים גם עם המינהל הפדגוגי וגם עם מזכירות פדגוגית וגם מינהל חברה ונוער ועם כולם.

<אושרה לרר שייב: אני אתחיל ברשותכם להראות את התכניות שלנו, אני אתחיל עם התכניות שהן תכניות ליבה והן מחייבות בתוך המערכת, איפה אנחנו בעצם פרוסים.

<אושרה לרר שייב: קודם כל יש לנו שיתוף פעולה עם מינהל חברה ונוער בתוך המשרד, ביחד איתו אנחנו מוצאים שיעורי חברה שהם שיעורי חובה, בכל שנה, מלבד הדברים שיש אצלם קבוע, בתוך כל התכניות מדי שנה אנחנו מוציאים חוברת או גיליון של הפעלות לרגל יום האישה הבינלאומי וזה חובה במערכת.

<אושרה לרר שייב: אני לא עוברת על הכול, אתם יכולים לראות, אני גם צילמתי לכם את המצגות.

<אושרה לרר שייב: מפתח הל"ב בחברה הערבית.

<אושרה לרר שייב: מפתח הל"ב היא תכנית חובה, נמצאת איתנו ריהאם חלייף, שהיא המדריכה שמתכללת את העניין הזה.

<אושרה לרר שייב: בתוך החברה הערבית באו אלינו בצורך להטמיע את החשיבה המגדרית ולעשות פעילויות מגדר בתוך התכנית הזו שהיא תכנית חובה לכל היסודי והתחלנו בזה השנה וכבר פרסמנו שלושה מערכים וכל חודש אנחנו נוציא מערך אחד שהוא חובה במערכת.

<אושרה לרר שייב: התחלנו גם להכשיר את כל הרכזים ואת כל המדריכים לחינוך יסודי, עד כה הכשרנו בחלק הזה של השנה למעלה מ-70 ויש לנו עוד כוונה להמשיך ולהכשיר בהמשך השנה.

מסעוד גנאים: באיזה שכבות, זה רק יסודי?

<אושרה לרר שייב: א' עד ו', תיכף אני אגיע למה אנחנו עושים בתיכון.

<אושרה לרר שייב: תכנית כישורי חיים היא התכנית שתוצג לכם על ידי איריס מנדה בן יעקב, העמיתה שלי.

<אושרה לרר שייב: יש לנו שיתופי פעולה ועבודה צמודה עם שפ"י, התכנים שלנו נכנסים בלי שאתם תדעו, בכל הדברים שאתם רואים לא כתוב 'היחידה לשוויון בין המינים', אבל אנחנו עובדים במשותף, וזה בכוונה, זה מתוך תפיסה להגיד הכול זה מגדר, אנחנו לא צריכות להיות כתובות, אנחנו צריכות להיות שם.

<אושרה לרר שייב: אז גם בשיעורי כישורי חיים יש את הראייה שלנו, יש את התפיסה שלנו וזה יוצג בהמשך.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לשאול פה שאלה.

עאידה תומא סלימאן: בגלל שהתכנית הזו זו כמעט מילת המפתח שגרמה לי לקיים את הדיון הזה, כל פעם ששאלתי משהו אמרתם לי 'יש תכנית כישורי חיים'.

עאידה תומא סלימאן: כמה שעות, מה מזה מסתכם, מה עוברים התלמידים?

<אושרה לרר שייב: עוד מעט זה יהיה התור של כישורי חיים ואז היא תציג את הכול.

ענת ברקו: את אומרת שזה מתבטא בכל התכנים, אז באיזה תכנים בדיוק?

<אושרה לרר שייב: איריס מנדה בן יעקב, שהיא תציג את המיניות, יש לה בדיוק את הכול.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, בגלל שיש לי את המצגת, שהמצגת שלכן ארוכה ואני כן רוצה - - -

<אושרה לרר שייב: לא, אני עוברת מהר מאוד, נקצר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני רק רציתי להגיד שתיקחו בחשבון שנוכל לקיים דיון.

<אושרה לרר שייב: יש לנו גם את הכניסה לתוך תכניות הלימוד בהיסטוריה, באמנות, במדעי החברה, במורשת, שם אנחנו עושים ביחד עם המפמ"רים יחידות לימוד מיוחדות, שמורים של התלמידים הרגילים בתוך המקצועות מעבירים.

<אושרה לרר שייב: יש לנו בתוך קידום בנות מתמטיקה תחילה, שזה תכנית הדגל, יש לנו מדריכה מיוחדת ומדריכים שמטמיעים אצל המורים למתמטיקה תפיסה מגדרית והוראה רגישת מגדר.

<אושרה לרר שייב: לכל המורים והמורות אנחנו התחלנו בשיטת מניפה וזה יגיע לכולם.

<אושרה לרר שייב: במדע וטכנולוגיה, שוב שיטת המניפה, התחלנו לפני שלוש שנים, אני מניחה שבסוף השנה הזו אנחנו כבר נכסה את כל המורים למדע וטכנולוגיה, מ-א' עד ט', ביחידות של השתלמות בנושא הטמעה מגדרית והוראה רגישת מגדר בתוך הכיתות.

<אושרה לרר שייב: אנחנו כבר רואים תוצאות, יש עלייה במספר הבנות שבוחרות מדע וטכנולוגיה ואנחנו רואים את התוצאות של זה.

<אושרה לרר שייב: זה מה שהצגתי לכם, זה המיינסטרים.

<אושרה לרר שייב: עכשיו אני עוברת מהר על אוכלוסיות - - -

עאידה תומא סלימאן: במיינסטרים, אני רוצה לשאול שאלה.

עאידה תומא סלימאן: את אמרת באחד השקפים שאתם מכינים חומר שהוא נכנס לספרות, היסטוריה, אמנות, מדעי החברה.

מסעוד גנאים: מורשת.

עאידה תומא סלימאן: לא, מורשת ותרבות ישראל, לא מורשת סתם.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא הכנת החומר הזה, ה-her story, שאני שמחה שאתם מכניסים את המושג הזה, איך זה מתבטא?

עאידה תומא סלימאן: כלומר האם זה נכנס לספרי הלימוד הרגילים או האם זה בא בשיעורים מיוחדים?

עאידה תומא סלימאן: האם זה חומר העשרה למורים?

<אושרה לרר שייב: המטרה שלנו שזה ייכנס באמת לכל החומרים, זו המטרה, לא שיגידו 'עכשיו שעת מגדר ונלמד היסטוריה מגדרית'.

<אושרה לרר שייב: זה עובד ככה, אנחנו מכינים השתלמויות מיוחדות למורים במקצועות האלה, המורים שמשתלמים במקצועות האלה לומדים לשלב וביחד עם המפמ"רים אנחנו בונים איפה - - - למשל אם אני לוקחת היסטוריה, אז אפשר כשמלמדים היסטוריה לדבר על מעמד של נשים בתקופות שונות ואז אנחנו יושבים ובונים תכנית, המורים שמשתלמים עובדים על זה, חוץ מזה שלמשל המהפכה הפמיניסטית זה חומר חובה והוא נכנס לספרי הלימוד ותכניות הלימוד, אחר כך גוזרים מזה את ספרי הלימוד.

<אושרה לרר שייב: באזרחות, בתוך מאבקי זכויות אדם לומדים גם על מאבקי זכויות הנשים.

<אושרה לרר שייב: בספרות, בתוך הלימוד, בתוך מערכי הלימוד שהמורים מחויבים - - -

מסעוד גנאים: אולי זו תקופה חדשה.

מסעוד גנאים: אני הייתי מורה, אבל לפני עשר שנים.

מסעוד גנאים: לא יודע.

<אושרה לרר שייב: נכון, יש הרבה דברים חדשים.

<אושרה לרר שייב: זה משתנה.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לדעת באיזה שהוא שלב אם זה משתנה בכלל האוכלוסיות.

ענת ברקו: גברתי יושבת הראש, אפשר לשאול משהו?

עאידה תומא סלימאן: כן, בבקשה.

ענת ברקו: אם מורים בעצם לא מכירים את ההגדרות, לא מכירים את המונחים, אנחנו סומכים עליהם שהם יכניסו את לימודי המגדר, את זכויות הלהט"בים, גם מצד אחד בגיל שהזהות המינית היא לפעמים לא כל כך ברורה וצריך להיות מאוד רגישים לזה וגם בהיבט הזה שהם בעצמם בהרבה מאוד מקרים, כל המונחים של מגדר הם מונחים יחסית מודרניים.

ענת ברקו: אנחנו מצפים שהם ייתנו את הדוגמאות ממקום פמיניסטי, מקום שמבין את ההבחנות התרבותיות, ממקום שמבין את ההבחנות על רקע מין, לא במובן של סקס, אלא במובן של מגדר והם לא יודעים לעשות את זה.

ענת ברקו: בזה שאנחנו לא עושים משהו משולב אולי, של נישה מסוימת של כן מגדר, או כן את האבחנות על זהויות מיניות, אנחנו בעצם יכול להיות שלא נותנים להם כלים.

<אושרה לרר שייב: נכון, את מתפרצת לדלת פתוחה.

<אושרה לרר שייב: באמת יש לנו בעיה שאנחנו בהחלט מודעים לה ואנחנו מחפשים לה תשובות.

<אושרה לרר שייב: אחת התשובות, נמצאת פה אורנה מרקוס בן צבי, שביחד עם מט"ח אנחנו מפתחים יחידת השתלמות גנרית שתעבור את כל ההשתלמויות של כל המורים, זה בפיתוח, לכל מורה שבא להשתלם באיזה שהוא מקצוע, בתוך ההשתלמות הזו הוא יקבל גם את היחידה הזו שעוסקת בהוראה רגישת מגדר.

<אושרה לרר שייב: כשבמת

<אושרה לרר שייב: מטיקה זה כבר עובר ובמדע - - -

ענת ברקו: יש מורים או מורות שיכולים להיות מורים למגדר.

ענת ברקו: זה נושא שהוא שווה אפילו כמורים מקצועיים.

<אושרה לרר שייב: אין היום תחום דעת מגדר.

עאידה תומא סלימאן: יש שני דברים, קודם כל שאין, לא מלמדים מגדר כמקצוע בתוך בתי הספר, זה דבר ששווה לדון עליו, ודבר שני, לא מקדימים תרופה למכה, סליחה על הביטוי, כמה באמת הכשרות מורים, עוד בסמינרים למורים ובלימודים אקדמיים בכלל, הם מקבלים את זה כחלק בִּילט אין מהכנתם ללימודים.

רחל עזריה: רציתי שאלה קצרה.

רחל עזריה: אני מודה לכן, כבוד היו"ר עאידה תומא סלימאן ומירב בן ארי, על קיום הדיון הזה, זה דיון מאוד מאוד חשוב, אני מתנצלת, אני בין הצבעות בוועדת כספים, אני תיכף אצטרך לצאת.

רחל עזריה: נושא שחוזר על עצמו שאני רואה כשאני מדברת בפני נוער, אני רואה שהרבה מהבנות במקום אחר.

רחל עזריה: הן מבינות, הן מזדהות עם פמיניזם, לא בכל מקום, לא בכל מרחב, אבל זה משהו שלא היה בעבר.

רחל עזריה: מצד שני מה שאני גם רואה, שברגע שנניח אני אומרת, כיוון שבדרך כלל בנות מבקשות לשאול שאלה רק בסוף, רק ברגע האחרון, אז אני אקח שאלה מבן ושאלה מבת, אז הבנים מיד מתרעמים, 'בסדר, תהיי פמיניסטית, למה את כל כך פמיניסטית?

רחל עזריה: ' אני אומרת להם, 'אבל אני לא אמרתי אתם לא תשאלו, אמרתי אחד אחד', וזה גרם לי לחשוב איפה הנערים בסיפור הזה.

רחל עזריה: זה אחת.

רחל עזריה: שתיים, פה הם אולי קצת מתעצבנים, לא נורא, אבל אחר כך, שאלו את אליס שלוי מה הדרך הכי טובה להיות פמיניסטית, היא אמרה 'להתחתן עם גבר פמיניסט'.

רחל עזריה: אז אני אומרת, גם בהקשר הזה, איך אנחנו מייצרים את החינוך בשלב הבא.

רחל עזריה: תודה.

<אושרה לרר שייב: בהכשרות המורים שלנו, של היחידה להשתלמות, אנחנו באמת מלמדים איך להתייחס להתנגדויות האלה שאת מציפה אותן כאן, שהן לא רק התנגדויות של בנים, הם גם התנגדויות של בנות ושל מורות ושל מהנדסות ושל רופאות ושל מזכירות ושל הרבה מאיתנו, גם חברת הכנסת ברקו הצביעה על זה.

<אושרה לרר שייב: זו לא עבודה פשוטה, השינוי הזה הוא לא פשוט, ותראו את ההיקפים של ההשתלמויות, רק מהלכים ארוכי טווח של הטמעה ושיח יביאו לשינוי הזה.

רחל עזריה: יש ערנות לעניין של הנערים?

<אושרה לרר שייב: יש ערנות לעניין של הנערים, יש גם תכניות - - -

עאידה תומא סלימאן: בתכניות שהן יציגו יש גם תכניות של הנערים, קצת.

רחל עזריה: תודה.

עאידה תומא סלימאן: את רוצה להמשיך להציג משהו?

<אושרה לרר שייב: יש בתי ספר שרוצים להיות מיטיבי לכת ועיריות, אז יש לנו תכניות ייחודיות יחד איתן.

<אושרה לרר שייב: זה לשאלתכן לגבי השתלמות מורים ומורות וימי עיון.

<אושרה לרר שייב: רק בשנה שעברה עברו דרכנו 3,000 עובדי הוראה, היו לנו 60 השתלמויות משלנו ועוד ימי עיון לגננות, ליועצות, למורים מן המניין.

<אושרה לרר שייב: יש לנו השתלמויות ייעודיות ליועצות שבאמת הן חלק מסוכני וסוכנות השינוי המאוד מאוד חשובות.

<אושרה לרר שייב: בשנה שעברה השתלמו אצלנו 350 יועצות, 3,600 בינתיים רק במהלך השנים האחרונות, כולל ליועצות, יש תכנית מיוחדת של סמינר שהן יוצאות מבית הספר לשלושה ימים על חשבון עבודה, שזה משהו מאוד ייחודי והוא לא מובן מאליו במשרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: רק כדי שנקבל פרופורציה, כמה יועצות באופן כללי יש במשרד החינוך?

<איריס מנדה בן יעקב: בערך 4,000.

עאידה תומא סלימאן: כלומר 350 מתוך 4,000.

<אושרה לרר שייב: אבל 3,600 בשנים האחרונות.

<אושרה לרר שייב: אז נכון, הן מתחלפות.

<אושרה לרר שייב: יש לנו תכניות גם בחברה הערבית שמופעלות על ידי חברת אקסיומה, יש לנו גם תלמידים, תוכלו לשאול אותם, וגם את המפעילים, ששם נבנו תכניות ייחודיות שמתאימות לצרכים מיוחדים, כמו כל התכניות שלנו.

<אושרה לרר שייב: יש הכנה לחיי המשפחה ושילוב קריירה, יש הכוון תעסוקתי ושוויון בין המינים.

<אושרה לרר שייב: יש תכניות לנערים, שזה משהו חדש שהתחיל לפני שנה, כשראינו שבנים במגזר הערבי הם בעצם קצת מגזר מוזנח, יש נשירה מאוד גדולה והישגים הרבה יותר נמוכים מהישגי הבנות ואז בנינו קבוצות גם לבנים.

<אושרה לרר שייב: אנחנו עדיין צעירים בתחום והיו לנו בשנה שעברה רק 24 קבוצות, אבל אני מקווה שזה יילך ויגדל, ככל שזה יתרחב, ואני מניחה שכמו כל תכנית שלנו יהיה לזה יותר צורך.

<אושרה לרר שייב: זו המפה של העבודה שלנו במגזר הערבי.

<אושרה לרר שייב: פעם את שאלת אותי, חברת הכנסת תומא סלימאן, זו המפה איפה אנחנו עובדים.

עאידה תומא סלימאן: חכי, מה את רצה?

עאידה תומא סלימאן: תראי לי את המפה.

עאידה תומא סלימאן: זאת לא פריסה ארצית, זה ריכוז בנקודה מסוימת.

מסעוד גנאים: צפון?

רחל עזריה: אני חייבת לומר שכשהייתי סגנית ראש עיריית ירושלים וניסיתי לעשות את זה, אנחנו לא קיבלנו ממשרד החינוך הרבה אנרגיה חיובית.

<אושרה לרר שייב: אני חושבת שקיבלתם אנרגיה חיובית מאוד.

<אושרה לרר שייב: זה לא הוגן להגיד שלא שיתפנו איתכם פעולה.

<אושרה לרר שייב: יש לנו מדריכה שיושבת מדי שנה עם ציפי לתכניות משותפות.

<אושרה לרר שייב: זה לא הוגן להגיד שלא הייתה אנרגיה חיובית.

רחל עזריה: אפשר יותר.

<אושרה לרר שייב: אפשר יותר, אם יש יותר תקציבים, כמובן.

עאידה תומא סלימאן: לא, אבל יש לי שאלה שלקראת הסוף אני חושבת שכדאי מאוד שכולם יתייחסו אליה.

רחל עזריה: לא הצלחנו בירושלים.

<אושרה לרר שייב: זו התכנית של המגזר הערבי, עכשיו אנחנו נכנסים למזרח ירושלים עם תכניות.

<אושרה לרר שייב: כל שנה יש השתלמויות, שלוש השתלמויות למורות במזרח ירושלים.

<אושרה לרר שייב: יש תכניות.

עאידה תומא סלימאן: התכניות המיוחדות שפותחו לפי הצרכים, למה פתאום לשוויון מגדרי יש צרכים אחרים באוכלוסייה הערבית וזה הכנה לחיי משפחה?

<אושרה לרר שייב: כיוון שבחברה הערבית יותר - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, ספרי לי מה קורה בחברה הערבית.

<אושרה לרר שייב: אולי ניתן לבנות לדבר.

עאידה תומא סלימאן: לא, כשאני שואלת את השאלות האלה אני שואלת אותן למקבלי ההחלטות, לא למקבלי השירות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאתם אלה שמחליטים על המדיניות, לא הצעירות שנכנסות לתכניות האלה.

עאידה תומא סלימאן: המדיניות אומרת שוויון מגדרי, לא הכנה לחיי משפחה.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו מה לעשות בחיים חוץ מלהכין אותנו לחיי משפחה.

עאידה תומא סלימאן: גם כערביות.

ענת ברקו: לכן צריך להתחיל כמה שיותר מוקדם.

עאידה תומא סלימאן: אני מתייחסת בדיוק לנקודה הזו.

עאידה תומא סלימאן: זו היחידה לשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות ששוויון מגדרי רק לאוכלוסייה היהודית וחיי משפחה לאוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזו גישה מוטעית מיסודה וצריך לדבר על זה ונתייחס לזה יותר מאוחר.

<אושרה לרר שייב: כשהגענו לשטח עם התכניות שלנו עלה הצורך מהשטח ולכן עשינו את זה.

<אושרה לרר שייב: אבל אני אקח את מה שאת אומרת - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה לשמוע שמשרד החינוך קשוב לצרכים של השטח, כי יש לי הרבה צרכים שהייתי רוצה להביא לפתחכם וארצה שתהיו קשובים אליהם והם לא קשורים בחינוך מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: אבל בנושא הספציפי הזה אני מתעקשת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש פה מגמה מוטעית מיסודה.

עאידה תומא סלימאן: שוויון מגדרי הוא שוויון מגדרי בכלל האוכלוסיות ואם אתם אמונים על השינוי החברתי אז לא מקבעים צרכים שנובעים מתוך תרבות מסוימת, או מתוך צורת חיים מסוימת, אלא מביאים מדיניות ברורה בשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה, זה לא שאני לא מקבלת את כל העבודה האחרת הטובה שאתם הצגתם, אבל מאוד חשוב לי לציין את זה, כי כל פעם שאני העליתי את הנושא אמרו לי כישורי חיים.

עאידה תומא סלימאן: דיברתי על הטרדה מינית, אמרו לי כישורי חיים, דיברתי על שוויון מגדרי, אמרו לי כישורי חיים.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת.

מירב בן ארי: תסיימי רק כדי שנעבור - - -

<אושרה לרר שייב: אני עושה את זה מהר.

<אושרה לרר שייב: תכנית 'שווה דיבור' גם פותחה לבתי ספר, שזה שעות תקן של מורים ומורות מתוך בית הספר שמעבירים, שזה שינוי שעברנו.

<קריאה: סליחה, לגבי כישורי חיים אני אבקש רשות דיבור.

עאידה תומא סלימאן: מבקשים רשות דיבור בשקט בשקט ממנהלת הישיבה פה.

<אושרה לרר שייב: זו תכנית שהיא תכנית שעובדת בתוך בתי הספר.

<אושרה לרר שייב: גם שרשרת בנות, שזו תכנית שמבוססת על חדר משלה ו-sisterhood, קבוצות בנות שחונכות בנות אחרות.

<אושרה לרר שייב: אנחנו בונים תכנית כזו גם לנערים.

<אושרה לרר שייב: כנסים גדולים שאנחנו עושים בכל רחבי הארץ, יש לנו מחר גם כנס בחורה.

<אושרה לרר שייב: בתי ספר שפונים אלינו ומבקשים תכניות ייחודיות, שנבנה יחד איתם, מיוחדות להם, אנחנו מקצים לכך משאבים.

<אושרה לרר שייב: יש לנו מסמכים שאנחנו כותבים, אנחנו שואפים שהאתר שלנו, של היחידה, יהיה מרכז ידע במגדר וחינוך.

<אושרה לרר שייב: בישראל אין היום, אני לא יודעת אם אתם יודעים, כמעט מחקרים שעוסקים במגדר וחינוך, אז אנחנו יושבות ומתרגמות ובאתר שלנו אפשר למצוא חומרים, זה יעד שלנו.

<אושרה לרר שייב: אנחנו מפתחים חומרי לימוד ייחודיים, גם חוץ מהמיינסטרים.

<אושרה לרר שייב: אנחנו חוברים לבתי ספר ולעיריות, כמו עיריית תל אביב שיושבים פה, ובאר שבע ואשדוד, לבנות תכניות ויש לנו הרבה מאוד תכניות לקידום למדעים עם שיתופי פעולה של גורמים מחוץ.

<אושרה לרר שייב: אני לא אפרט אותם כי קצרה היריעה.

<אושרה לרר שייב: אני רק מעבירה את זה ככה מהר ויסלחו לי מי שלא נתתי לו קרדיט.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: איריס מנדה בן יעקב, ממונה על חינוך למיניות ומניעת פגיעה מינית.

מירב בן ארי: זה חתיכת תפקיד ארוך.

<קריאה: וחשוב.

מירב בן ארי: מצגת על חינוך מיני, בבקשה.

<איריס מנדה בן יעקב: שלום לכולם.

<איריס מנדה בן יעקב: גם השם ארוך וגם היחידה ארוכה ותיכף תראו, יש לנו הרבה הרבה נושאים על הפרק.

<איריס מנדה בן יעקב: אני שייכת למעשה לאגף במשרד החינוך שנקרא שירות פסיכולוגי ייעוצי, שפ"י בקיצור.

<איריס מנדה בן יעקב: היחידה כוללת כישורי חיים, מניעת סמים, אח"מ ואת היחידה שלי, היחידה למיניות.

<איריס מנדה בן יעקב: יש לי ביחידה מדריכים ארציים ומחוזיים ואני אספר לכם קצת על היחידה וגם על הנחות היסוד שלנו לפני שאני אצלול לתכנית כישורי חיים, שאני יודעת שאתם רוצים מאוד לשמוע עליה.

<איריס מנדה בן יעקב: אז קודם כל הנחות היסוד שלנו ביחידה זה שלסביבה תפקיד מכריע בעיצוב התנהגות בריאה, חברתית ומינית.

<איריס מנדה בן יעקב: למערכת החינוך תפקיד מרכזי בזירה חשובה זו ופה אנחנו כולנו מסכימים.

<איריס מנדה בן יעקב: חשוב שהתלמידים יכירו וידונו בתכנים של התנהגות מינית בריאה לצד העיסוק במניעת פגיעה מינית.

<איריס מנדה בן יעקב: המדיניות שלנו היא עבודה שיטתית ומתמשכת, מותאמת התפתחותית לילדים.

<איריס מנדה בן יעקב: חינוך מיני הוא חלק מתכנית חובה, מתכנית כישורי חיים, שתיכף אני אסביר בדיוק מה זה תכנית - - -

מירב בן ארי: אני רוצה להבהיר משהו, איריס.

מירב בן ארי: יש לך מצגת ארוכה, מרתקת, אין ספק, אבל את צריכה להתמקד בעיקר.

מירב בן ארי: עשתה את זה יפה חברתך, אנחנו לא צריכים כל משפט הסבר, תני לנו את המוקד, תתקדמי ושנוכל לעשות את הדיון.

<איריס מנדה בן יעקב: אין בעיה.

<איריס מנדה בן יעקב: מה שאני רוצה להגיד רק שהתכנית כישורי חיים מותאמת גם לכלל האוכלוסיות, החברה הערבית, חמ"ד וערבי, ואנחנו עוסקים בזיהוי, איתור ומניעה.

<איריס מנדה בן יעקב: מה שחשוב לי להגיד זה שאנשי החינוך הם הדמויות המשמעותיות שאמורות להעביר את השיעורים בחינוך למיניות וכמובן להיות מומחים באיתור וזיהוי ילדים שנמצאים בסיכון בכלל וגם בסיכון שקשור לפגיעות מיניות.

<איריס מנדה בן יעקב: בחלק הפרואקטיבי אנחנו עוסקים בגיבוש מדיניות.

<איריס מנדה בן יעקב: יש חוזרי מנכ"ל שמופצים לכל מוסדות החינוך, אנחנו מפתחים חומרים ומפיצים חומרים למערכת החינוך, אנחנו מכשירים יועצים חינוכיים ומערך השתלמויות לאנשי חינוך במטרה שהם אלה אשר יעבירו בבתי ספר את ההשתלמויות בנושא של מיניות ומניעת פגיעה.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו מסייעים למחוזות השונים לבנות ימי עיון בנושאים שונים כמו בנושאים של נטייה חד מינית ובמיניות בריאה ומה זה, ואנחנו כמובן שותפים בוועדות בין משרדיות וקידום מהלכים ממגזרים שלישיים.

מירב בן ארי: אתם מכניסים גם ארגונים אחרים שנותנים גם הם, חוץ מהכשרה שאתם עושים?

<איריס מנדה בן יעקב: כן, לגמרי, למשל חושן, איגי, כל הארגונים הלהט"בים.

<איריס מנדה בן יעקב: אני אדבר על זה ביום שלישי הבא, אבל גם הם חלק בלתי נפרד.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו כותבים איתם חומרים ויש פרקים שלמים שנכתבו יחד איתם.

<איריס מנדה בן יעקב: בעבודה הרה אקטיבית שלנו היחידה שלי נותנת מענה במקרה של פגיעה מינית בתוך מוסדות החינוך, גם כשיועצות וגם כשאנשי חינוך מכירים את חוזר מנכ"ל הם עדיין במקרים כאלה, במצבי משבר, הם זקוקים להנחיות ולעזרה ולחשיבה משותפת, אז אנחנו נותנים מענה במצבי חירום.

<איריס מנדה בן יעקב: בעקבות פגיעה מינית מתכנסת בדרך כלל ועדה בית ספרית, אנחנו שותפים בוועדה הזו.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו מלווים מקרים של פגיעות מיניות מחוץ למוסד החינוכי, מאתרים פגיעות בתוך המשפחה ובסוף ההתערבויות הרה אקטיביות אנחנו אחר כך חוזרים לבתי הספר לבנות תכנית מותאמת וחוזרים בעצם לחלק הפרו אקטיבי.

<איריס מנדה בן יעקב: מטרות, אני אחסוך מכם.

<איריס מנדה בן יעקב: השיח על מיניות, איזה נושאים זה כולל.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו מדברים על סטריאוטיפים מיניים, ופה אנחנו משתפים פעולה עם היחידה של אושרה, אנחנו מדברים על התפתחות מינית פיזית ורגשית, חיזור, אהבה, זוגיות ו - - -

מירב בן ארי: איזה כיתה ביסודי?

מירב בן ארי: מכיתה א'?

<איריס מנדה בן יעקב: כל הכיתות, מכיתה א'.

<איריס מנדה בן יעקב: היום זה מתחיל מהגן, אגב.

<אושרה לרר שייב: יש גם כישורי חיים מיוחדים במגדר לגננות.

<איריס מנדה בן יעקב: אני חילקתי את זה לפי יסודי, חטיבת ביניים ותיכון, אינטרנט ופורנוגרפיה, הטרדה מינית ופגיעה מינית, קיום יחסי מין, אמצעי מניעה, מחלות מין, היריון ולידה, זהות מינית ונטייה מינית, זוגיות ללא אלימות ויש עוד כמה חומרים שהם בתהליך כתיבה, כמו למשל להתמודד עם תופעת הזנות של קטינים.

עאידה תומא סלימאן: זה עדיין בתהליך כתיבה.

<איריס מנדה בן יעקב: זה בתהליך הטמעה.

<איריס מנדה בן יעקב: זה לוקח זמן.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שזה לא בתוך כישורי חיים.

מירב בן ארי: היא חדה היום.

<איריס מנדה בן יעקב: כן, לגמרי.

<איריס מנדה בן יעקב: מה זה התכנית כישורי חיים?

<איריס מנדה בן יעקב: כישורי חיים זה שיעור

תמר זנדברג: אני רק אוסיף לך, גם מניעת סמים זה בכישורי חיים, אוריינות פיננסית בכישורי חיים.

תמר זנדברג: יש שעה בכישורי חיים, שם כל השאר זה תושב"ע וזהות יהודית וכל השאר זה כישורי חיים.

תמר זנדברג: זה מערכת החינוך.

עאידה תומא סלימאן: זה לא היה סיכום הישיבה.

<איריס מנדה בן יעקב: לתכנית כישורי חיים יש שעה שבועית במערכת, זאת אומרת שהילדים לומדים שעה אחת כישורי חיים, זו תכנית חובה, תכנית התפתחותית רגשית.

<איריס מנדה בן יעקב: לכישורי חיים - - -

תמר זנדברג: אנחנו יודעות את זה.

תמר זנדברג: מה שאנחנו מנסות להצביע, יש חוק פה, באינטרנט, שאומר שאם את לא משתמשת בסמיילי, אז קשה להבין את הנימה.

תמר זנדברג: אז לפרוטוקול, אנחנו לא אומרות שככה זה צריך להיות, אנחנו מצביעות על האבסורד, שכל דבר מתחומים שאנחנו רוצות להוסיף למערכת החינוך, בין אם חינוך מגדרי, אני פשוט הייתי מעורבת בשני נושאים אחרים, שזה אוריינות פיננסית, פנסיה וכו', זה דבר מאוד חשוב, ומניעת סמים ואלכוהול.

תמר זנדברג: הכול נדחק ונדחס לאותה שעה הזאת.

<איריס מנדה בן יעקב: הבנתי את הנימה שדיברת עליה, אבל אני בכל זאת בוחרת להסביר שיש שעה שבועית, שעה אחת בשבוע, זאת אומרת שסך הכול בבתי ספר יסודיים וחטיבות ביניים יש 30 שיעורים בשנה.

<איריס מנדה בן יעקב: זה נכון, זה מעט, היינו רוצות יותר, אבל זה מה יש וברגע שזה מה שיש - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, אני רוצה לשאול עוד שאלה, מי מעביר את השעה הזאת?

מירב בן ארי: חלק המחנכת.

עאידה תומא סלימאן: שיש לה את כל הכישורים האלה?

מירב בן ארי: יש לה כישורי חיים, בשביל זה היא מחנכת.

<איריס מנדה בן יעקב: אני תיכף אסביר.

<איריס מנדה בן יעקב: מחנכת - - -

מירב בן ארי: היא גם מביאה ארגונים מבחוץ שבשעה של כישורי החיים הם מעבירים, או שיש לה אקסטרה לארגונים?

<איריס מנדה בן יעקב: לא.

<איריס מנדה בן יעקב: בדרך כלל כשיש נושאים נוספים זה נמצא אולי כחלק מכישורי חיים אבל זה לא בשעה הזאת.

<איריס מנדה בן יעקב: הזמנו לפה נציגים גם מבתי הספר, הם יספרו לכם איך זה עובד בשטח, אבל מה שאני רוצה לטעון, שהשיח על מיניות לא מתבצע אך ורק בשיעור כישורי חיים.

<איריס מנדה בן יעקב: אני פירטתי לכם את כל הנושאים שאנחנו ממליצים בשיעור כישורי חיים לפי גילאים להעביר.

<איריס מנדה בן יעקב: תסתכלו, אני לא אעבור, כי אין זמן.

<איריס מנדה בן יעקב: גם בנושא של פגיעה.

<איריס מנדה בן יעקב: למשל בכיתה א', התמודדות במצבי פיתוי.

<איריס מנדה בן יעקב: אלה הנושאים שנמצאים בתוך כישורי חיים ובתי ספר בוחרים מה להעביר.

<איריס מנדה בן יעקב: יש בתיכון תכניות מסוימות שנכתבו כיחידה אחת, למשל חברות וזוגיות ללא אלימות, שהתכנים שלה, שנמצאים בתוך החוברת, מדברים על חברות ואהבה, על תקשורת בקשר, על ניהול כעסים, על פרידה מקשר, על זיהוי מעגל האלימות, על נורות אדומות.

<איריס מנדה בן יעקב: כל זה נכנס ביחידה אחת בשיעור.

מירב בן ארי: גם בתיכון זה נקרא כישורי חיים וגם בתיכון זה שעה בשבוע?

<איריס מנדה בן יעקב: בתיכון זה לא שעה בשבוע, זה 15 שיעורים.

<איריס מנדה בן יעקב: זה פחות.

עאידה תומא סלימאן: האמת, אני יושבת ומקשיבה והכותרות של הנושאים, כמי שבאה מהתחום, זה מעניין, אבל אני שואלת את עצמי איך יכול להיות שמורה אחת, שהיא המחנכת, עם כל הכבוד לכלל המורות, אני לא מנסה לפגוע באף אחת, יכולה להבין איך להעביר את כל הנושאים האלה?

עאידה תומא סלימאן: איך זה?

<איריס מנדה בן יעקב: אני מסבירה.

<איריס מנדה בן יעקב: קודם כל אמרתי שאנחנו מעבירים השתלמויות ליועצות חינוכיות.

<איריס מנדה בן יעקב: יועצות חינוכיות מעבירות השתלמויות בבתי ספר בהשתלמויות המוסדיות.

<איריס מנדה בן יעקב: זאת אומרת לכל מנהל יש אוטונומיה להביא נושאים, אבל כן, המנהלים מכשירים את הצוותים שלהם להתמודד עם נושאים מורכבים.

<איריס מנדה בן יעקב: כי אם זה לא יהיה בתוך המערכת זה לא יהיה.

<איריס מנדה בן יעקב: אם יבוא גורם חוץ הוא לא זה שמלווה את התלמידים בחיי היום יום, ותיכף אני אסביר לכם למה חשוב מאוד שדווקא צוותי החינוך הם אלה שיעבירו חינוך למיניות.

עאידה תומא סלימאן: נכחתם בשיעורים פעם?

<איריס מנדה בן יעקב: כן.

עאידה תומא סלימאן: אתן?

<איריס מנדה בן יעקב: בוודאי.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני שואלת כי אני - - -

<איריס מנדה בן יעקב: אני בעברי הייתי מפקחת על ייעוץ, הייתי בשיעורים, נכחתי בשיעורים, צפיתי גם בשיעורים של יועצות וגם - - -

<אושרה לרר שייב: הייתי יועצת, מנהלת, על יסודי, יסודי.

<איריס מנדה בן יעקב: תיכף תשמעו איך זה עובד בשטח.

עאידה תומא סלימאן: אני באה מהשטח גם כן ואני יודעת מה קורה בשטח.

<איריס מנדה בן יעקב: יש שיעורים ממוקדים בכישורי חיים, אבל לא רק, יש גם במצבים שונים.

<איריס מנדה בן יעקב: אם אמרתם שיש עוד תכניות שנמצאות בתוך כישורי חיים, למשל 'יותר אלכוהול פחות אתה', זאת אומרת תכנית למניעת סמים, גם שם המיניות נכנסת.

<איריס מנדה בן יעקב: זאת אומרת זה לא שאם לא יהיו שיעורים ממוקדים על מיניות לא מדברים על מיניות.

<איריס מנדה בן יעקב: גם דרך האלכוהול, זה קשור למיניות.

<איריס מנדה בן יעקב: אז גם דרך זה אנחנו מדברים על מיניות.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו מדברים על מיניות סביב אירועים אקטואליים.

<איריס מנדה בן יעקב: למשל אלנבי 40, אנחנו הוצאנו הנחיה לבתי ספר לדבר על אלנבי 40.

<איריס מנדה בן יעקב: רצח שירה בנקי, כל האירועים האלה, בתי ספר מתייחסים, זו גם התייחסות למיניות.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו גם עוסקים במיניות בפעילות ממוקדת בעקבות נתונים.

<איריס מנדה בן יעקב: יש לנו את שאלוני אח"מ.

<איריס מנדה בן יעקב: שאלוני אח"מ זה שאלוני אקלים חינוכי מיטבי, כל שנה 1,000 בתי ספר ממלאים את השאלון הזה ובעקבות זה נבנית תכנית עבודה.

<איריס מנדה בן יעקב: יש שם גם שאלות - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זה השאלון הזה?

<איריס מנדה בן יעקב: שאלון אח"מ זה שאלון אקלים חינוכי מיטבי שאנחנו פיתחנו ואנחנו מעבירים אותו לבתי הספר.

<איריס מנדה בן יעקב: בתי הספר לוקחים את כל הנתונים, תופרים תכנית התערבות ממוקדת לצוותים החינוכיים ולתלמידים.

מסעוד גנאים: כולל האלימות וכל הדברים האלה?

<איריס מנדה בן יעקב: כן, בדיוק, לצמצום אלימות ולפיתוח אקלים חינוכי מיטבי.

<איריס מנדה בן יעקב: יש שם גם שאלות שנוגעות להטרדות מיניות.

<איריס מנדה בן יעקב: גם דרך זה אנחנו נכנסים.

<איריס מנדה בן יעקב: בתי ספר שיש אירועים חריגים כתופעה.

<איריס מנדה בן יעקב: למשל יש תופעה של הורדות מכנסיים, אנחנו רואים שזה לא אירוע אחד, זה כמה אירועים, נבנית תכנית מיוחדת לבתי הספר.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו מעבירים כל שנה ליועצות חינוכיות סקר כישורי חיים.

<איריס מנדה בן יעקב: סקר כישורי חיים, היועצות מספרות קודם כל מה הן העבירו, 97% מהיועצות שענו על הסקר דיווחו על זה שהן מעבירות כישורי חיים.

<איריס מנדה בן יעקב: יש למפקחות על הייעוץ, ונמצאות פה שתי מפקחות על הייעוץ, הן מקבלות את הנתונים ואז הן עובדות מול בית ספר במחוזות.

<איריס מנדה בן יעקב: בתי הספר, שנגיד לא מעבירים כישורי חיים, או לא מעבירים מספיק.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם מנגנון בקרה חוץ מהדיווחים?

<איריס מנדה בן יעקב: קודם כל המפקחות על הייעוץ שנמצאות בשטח, כל מפקחת על ייעוץ אחראית על כ-100 יועצות.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני לא ביקשתי לדעת מה - - - אני שואלת שאלה ספציפית.

<איריס מנדה בן יעקב: למה את מתכוונת?

עאידה תומא סלימאן: יש לכם מערך בקרה חוץ מלהאמין לכל הדוחות שמגיעים לידיים שלנו?

<איריס מנדה בן יעקב: אם לא נאמין לדוחות אז מה נעשה?

<איריס מנדה בן יעקב: אני לא מבינה.

עאידה תומא סלימאן: אני באמת כאילו - - - זה המנגנון היחידי?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שכל עובדי משרד החינוך או כל עובד במשרד אחר, אין כאילו יכול להיות שמדווחים לא נכון כדי להראות שעשינו את העבודה?

<איריס מנדה בן יעקב: הכול יכול להיות, אני מאמינה באנשי החינוך, אני מאמינה ביועצות שלנו.

<איריס מנדה בן יעקב: כשהיועצות מדווחות אני מאמינה בדיווחים שלהם ואנחנו בונים איתם תכנית עבודה ובמקומות שיש קושי נכנסים מדריכים ומדריכים את בתי הספר.

<איריס מנדה בן יעקב: יותר מזה, אני לא יודעת מה להגיד לך.

<איריס מנדה בן יעקב: תיכף אני אספר על איזה שהיא יוזמה וביוזמה הזאת אנחנו עושות קבוצות מיקוד, המדריכות שלי ואני, ואנחנו מדברים עם תלמידים ועם צוותים כדי להבין איפה הקושי.

<איריס מנדה בן יעקב: כדי להבין, נגיד בבתי ספר שעוסקים בזה פחות, מה הקושי ולמה הם זקוקים ואנחנו עוזרים להם להבנות תכניות.

<איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה להמשיך שהשיח על מיניות גם מתבצע בקבוצות קטנות.

<איריס מנדה בן יעקב: נשאלה פה שאלה מה קורה עם הנערים, אז זה יכול להיות גם העצמת נערים סביב בעיות התנהגות, אבל זה תמיד מגיע איכשהו למיניות.

<איריס מנדה בן יעקב: ואני רוצה לציין את שבוע מערכת החינוך וימים בינלאומיים שאנחנו מציינים אותם במערכת.

<איריס מנדה בן יעקב: שבוע מערכת החינוך, השנה למשל עסקנו בלעצור לבחור, להישמר ולשמור, זו הייתה הכותרת, והתמקדנו בפגיעות של ילדים בילדים.

<איריס מנדה בן יעקב: יש שנים שאנחנו מתמקדים בפורנוגרפיה.

<איריס מנדה בן יעקב: כל שנה אנחנו בוחרים איזה שהוא נושא.

<איריס מנדה בן יעקב: השנה שבוע המערכת לגלישה בטוחה.

<איריס מנדה בן יעקב: לוקחים 30 שניות לפני שיתוף בהפצה, עבדנו עם פרקליטים, עם עורכי דין, שנכנסו לבתי הספר ודיברו על הפצת תמונות באינטרנט.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו מציינים את היום הבינלאומי למאבק בהומופוביה, אלימות נגד נשים, יום האיידס הבינלאומי.

<איריס מנדה בן יעקב: כל זה, מה שהראיתי לכם, זה השיח על המיניות.

<איריס מנדה בן יעקב: אז נכון שאנחנו מציינים את כישורי חיים, אבל זה לא רק, זה ממש לא רק.

<איריס מנדה בן יעקב: בחיי היום יום של בית ספר מורים חייבים, אם הם רוצים ואם הם לא רוצים, להתייחס למיניות.

<איריס מנדה בן יעקב: זה בהפסקה וזה בשיעורים וזה באמירות כלפי ילדים.

מסעוד גנאים: אבל כל מורה מוכשר?

עליזה לביא: ראינו את זה אחרי הזמר גולן.

עליזה לביא: הייתה הוראה חד משמעית לתת מערכי שיעור וכמה מורים הורידו את הראש, לא ידעו מה לדבר, והילדים אמרו 'הם מתביישים ולא מדברים' ולא זה ולא ולא ולא.

מסעוד גנאים: לא כל מורה מוכשר ויש לו את ה - - -

עליזה לביא: אז באו המורים ואמרו 'יופי, חוזר מנכ"ל, אז מה?

עליזה לביא: אז מה לימדו אותנו, מה דיברו איתנו?

עליזה לביא: מי הכשיר אותנו?

עליזה לביא: ' עשינו הרי כמה וכמה - - -

<איריס מנדה בן יעקב: אז קודם כל יש בבתי הספר באמת יועצות חינוכיות שזה התפקיד שלהן.

עליזה לביא: את יכולה רק להגיד לנו איזה הכשרה מקבלים בנושא הזה אנשי המקצוע?

מירב בן ארי: הנה זה בדיוק מה שהיא כתבה.

<איריס מנדה בן יעקב: היועצות החינוכיות עוברות הכשרות מהיחידה שלנו וגם אנחנו נעזרים הרבה פעמים בגורמים שבאים ומסייעים לנו.

<איריס מנדה בן יעקב: היועצות החינוכיות לא מקבלות רישיון בלי שהן עוברות השתלמויות בנושא, הן חייבות, זה התנאי.

<איריס מנדה בן יעקב: המפקחות לייעוץ באות וצופות בשיעורים שהיועצות מעבירות וצופות הרבה פעמים גם במפגשים שהיועצות מעבירות לצוותי המורים.

<איריס מנדה בן יעקב: את צודקת שהכול מתחיל במורים, הכול מתחיל בצוותי החינוך.

עליזה לביא: לא חלילה שיש לי תלונות, להיפך, אני מעריכה מאוד, רק נראה משום מה שהם לא מקבלים את ההדרכה.

<איריס מנדה בן יעקב: קודם כל להגיד לא זו אמירה כוללת וזה לעשות עוול להרבה בתי ספר שעושים.

עליזה לביא: את יכולה להגיד לנו כמה - - -

<איריס מנדה בן יעקב: יכול להיות שבמקרים פרטיקולאריים זה לא נעשה עד הסוף או כמו שצריך, אבל באופן כללי זה נעשה.

<איריס מנדה בן יעקב: אני רוצה לעבור על הקשיים האוניברסאליים של להעביר תכנית במיניות ופה זה נוגע גם בדברים שאתם אומרים.

<איריס מנדה בן יעקב: יש קושי מאוד גדול של מבוגרים לשוחח על מין ומיניות.

<איריס מנדה בן יעקב: יש טאבו חברתי.

<איריס מנדה בן יעקב: כשאנחנו עושים אז באים אלינו בטענות, 'מה פתאום אתם מדברים עם הילדים ומה פתאום הילדים אומרים בשיעור מילים גסות?'

עליזה לביא: רק תגידי לנו כמה מדריכות ארציות יש ובזה אני שותקת, כי זאת התשובה, לדעתי.

<איריס מנדה בן יעקב: יש לי סך הכול, לא ארציות, ביחידה 45 ימי הדרכה.

<איריס מנדה בן יעקב: יש מקומות שהמחוזות מוסיפים לי עוד ימי הדרכה כי זה אף פעם לא מספיק.

עליזה לביא: כמה מורות מקצועיות יש - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עליזה לביא: תעני לי על השאלה, כמה מדריכות מקצועיות יש לך?

<איריס מנדה בן יעקב: כמה מדריכות מקצועיות?

<איריס מנדה בן יעקב: כל המדריכות ביחידה שלי מקצועיות.

עליזה לביא: כמה יש?

<איריס מנדה בן יעקב: 65.

<איריס מנדה בן יעקב: סך הכול 65.

עאידה תומא סלימאן: 65 מדריכות בתקן מלא?

<איריס מנדה בן יעקב: לא בתקן מלא.

<איריס מנדה בן יעקב: אני אמרתי, יש קושי - - -

עאידה תומא סלימאן: כמה תקנים יש?

<איריס מנדה בן יעקב: זה הולך בימים.

<איריס מנדה בן יעקב: כל המדריכות שלי, אגב, רק שתדעו, הן בעצם עובדות כיועצות בבתי ספר.

<איריס מנדה בן יעקב: הן עובדות כיועצות ויש להן יום אחד או יומיים בשבוע שהן מדריכות ביחידה והן נותנות שירותים למחוזות.

<איריס מנדה בן יעקב: 65, אבל עוד פעם, חלק מהימים זה המחוזות הקצו, זה לא של היחידה שלי, אבל אני מכשירה אותן.

עאידה תומא סלימאן: 65 ימים בשנה - - -

<איריס מנדה בן יעקב: לא, 65 ימי הדרכה.

עאידה תומא סלימאן: ימי הדרכה במה?

<איריס מנדה בן יעקב: במיניות.

עליזה לביא: גברתי, לפרוטוקול בבקשה, כמה מדריכות ארציות יש?

<אושרה לרר שייב: בשבוע.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להבין.

עליזה לביא: האם זה נכון שיש לך שש מדריכות ארציות?

<איריס מנדה בן יעקב: עוד פעם, יש לי רכזות שמרכזות את האזורים השונים, לכל מחוז יש מדריכות.

<איריס מנדה בן יעקב: אני אתן לך דוגמה, למחוז מרכז יש 12 מדריכות.

<איריס מנדה בן יעקב: זאת אומרת שלכל מפקחת אנחנו משתדלים להקצות מדריכה אחת, לכל מפקחת.

<איריס מנדה בן יעקב: לכל מפקחת יש 100 יועצות, בערך.

עליזה לביא: אני לא הבנתי.

עליזה לביא: הבנת?

<נטע ידיד: יש לך 60 ימים - - -

<איריס מנדה בן יעקב: לא הבנתם?

עליזה לביא: אני מבקשת את עזרתך, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, שנייה.

<נטע ידיד: 60 ימי הדרכה לחלק לחמש זה 12 משרות.

עאידה תומא סלימאן: איזה חמש?

<איריס מנדה בן יעקב: בשבוע.

<נטע ידיד: נכון, חמישה ימים בשבוע זה משרה מלאה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני רוצה להבין דבר אחד.

עאידה תומא סלימאן: 65 ימי הדרכה, במה?

עאידה תומא סלימאן: כל השנה?

<איריס מנדה בן יעקב: זה בשבוע.

עליזה לביא: גברתי, אני מצטערת שהתפרצתי, פשוט אלה הנתונים שקיבלנו לפני שנתיים.

עליזה לביא: אני רוצה לדעת אם יש שינוי.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני רוצה להבין, אני לא הייתי פה.

עאידה תומא סלימאן: כל העוול שלי שאני לא הייתי פה לפני שנתיים.

<איריס מנדה בן יעקב: המדריכות שלי מפוזרות בכל הארץ, במחוזות, ויש לי 65 ימי הדרכה.

<איריס מנדה בן יעקב: חלק מהם הם שלי, זאת הקצאה שלי, וחלק מהם המחוזות הקצו, כי באמת זה צורך - - -

<נטע ידיד: לא מעסיקים מישהי במשרה מלאה.

<נטע ידיד: נגיד יכולה מדריכה להדריך יומיים בשבוע, יכולה מדריכה להדריך שלושה ימים בשבוע, יכולה מדריכה להדריך יום בשבוע.

עאידה תומא סלימאן: אז בחודש יש לך 65 ימי הדרכה?

עאידה תומא סלימאן: בחודש, בשבוע, בשנה?

<איריס מנדה בן יעקב: בשבוע.

עאידה תומא סלימאן: בשבוע.

עאידה תומא סלימאן: כל שבוע, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר חמש דקות מנסה להבין, מה קרה?

מסעוד גנאים: זה לא קל.

<איריס מנדה בן יעקב: נשאלתי פה על ימים ארציים וזה - - -

עאידה תומא סלימאן: אז בעצם אתן עדיין מדברות על אותו תקציב, על אותם משאבים מלפני שנתיים.

<איריס מנדה בן יעקב: כן.

עאידה תומא סלימאן: לא הייתה הגדלה בתקציב שלכן?

<אושרה לרר שייב: לי נוספו עוד ארבעה ימים.

עליזה לביא: אחרי מאבק.

עליזה לביא: תגידי לה איזה מאבק עשינו כדי לקבל את ארבעה הימים האלה.

עליזה לביא: תספרי לה, תשתפי אותה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול שאלה אחת.

עאידה תומא סלימאן: אתן הצגתן מה אתן עושות.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שאני מסכימה, יכול להיות שאני לא מסכימה, לא חשוב, זה אתן עושות.

עאידה תומא סלימאן: מה חסר לכן כדי שתעשו את העבודה כפי שאתן חושבות שצריך לעשות אותה.

<איריס מנדה בן יעקב: אז קודם כל העיסוק במיניות דורש הכשרה ממושכת וליווי של בתי הספר בנושא.

<איריס מנדה בן יעקב: זה נושא שהוא נפיץ, אין מה לעשות.

<איריס מנדה בן יעקב: גם בחברות מסוימות יש פערים, יש לנו עוד הרבה עבודה לעשות.

<איריס מנדה בן יעקב: ברגע שאנחנו נכשיר את האנשים והם - - -

עאידה תומא סלימאן: הכשרה, מה עוד?

עאידה תומא סלימאן: הכשרה באיזה סדר גודל?

עאידה תומא סלימאן: הכשרתם 750 יועצות.

עאידה תומא סלימאן: 350 זה היה עכשיו.

<איריס מנדה בן יעקב: זה ביחידה שלי.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו נחשוב מה אנחנו עוד זקוקות.

עאידה תומא סלימאן: את רוצה להגיד לי שעד עכשיו אתן לא יודעות - - -

<איריס מנדה בן יעקב: זה לא שלא ידענו.

<איריס מנדה בן יעקב: אבל אני רוצה לדבר כרגע על מה שיש כרגע ולא על מה שאין.

עאידה תומא סלימאן: את רוצה לדבר, אבל אנחנו שואלים, את צריכה לענות.

<איריס מנדה בן יעקב: אין ספק שאם יהיו לי יותר מדריכים ביחידה אז תהיה יותר - - -

עליזה לביא: אז תגידי את זה לפרוטוקול.

עליזה לביא: זה מה שחשוב, בשביל זה אנחנו יושבים פה.

<איריס מנדה בן יעקב: אין לי ספק, זה הכול משאבים.

עליזה לביא: מעט בתי ספר זוכים לעזרה המדהימה שלכם.

<איריס מנדה בן יעקב: אנחנו משתדלים מאוד לעבוד עם הייעוץ הבכיר.

עאידה תומא סלימאן: את סיימת?

<איריס מנדה בן יעקב: רגע, אני רוצה לראות אם יש עוד משהו שאני רוצה להגיד.

<איריס מנדה בן יעקב: טוב, אני סיימתי.

<איריס מנדה בן יעקב: הזמנו לפה גם נציגות שלנו, אנחנו מאוד רוצות שהן ידברו.

<איריס מנדה בן יעקב: נמצאת פה סוריידה, שהיא מדריכה ארצית שלי, שהיא תספר קצת, כי היא גם מרכזת את כל החברה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: היא רשומה.

<איריס מנדה בן יעקב: יופי, ויש את אמיני.

<איריס מנדה בן יעקב: דיברתי על זה שאנחנו הרבה פעמים עושים התערבויות סביב נתונים, אז אמיני תציג את המחקר של פרופ' רחל לב איצקוביץ ותספר על פרויקט במחוז צפון שהם עשו בעקבות הנתונים האלה.

עאידה תומא סלימאן: טוב.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניתן עכשיו לחבר כנסת ואחר כך לאורחים.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה.

<אוחנה אמיר - הליכוד: תודה, גברתי.

<אוחנה אמיר - הליכוד: קשה לי מאוד להפריז בחשיבות של הדיון שאנחנו מקיימים כאן היום ולכן אני רוצה להודות לכן, גבירותיי, יושבות ראש הדיון הזה וליושב ראש ועדת החינוך שלא נמצא כאן, גם הוא, על קיום הדיון החשוב הזה.

<אוחנה אמיר - הליכוד: כאשר אדם לומד להכיר בערך עצמו, בין אם האדם הזה הוא אישה, בין אם האדם הזה הוא הומו או לסבית, להט"ב, טרנסים, טרנסיות, יש לנו את הסיכוי הגבוה ביותר לממש את מלוא הפוטנציאל הגלום בו.

<אוחנה אמיר - הליכוד: אבל החשיבות היא לא רק בזה, היא גם בזה, אבל גם כאשר אנחנו מסתכלים על הנתונים המבעיתים של אובדנות בקרב להט"בים אז אנחנו מבינים שיש לנו הרבה מה לעשות.

<אוחנה אמיר - הליכוד: בקרב בני נוער להט"בים שיעור האובדנות הוא פי שלושה משיעורם באוכלוסייה ולכן זה עניין של פיקוח נפש ממש.

<אוחנה אמיר - הליכוד: כאשר נער או נערה שומעים שהם בסדר מגיל כמה שיותר צעיר ושאין בכך כל פסול וכל פגם, כך בסופו של דבר אנחנו מקטינים את הסיכוי שהם יגיעו לאותו סף של ייאוש שאין דרך חזרה ושהם חשים שלעולם הם לא יזכו לאהבה ולקבלה, בעיקר קבלה חברתית.

<אוחנה אמיר - הליכוד: לכן אני רוצה לברך אתכם על העשייה.

<אוחנה אמיר - הליכוד: אני חושב שאנחנו צריכים כמערכת לסייע לכם להגביר את העשייה הזו.

<אוחנה אמיר - הליכוד: אני גם מציע לכם לפעול בשיתוף פעולה עם ארגונים כמו חושן, כמו איגי, שיש להם ניסיון ספציפי בהקשרים הללו ולהכניס אותם ליותר ויותר בתי ספר במערכת החינוך.

<אוחנה אמיר - הליכוד: תודה.

עאידה תומא סלימאן: כן, גם אצלנו בוועדה קיימנו דיון מיוחד בנושא הזה.

מירב בן ארי: כן, גם בוועדת החינוך.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו ממשיכות לעקוב.

<איריס מנדה בן יעקב: אני גם אספר לכם על השולחן העגול שאנחנו עושים עם כל הארגונים.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: גם בשבוע הבא, גם ישבנו בשפ"י עם איגי וחושן.

<איריס מנדה בן יעקב: כן, יש דברים שלא הזכרתי פה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצות לשמוע, בבקשה, את חלייף ג'באלי ריהאם, מדריכת מפתח הל"ב במגזר הערבי, על הטמעת חשיבה מגדרית בתכנית הליבה החברתית ערכית בחברה הערבית.

<ריהאם חלייף ג'באלי: שלום לכולם.

<ריהאם חלייף ג'באלי: אנחנו לא השתלבנו בכישורי חיים, אנחנו השתלבנו בתכנית מפתח הל"ב.

עאידה תומא סלימאן: מי זה אנחנו?

<ריהאם חלייף ג'באלי: אנחנו ביחידה שלנו, יחידת המגדר.

מירב בן ארי: את מדריכה שלה מתוך 12 המובחרות או מובחרים, יחידת העלית של משרד החינוך.

<אושרה לרר שייב: לא, המספר שלה הוא מספר אחר ושלי מספר אחר.

מירב בן ארי: בוא נגיד שלשתיכן חסר.

<ריהאם חלייף ג'באלי: ממש וספציפית בחברה הערבית.

<ריהאם חלייף ג'באלי: התכנית מיועדת לבתי ספר יסודיים.

<ריהאם חלייף ג'באלי: אני התחלתי לבנות תכנית בנושא שוויון בין המינים לפני חמישה חודשים, שזו עדיין תכנית חדשה.

<ריהאם חלייף ג'באלי: תכנית מפתח הל"ב מובנית מעשרה ערכים, כל חודש יש ערך מסוים שמועבר לכיתות.

<ריהאם חלייף ג'באלי: כל חודש אני לוקחת ערך ואני מנסה לבנות הפעלה על אותו ערך ואנחנו שולחים אותה לרכזי החינוך החברתי ולמדריכים בבתי הספר היסודיים הערביים ומבקשים מהם שיעבירו לפחות פעם בחודש את ההפעלות.

<ריהאם חלייף ג'באלי: השלב השני הוא הכשרת רכזי חינוך חברתי, כי בינתיים תכנית מתחילה להיבנות, אבל הרכזים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שעד שאת התחלת, לפני חמישה חודשים, לא הייתה תכנית באוכלוסייה הערבית של הטמעה מגדרית רחבה.

<ריהאם חלייף ג'באלי: בבתי ספר יסודיים - - -

<אושרה לרר שייב: אני יכולה להתייחס לזה.

עאידה תומא סלימאן: מה?

עאידה תומא סלימאן: לפרוטוקול, היה או לא היה?

<אושרה לרר שייב: היום במפתח הל"ב במגזר היהודי אין בכלל, זאת אומרת ההתחלה היא במגזר הערבי.

<אושרה לרר שייב: ההתחלה היא שם.

עאידה תומא סלימאן: לא, את הצגת תכנית של הטמעה מגדרית רוחבית שהיא כוללת הכנסת תכנים לתרבות ולהיסטוריה ול- ל- ל- ל-.

<אושרה לרר שייב: נכון, זה לא זה.

<אושרה לרר שייב: יש עוד הרבה דברים.

עאידה תומא סלימאן: זה לא זה.

עאידה תומא סלימאן: זה היה קיים באוכלוסייה הערבית?

עאידה תומא סלימאן: מה שהצגת?

עאידה תומא סלימאן: התכנית ההיא, של הטמעה רוחבית?

<אושרה לרר שייב: של הטמעה רוחבית לא, אבל מה שהיה קיים בחברה הערבית זה תכניות ממוקדות מגדר של זכיינים שזוכים ו - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אני פעם ניהלתי ארגון שהיה זכיין שלכם, עד שהבאתם ארגון אחר, שתקע שנה שלמה והתכנית לא זהה כי הוא לא היה מוכן.

<אושרה לרר שייב: לא, כי לא הייתה ממונה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת את ההיסטוריה טוב מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני מבינה שבעצם תכניות של הטמעה מגדרית רוחבית באוכלוסייה הערבית עדיין לא התחילו.

עאידה תומא סלימאן: התחילה התכנית הזו ביסודי, שהיא לא הטמעה רוחבית.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, מה שאתן עושות דומה לכישורי חיים, רק אתם מגישים להם כל פעם את הערך שאתם רוצים, שיעבור תוך שעה.

<ריהאם חלייף ג'באלי: נכון, בינתיים זה ככה.

<ריהאם חלייף ג'באלי: המטרה היא להכשיר כמה שיותר רכזי חינוך חברתי ומורים שיעבירו בעצמם את השעה הזו.

עאידה תומא סלימאן: וזו תכנית חדשה?

<ריהאם חלייף ג'באלי: כן.

עאידה תומא סלימאן: מה קורה בעל יסודי?

<אושרה לרר שייב: בעל יסודי יש לנו את התכניות של הזכיינים.

עאידה תומא סלימאן: שהן הכנות לחיי משפחה ושילוב קריירה והעצמת נערות?

<אושרה לרר שייב: וגם נערים.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה, גברתי.

עליזה לביא: אני מצטרפת לברכות הרבות על הדיון החשוב הזה בשיתוף של שתי הוועדות, מכפיל כוח פלוס.

עליזה לביא: אמרתי פה לחברותיי קודם שאני מרגישה שאנחנו היינו בדיון הזה לפני שנתיים ולפני ארבע שנים ועוד ועוד, כל מי שבא מהארגונים, מהשטח, מבתי הספר, מלהיות אמא במדינת ישראל, מלשוחח עם הבנות, עם התלמידות.

עליזה לביא: אני חייבת לשתף אתכם שלפני חודש נתתי שיעור אזרחות בבית הספר בהדסים, בית ספר תיכון רגיל.

עליזה לביא: בסוף השיעור ליוו אותי כמה תלמידים ואחד הנושאים שעלו היה הנושא של חינוך למיניות, בית ספר חילוני, רגיל, כלומר בית ספר, והם סיפרו לי שלמעט בכיתה ז' שהייתה שם שיחה מעולם לא הייתה שיחה על איזה שהיא סוגיה או הקשר או נושא ואז שאלתי אותם אם דיברו על זה, הם אמרו 'כן, ביקשנו כמה פעמים, לא היה מענה'.

עליזה לביא: אחרי זה, כשישבתי עם המנהל של בית הספר, אחרי שיעור האזרחות, גם לקבל משוב וגם לשמוע קצת על בית הספר ועשיתי סיור, שאלתי אותו, אז הוא אמר 'תראי, זה מעולם לא הגיע מהתלמידים כבקשה'.

עליזה לביא: סיפור שאני משתפת אתכם.

עליזה לביא: אני מזכירה לכם שלפני שנתיים, כשקיימנו את הדיון הזה, ישר רצנו לשר החינוך, הבאנו כסף, כסף קונה את הכול.

עליזה לביא: שאלתי כבר אז בכמה בתי ספר הפעילות המבורכת, החשובה, הנהדרת, הנפלאה שלכם - - -

<אושרה לרר שייב: מאז זה הופץ שוב.

עליזה לביא: בסדר, זה שם המשחק.

עליזה לביא: היחד של שתי הוועדות, יושבת פה חברת כנסת שמנהלת את הוועדה החשובה הזו, שעושה עבודה נהדרת, וחברת כנסת שהנושא קרוב ללבה והיא קרובה לשר האוצר, שם המשחק הוא כסף.

עליזה לביא: מירב, איך את תמיד אומרת?

מירב בן ארי: בואו לא נתבלבל, כמו ששר החינוך אומר, זה התקציב השני בגודלו, יש פה 60 מיליארד, מדובר על חלוקת העוגה.

מירב בן ארי: אבל אין ספק שהפנייה של הוועדה ומעקב הם בסופו של דבר - - - אנחנו נפנה, בטח ועדת החינוך ומעמד האישה, וגם נלווה, אם יש קיצוץ גם, זה בכלל לא הגיוני.

עליזה לביא: אבל קרו שני דברים במקביל.

מירב בן ארי: מילא אתה משאיר - - - כן, זה מה שהיא אומרת.

עליזה לביא: כן, יש את הקיצוץ.

עליזה לביא: אנחנו אז נתנו את זה כתוספת, היה כסף ייעודי צבוע שהגיע, עשיתי את זה כששר החינוך היה מהמפלגה שלי והיה קשוב לנושא.

עליזה לביא: אני שוב אומרת שצריך וזה צריך להיות בבסיס התקציב.

עליזה לביא: הנקודה השנייה זה שחלק גדול מהעבודה הייתה דרך ארגונים.

עליזה לביא: אני יודעת שהיה מהלך במשרד שגם התכנים וגם העבודה וההדרכות תהיינה דרך המשרד.

עליזה לביא: זו החלטה מקצועית, אני רק לומדת אותה, דיברנו גם על הנושא הזה, אבל בשורה תחתונה הייתי שמחה לדעת, אל"ף, האם יש ביותר בתי ספר את הפעילות שלכם, האם חלו שינויים מהדיווחים הקודמים שנתתם.

עליזה לביא: לטעמי, להבנתי, מההיכרות שלי עם השטח, יש את אותם בתי ספר שזה חלק מההיכרות של מנהלות שמכירות, או שמעוניינות.

עליזה לביא: זה נתון בכמה פעמים לשיקולו, החל משר החינוך שמחליט את מה הוא מתעדף, למה הוא מעביר כספים, בפועל זה שיקוף של האג'נדה שלו, של ההבנה שלו, של ההתמודדות שלו עם הנושא, אם זה בכלל חשוב לו, ממשיך במנהלי ומנהלות בתי הספר, אם לוקחים או לא לוקחים, על חשבון איזה שעות, איך הם מנהלים, האם הם מודעים בכלל לאפשרות הזו.

עליזה לביא: במלחמה של משרד החינוך מול התחרות עם האינטרנט, האינטרנט ינצח בגדול.

עליזה לביא: רק לפני כמה שעות, אתמול, הגיעו אליי שני חבר'ה צעירים מבית ספר ברמת גן שאמרו לי 'עליזה, צריך בחוק לחייב שיהיו שיעורים בבית הספר בנושא הזה', אמרתי להם שזה לא עניין של חוק והתחלתי להסביר להם על המערכת.

עליזה לביא: הם לא הכירו.

עליזה לביא: אני יכולה להעביר לכם, אני אשמח מאוד אם תחזרו אליהם, כי היוזמה היא מאוד מאוד יפה, אני אתן לכם את זה.

<אושרה לרר שייב: יש כמה בתי ספר שפנו אלינו והם עובדים.

עליזה לביא: השטח משווע להרבה עזרה ועזרה זה תקציב.

עליזה לביא: העבודה שלכם ברוכה, חשובה ואני מחזקת אתכם, אבל כספים - - -

מיכל רוזין: הקואליציה, מה אני אעשה?

מיכל רוזין: ועדת כספים, אתם עושים לנו את המוות.

עליזה לביא: סליחה, לי יש אתיקה, אני מתנצלת.

עליזה לביא: אז תודה.

מירב בן ארי: מיכל, את רוצה לומר משהו?

מיכל רוזין: אני חייבת להצביע, אחרת יצביעו נגדי.

מיכל רוזין: אני מתנצלת.

עליזה לביא: גם אני, אני רצה, אבל אני אשמח רק לקבל תשובה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצות לשמוע נציג או נציגה מבית ספר דרכא רמון.

מירב בן ארי: בבקשה.

<סהר עדס: שלום.

<סהר עדס: אני מלמדת גם מגדר דרך התכנית של היחידה לשוויון בין המינים וגם כישורי חיים.

מירב בן ארי: את מחנכת?

<סהר עדס: אני יועצת חינוכית שמשלבת את שתי התכניות האלה והייתי רוצה להתייחס לכמה נקודות.

מירב בן ארי: רק כדי שנדע ובשביל הפרוטוקול, בית הספר נמצא במצפה רמון?

<סהר עדס: בית הספר נמצא בגדרה.

מירב בן ארי: אז זה מצפה רמון בגדרה?

<סהר עדס: לא, זה בית הספר על שם אילן רמון והוא נמצא בגדרה.

<סהר עדס: נמצאת כאן גם מנהלת בית הספר, הגב' חנה כהן, ונמצאים גם שני תלמידים, תלמיד ותלמידה שלומדים את התכניות האלה ואני מאוד אשמח אם נאפשר להם רשות דיבור ותוכלו לשאול אותם.

מירב בן ארי: אנחנו ניתן להם.

<סהר עדס: אני הייתי רוצה להתייחס גם לשתי התכניות וגם לכמה נקודות שעלו כאן.

<סהר עדס: אני מתנצלת שאני לא אוכל להתייחס שמית לנשים הנהדרות שדיברו, משום שאני פשוט לא זוכרת את השמות של כולן, אז שתסלחנה לי.

<סהר עדס: אני חושבת שהתכנית של היחידה לשוויון בין המינים היא תכנית שהיא מאוד רלוונטית, מאוד משמעותית, אנחנו רואים, ותיכף גם מיתר וגם רון יתייחסו לנקודה הזו.

<סהר עדס: זה אחד השיעורים הכי סוערים שמתקיימים במערכת.

<סהר עדס: אין ספק שזה רלוונטי, זה מעורר, זה נוגע בכל היבט שרק אפשר.

<סהר עדס: אני חושבת שהגמישות שמתאפשרת למי שמעביר את התכנית הזאת, כמי שהוא חלק מבית הספר, היא שונה לחלוטין ממי שבא מבחוץ לתוך בית הספר, מה שמאפשר לנו את השיח הזה להמשיך אל מחוץ למסגרת השיעור.

<סהר עדס: אני יכולה לדבר על ילדים שחלק מהשיעור הזה גרם להם לפנות אליי לאחר מכן, למרות שאני לא היועצת שלהם, ולמורה למגדר בהקשר הזה.

<סהר עדס: זה אחד מבתי הספר שלשמחתי מנהלת בית הספר בחרה בשיעורי מגדר כבר ארבע שנים כשיעור שיינתן חובה במערכת, שעתיים בשבוע.

<סהר עדס: פנו אליי ילדים בהתלבטות לגבי הזהות המינית שלהם, האפשרות לצאת מן הארון, היכולת לעשות את זה בתוך בית הספר.

<סהר עדס: אנחנו רואים שגישה של התלמידים לנושא הזה היא גישה מאוד סובלנית, יש לנו בהחלט תלמידים שעשו או עושים צעדים בכיוון הזה ובתוך סביבה מאוד מקבלת ואם תרצו אני אתייחס לזה לאחר מכן.

<סהר עדס: התכנית מתייחסת להקשרים חברתיים רחבים ומובילה לאיזה שהיא תפיסה, לא רק באותם הקשרים שאני אתן למיתר ולרון לדבר עליהם, אלא יוצרת אנשים שהם פרואקטיביים, מרגישים הרבה מאוד העצמה, גם בנות וגם בנים בתוך התכנית הזו, ואיזה יכולת להשפיע מעבר למודעות המאוד גדולה שהתכנית הזו מובילה אותם, איזה שהיא יכולת או תפיסה עצמית שמסוגלת להשפיע חברתית.

<סהר עדס: התכנית כישורי חיים, אני רוצה רק לחדד, בשתי התכניות האלה מדובר על תכניות שגם אם נסמן אותן בתוך המערכת ברור לכולנו שזה לא מספיק.

<סהר עדס: אנחנו מדברים על גישה, על פיתוח גישה.

<סהר עדס: זה שבמערכת יש שיעור מגדר או שיעור כישורי חיים, זה מסומן במערכת, אבל הרעיון הוא לעבור, וזה חלק מהתפקיד שלנו כיועצות לעשות, תהליך של הכשרה של כל הצוות.

<סהר עדס: לאו דווקא להעביר תכנים בתוך שיעור.

<סהר עדס: אגב, זה לא מתקיים רק בשיעורי כישורי חיים, אלא זה מתקיים גם בשיעורי חינוך.

<סהר עדס: אנחנו מלמדים את הצוות, עוברים הכשרות לפתח אוריינטציה כזו, רגישות מגדרית פלוס היכולת לנהל שיח רלוונטי עם התלמידים סביב נושאים שעולים, לא נורא להיבהל, אלא באמת לדעת לעשות את זה באופן אפקטיבי.

<סהר עדס: ואני אתן למיתר ולרון לתת כאן כמה נקודות בהקשר הזה.

מירב בן ארי: אבל בואו נבחר אחד מהם, אין מה לעשות.

<סהר עדס: אז אנחנו נבחר אחת מהן.

מירב בן ארי: אחת?

מירב בן ארי: דווקא אולי הייתי מאזנת עם ה - - - אבל מה שתחליטי, את היועצת.

עאידה תומא סלימאן: כל אחד מהם, אם מדברים על שוויון, כל אחד ייתן נקודה אחת.

<מיתר שלוש: אני אתייחס בעיקר למה שאנחנו לומדים.

<מיתר שלוש: אנחנו לומדים על פי יחידות, כל יחידה מלמדת אותנו משהו אחר, אני יכולה לתת לכם דוגמאות לדברים שאנחנו לומדים, בין אם זה דברים שאנחנו לומדים להבחין.

<מיתר שלוש: מסיימים שיעור מגדר, הולכים הביתה ופתאום רואים פרסומת, אני יכולה לספר לכם שפרסומת של חברת בירה, שהסלוגן שלה זה 'תגיד תודה שאתה גבר', של גולדסטאר.

<מיתר שלוש: זה משהו שלימד אותי המון, דברים שלא ראיתי לפני.

<מיתר שלוש: אם זה לראות תכנית שאני מאוד אוהבת, אם זה לפתוח קטלוג תחפושות של ילדים ולראות את ההבניה החברתית מגיל כל כך מוקדם, מגיל שלוש, ארבע, ולראות איך בעצם מלמדים אותם מה להיות.

<מיתר שלוש: בשיעורי מגדר, שזה שעתיים שבועיות, זה שיעורי חינוך, זה היועצת שבאה ולוקחת אותנו ומדברת איתנו, בנים ובנות בנפרד וביחד, מלמדים אותנו איך להבחין ואיך לראות מה קורה, לראות שזה לא אמור להיות כך, שהסטריאוטיפ הוא לא מעבר לסטריאוטיפ, זה לא אמיתי, זה לא קורה.

מירב בן ארי: נכון, יפה.

<רון ליבוביץ: כפי שסער כבר ציינה מקודם קוראים לי רון.

<רון ליבוביץ: אני רוצה לתת דוגמה מהחיים האישיים שלי, איך ששיעורי מגדר וכל הנושא של החינוך בתחום המגדר השפיע על החיים שלי ואני בטוח שעל חיים של נערים אחרים בשכבה ובכלל, מי שלומד בשיעורי מגדר.

<רון ליבוביץ: לפני שהתחילו שיעורי המגדר אני הייתי מאוד מתנגד לרעיון הפמיניסטי, חשבתי שאין כזה דבר הבניה חברתית, שזה הכול שטויות ואחרי שיעורי מגדר, אחרי כמה שיעורים, ממש בתחילת השנה, התחלתי לשים לב, התחלתי להבחין בכל מיני דברים, בין אם זה סטריאוטיפים מיניים, בין אם פרסומות שמחפיצות נשים או שתומכות בסטריאוטיפים שליליים, התחלתי לשים לב לכל מיני דברים, לא רק שנעשים לנשים, אלא גם לגברים, שנוגעים בסטריאוטיפים וכו'.

<רון ליבוביץ: שיעורי המגדר עזרו לי להסתכל על הדברים מהצד ולראות שהדברים האלה האמיתיים.

<רון ליבוביץ: אני מאמין שאני לא הדוגמה היחידה לתלמיד שהרעיונות שלו, שתפיסת העולם שלו השתנתה בעקבות שיעורי מגדר.

<רון ליבוביץ: זה מה שאני רוצה לומר בעצם, לשיעורי מגדר יש כוח מאוד גדול בשכבה שלנו ואני חושב שאם נוכל קודם כל להכיר בשיעורי מגדר כדבר חשוב וכדבר שמשפיע, זה יעשה טוב וזה יעזור לכולנו.

<מיתר שלוש: תודה על ההזדמנות.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכם, בעצם אתם הוכחתם את מה שהתחלנו והעלינו בתחילת הישיבה, קודם כל כמה חשוב ששיעורי מגדר יהיו חלק מתכניות הלימוד, ודבר שני כמה באמת יש אחריות על מערכת החינוך בשינוי חברתי ובעיצוב של האישיות והדעות, אבל באיזה שהוא מקום זה גם מקומם אותי, שאין מספיק, לא תקציבים ולא תקנים ולא משאבים כדי לעשות עבודה טובה ושחלק מהאוכלוסייה, לא מגיע אליו כל השיח הזה דרך בתי הספר.

<אושרה לרר שייב: למה?

<אושרה לרר שייב: יש לנו גם נציגות מהמגזר הערבי.

מירב בן ארי: תיכף, אנחנו נגיע אליהם גם.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: תודה רבה לשתי היושבות ראש.

תמר זנדברג: עוד דבר שאני חושבת שהתלמידה והתלמיד הבהירו לנו בצורה ברורה, לא רק עד כמה חשוב שמערכת החינוך, כמו שאמרת, אלא עד כמה, כמו שאנחנו אומרות בתנועה הפמיניסטית, פמיניזם זה לכולם, זה לא רק לנשים.

תמר זנדברג: הדברים, במיוחד שלך, רון, אני חושבת שאנחנו כחברה מבוגרת יכולים ללמוד ממך הרבה, גם על התהליך שאתה עובר וגם על המודעות העצמית.

תמר זנדברג: אני חייבת להעיד, אנחנו שולחן יחסית נשי, זה דבר יחסית יוצא דופן פה בכנסת, כמה אנחנו כנשים נתקלות בחוסר מוכנות קודם כל לקלוט כאן ולספוג, שאתה פה הפגנת בצורה כל כך בוגרת.

תמר זנדברג: אז ממש תודה רבה לך, באמת.

תמר זנדברג: אני רוצה להוסיף שתי נקודות.

תמר זנדברג: אחת שקצת עלתה ואחת שעוד לא עלתה.

תמר זנדברג: אני אתחיל דווקא בשנייה, כי היא נוגעת לעניין התוכן.

תמר זנדברג: דובר פה המון על בתי ספר יסודיים, תיכון ודווקא הייתה התמקדות בסטריאוטיפים, במיניות, בחיזור, בהטרדות המיניות דווקא בגילאים הגבוהים.

תמר זנדברג: אני רוצה להפוך את הפירמידה.

תמר זנדברג: יושבת כאן הרכזת של קידום מעמד האישה בעיריית תל אביב, אור סרי, שמייצגת את רותי סופר.

תמר זנדברג: לפני שנבחרתי לכנסת הייתי חברת מועצה בעיריית תל אביב יפו ויזמנו שם תכנית ברגישות מגדרית בגיל הרך לצוות, לא הילדים בגן.

תמר זנדברג: סייעות של עיריית תל אביב וגננות עברו הכשרה ברגישות מגדרית.

<אושרה לרר שייב: בשיתוף פעולה איתנו.

תמר זנדברג: נכון, בשיתוף פעולה איתכם וזה היה דבר פשוט מדהים, מדהים.

תמר זנדברג: זה לווה בהערכה, ואני חייבת לציין במיוחד דבר שאני לא אשכח אותו כל חיי, את ההערכה של הסייעות שעברו את ההכשרה הזו, איך הן העריכו את עצמן בתחילת הקורס.

תמר זנדברג: הרבה מאיתנו, אנחנו חושבות שאנחנו באמת יודעות והתנועה הפמיניסטית היא מתקדמת, אנחנו שומעות על זה בכל מקום וכו', עד כמה הדברים האלה מחלחלים למרחב בגן, למשחק, לדמויות לחיקוי, לאגדות, לתחפושות בחגים ובפורים.

תמר זנדברג: כל המקומות הסמויים שאחר כך אנחנו נתפוס אותם, שיהיה להם ביטוי בהטרדות מינוי, באידיאל היופי, המון המון דברים, ביחס לא מכבד למין ולמיניות ולגוף, שהיו יכולים כבר בילדות הצעירה והמוקדמת להיפתר בזכות יחס יותר מודע מגדרית של הצוות.

תמר זנדברג: כי הדברים האלה מוטמעים בכולנו.

תמר זנדברג: כשהבת שלי הייתה בת 3 נכנסתי לגן וראיתי, השתגעתי, איך זה יכול להיות שהבנים משתוללים על השטיח והבנות יושבות ליד השולחנות ומשחקות משחקי קופסה.

תמר זנדברג: אמרתי, זה לא יכול להיות, הם בני 3, איך הם יודעים?

תמר זנדברג: גם לנו כהורים יש המון פעמים נטייה להגיד שזה מולד, זה טבעי, למה?

תמר זנדברג: כי זה כל כך מוטמע, זה כל כך מושרש, שיש לנו נטייה להפוך את מה שהוא תוצר חברתי, לתפוס אותו כטבעי.

תמר זנדברג: לכן אני חושבת שהמון תלמידים ותלמידות כמוכם יוכלו להגיע לגיל הזה ולכיתות האלה עם שורשים הרבה יותר מוטמעים אם אנחנו נפנה יותר מבט ויותר משאבים לגיל הרך והצעיר.

תמר זנדברג: וזו גם אמירה אליכם.

תמר זנדברג: זה דבר ראשון.

תמר זנדברג: דבר שני זה דבר שעלה פה, הדבר השני הוא משפט אחרון כי הנושא כבר עלה.

תמר זנדברג: כולנו, איך אילן גילאון אומר?

תמר זנדברג: זה כמו לוויה, כולנו מברכים ומהללים ומפארים וזה, אבל בסופו של דבר עד שלא נטמיע את הדבר הזה כחלק אינטגרלי, כמו מתמטיקה וספרות וזהות יהודית ואתם יודעים, בשיעור שהתפנה מ'גדר חיה' בואו נלמד - - -

עאידה תומא סלימאן: יש שיעור זהות יהודית?

תמר זנדברג: יש מורשת, יש - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, אני שואלת לא כהתגרות, כדי לדעת לדרוש זהות ערבית.

תמר זנדברג: אני אומרת כן, לגמרי.

<אושרה לרר שייב: יש שיעורי מורשת, תרבות ומורשת, יש גם בחברה הערבית וגם ב - - -

תמר זנדברג: לגמרי, זה בהחלט דבר נכון וחשוב, אבל באמת אנחנו - - -

<אוחנה אמיר - הליכוד: זהות מוסלמית, כי זהות ערבית לא בהכרח נוגעת לזהות - - -

תמר זנדברג: זהות פלסטינית.

<אוחנה אמיר - הליכוד: לא, המקבילה של זהות יהודית היא זהות - - -

עאידה תומא סלימאן: תמיד כיף לי לראות יהודים מתווכחים על הזהות שלי.

מירב בן ארי: זה מחזק לך את הזהות.

עאידה תומא סלימאן: הלו, אתה כבר אימצת את הפָּה?

תמר זנדברג: יפה מאוד.

תמר זנדברג: בזה לפחות כולנו מאוחדים.

תמר זנדברג: אמרה את זה קודם עליזה לביא, אני חושבת שאנחנו כולנו כוועדה, אנחנו מצפות לראות לפחות מקדנציה לקדנציה התקדמות, יותר כסף, יותר שיעורים ופשוט שהנפח הזה יגדל, אנחנו מצפות לראות גרף עולה.

תמר זנדברג: אנחנו כולנו מכירות את הדיונים האלה ובאנו מפאת חשיבות הנושא כי חשוב לנו להמשיך ללוות אותם.

תמר זנדברג: אנחנו רואות, אם אנחנו רואות התקדמות, היא נורא נורא נורא איטית והקצב חייב לגדול.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אנחנו עכשיו נרצה לשמוע נציגה של המגזר הבדואי, התכנית לשוויון בין המינים, בבקשה.

<סנא ג'ברין: שלום לכולם, אני סנא ג'ברין אגברייה, מפקחת על הייעוץ והיועצים במגזר הערבי הבדואי במחוז דרום.

<סנא ג'ברין: האמת, אני שמעתי אותך, גב' עאידה, וראיתי שהדגשת את מקומה של העשייה בחברה הערבית בכלל ואני מאוד מעריכה את המקום הזה ואני מאוד מתחברת אליה.

<סנא ג'ברין: בכלל מאפיין את כולנו, את כל משרדי הממשלה, יש את האין תמיד בכל התחומים, עכשיו אני אתייחס ליש, לקיים, כמי שקנאית ליש, למה שמשרד החינוך מקדם - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו שמענו מה קיים.

מירב בן ארי: זה באמת מעניין אותי, אני רוצה לדעת מה היא עוברת.

<סנא ג'ברין: אני רוצה גם להמחיש מה זה עושה, אני לא רוצה להגיד שזה קיים וזהו, אני רוצה להגיד את העוצמות, לתאר את העוצמות של העניין.

<סנא ג'ברין: אנחנו עובדים ומתערבים בחברה הבדואית המסורתית, שהיא מאוד מיוחדת במאפיינים ובמרכיבים שלה, גם בשל המצב הסוציו אקונומי הנמוך שלה, אבל גם בשל המעבר החד והדרסטי בין המסורת למודרניזציה, שנושא בתוכו משבר חברתי, משבר זהות שמביא יחד איתו המון תופעות והמון בעיות שמרחיקות לכת מערכי היסוד של החברה והדת, שהם כן קיימים ותפקידנו כמערכת כן להחזיר אותם.

<סנא ג'ברין: אנחנו שייכים כיועצים חינוכיים גם לשפ"י, לצורך העניין היחידה למיניות בשפ"י, אבל התכניות שלנו במקביל ניזונות מהיחידה שלוויון בין המינים.

<סנא ג'ברין: מה שאני רוצה לתאר כעת, שדרך התכניות, ימי העיון וההשתלמויות, והמשרד לא חוסך, אני מוכרחה לציין, תמיד יש מה לשאוף ולקדם, אבל את שאלת גם על מנגנון בקרה, אנחנו כן במקביל לדוחות שאי אפשר להפחית מערכם, אנחנו מעורבות, אנחנו באות לסדנאות, אנחנו שומעות את הילדים, את הנערים והנערות, אנחנו עובדים על ערכי היסוד שקיימים בדת, אנחנו מחזירים את עצמנו למסורת ומנציחים אותם על מנת לשמר אותם.

<סנא ג'ברין: אני רוצה להרגיע את כולנו שהקטן הזה, הקטן הזה, ותיכף נשמע מהתלמידות עוזר לכולנו.

<סנא ג'ברין: אנחנו עובדים בשני מישורים, על השינוי החברתי ועל חינוך הדור הבא.

<סנא ג'ברין: עצם העובדה שאנחנו באים ושומעים את הילד הקטן, שהוא המנהיג לעתיד, אומר 'אני אעזור לאשתי, אני אתמוך באשתי, אני אכבד את אשתי', בעיניי, שגם היא - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, הוא לא צריך להגיד 'אני אעזור', הוא צריך להגיד 'אני אעשה את המוטל עליי'.

<סנא ג'ברין: כן, את המוטל עליי, במקביל, אני רציתי להשלים את הצד השני, שהילדה תגיד 'עצם הכבוד בינינו ועצם העזרה אחד לשני והתמיכה', בשבילי עשיתי את הכול ואני כן מחזירה את זה לתכניות שגם שפ"י וגם היחידה עושה.

<סנא ג'ברין: אם כי, אני אציין כאחראית, כן, תמיד יש מקום להשלים, זה עניין של כן משאבים, אי אפשר להתעלם, אבל גם מנגנון הבקרה שלנו זה להיות בנשמה ויש לנו את זה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני רוצה להתייחס למשפט שאת אמרת אותו ואני מעלה שאלה מאוד מהותית על התכנים, ואני אבקש אחר כך כן להיכנס לעניין של התכנים שמועברים, 'אנחנו מחזירים לדת, אנחנו מעמיקים את זה, אנחנו מנציחים את זה'.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, התפקיד שלכם הוא שוויון בין המינים, שוויון מגדרי.

<סנא ג'ברין: אנחנו מקדמים ערכים, ברשותך, שיש להם לגיטימציה ומצאנו אותם העתק-הדבק בדתות שלנו, שאנחנו מאוד רחוקים מהם וזה בדיוק החוזקה והעוצמות שלנו וזה מאוד משתלב שווה בשווה וזה דווקא נותן לגיטימציה, בחברה כזו אנטי, לתת לי את הבמה וליועצות היקרות לעמוד, לדבר - - -

<אושרה לרר שייב: כשאנחנו למשל עושים יום עיון ליועצות ויועצים, דוגמה אחת, בנושא פוליגמיה, ואנחנו מביאים איש דת שמדבר נגד, אנחנו מביאים עוד הרבה אחרים, אבל אנחנו מביאים גם איש דת שידבר נגד, זה נותן משקל לאלה שמתחברים לדת ו - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת אנחנו מביאים גם?

<אושרה לרר שייב: גם.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת גם?

עאידה תומא סלימאן: אתם שוויון מגדרי, אתם לא אמורים להביא את הכן וגם מי שאומר לא.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת.

<אושרה לרר שייב: לא, את לא הבנת אותי - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, לא, אני מדברת עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת, יש צורך בלבחון מקרוב את התכנים שמועברים באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אומרת את זה כי אני נגד דת, אני לא אומרת את זה כי אני נגד, אף אחד, אני אומרת את זה כי אני פה דנה בעניין של שוויון מגדרי ושוויון מגדרי, בודקים אותו ובוחנים אותו לפי ערכים אנושיים, כלליים של זכויות אדם ושל שוויון בין בני האדם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא מן הראוי ולא מקובל עליי שיש איפה ואיפה ביחס בתכניות הלימוד.

<אושרה לרר שייב: אנחנו מביאים איש דת שמדבר נגד פוליגמיה, לא בעד פוליגמיה, אם זה לא היה מובן.

<אושרה לרר שייב: אני חושבת שכשאנחנו צריכים להתחבר לכל אחד מהמקום שלו - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, שאף אחד לא ינסה להסביר לי איך מתחברים לאיפה שנמצאים.

עאידה תומא סלימאן: אני כל החיים שלי הייתי מחוברת, אני העברתי תכניות, אני יודעת על מה אני מדברת, אני הובלתי תהליכים בתוך החברה שלי.

עאידה תומא סלימאן: אז כשמישהי מתוך החברה ומישהי שהובילה שינויים בתוך החברה מסמנת משהו ואומרת שצריכים לבדוק אותו כדאי להקשיב.

עאידה תומא סלימאן: זהו, תודה.

מירב בן ארי: את רצית להפנות לתלמידה?

<סנא ג'ברין: עוד משפט שמשלימה אותי היועצת ויש לנו תלמידות מקסימות, ניתן לאחת, ברשותכן, כי הן באמת משקפות את העשייה בפועל.

<סנאא עוקבי: אני אדבר בקצרה.

<סנאא עוקבי: אני סנאא עוקבי, אני יועצת חינוכית במקיף שגב שלום, אני בדואית בעצמי ואני כבר מעבירה את התכנית של מגדר ושוויון בין המינים זו שנה שלישית.

<סנאא עוקבי: אני עבדתי על העצמת הנערות, אני לא רוצה לדבר על המגזר הבדואי בדרום, שזה המגזר הכי קשה, המגזר הכי מאתגר, במיוחד בנושא של העצמת הנשים והנערות.

<סנאא עוקבי: אם יש מכשולים בכל מגזר שהוא, שם הם מכשולים להעצמת נערות וגם נשים.

<סנאא עוקבי: עבדתי על העצמת הנערות, להגשים את עצמן, לביטחון עצמי, ללמוד, להתקדם, להוכיח את עצמן כשוות בין שוות במגזר הבדואי ואני אתן זכות לבנות לדבר על מה שהן עברו.

<סנאא עוקבי: בבקשה, ברשותכן, היא תדבר באנגלית ותתרגם בערבית והיא תדבר בעברית, על מה שהיא עברה.

מירב בן ארי: היא לא מדברת עברית?

<סנאא עוקבי: לא, יותר קל לה לדבר באנגלית.

עאידה תומא סלימאן: היא יכולה לדבר בערבית ואני אתרגם אותה.

מירב בן ארי: את יכולה לדבר בערבית.

<סנאא עוקבי: הן מתרגשות, הבנות.

תמר זנדברג: אין בעיה, זה בסדר גמור.

תמר זנדברג: תודה שבאתן.

<סנאא עוקבי: זו פעם ראשונה שהן מדברות מחוץ לבית הספר.

תמר זנדברג: מאה אחוז, זה בסדר.

<סנא ג'ברין: אבל אני חייבת לציין שבאוטו הן דיברו יפה מאוד.

<אמאני שיח: שלום, רבותיי, כולי כבוד לעמוד פה היום ולדבר על הנושא שהוא מרתק וחשוב.

<אמאני שיח: אני אמאני אלשיח, תלמידה בכיתה י', בת 16, בבית ספר מקיף שגב שלום.

<אמאני שיח: אני רוצה לשתף אתכם בחלום שלי, זה להיות רופאה ולפרוץ דרך.

<אמאני שיח: כידוע לכם, אני חיה בחברה בדואית מסורתית שאין בה הרבה נשים שפרצו דרך וזאת ההזדמנות שלי לשתף אתכם בתכנית שעברתי, תכנית מגדר שעברתי בבית הספר.

<אמאני שיח: הפרויקט שהשתתפתי בו שיפר את הביטחון העצמי שיש לי וידעתי שיש לי עוצמה ויכולת לשנות ולקדם את החברה שאני חיה בה.

<אמאני שיח: בפרויקט ידעתי על עצמי דברים שלא ידעתי מקודם, הכרתי את עצמי יותר וידעתי מה אני אוהבת ומה לא, ידעתי מה החולשות שלי ומה החוזקות שלי ומה ניתן לשפר בעצמי.

<אמאני שיח: היום אני מרגישה הרבה יותר מגובשת בתפיסותיי והרבה יותר בטוחה בעצמי וביכולותיי להוביל וליזום ולהתמודד עם קשיים והתנגדויות שעלולים לצוץ בדרכי.

<אמאני שיח: אני עכשיו עוזרת לאנשים שהם צריכים את המהלך שאני עשיתי, שחוויתי בתכנית, ונותנת להם להתקדם ותחושה של ביטחון עצמי ותקווה.

<אמאני שיח: תודה על ההקשבה, אני אשמח לענות אם יש שאלות.

עאידה תומא סלימאן: התכנית שעברת.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל דיברת יפה ולא היית צריכה את כל ההקדמות שעשו לך.

עאידה תומא סלימאן: זה דבר ראשון.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, התכנית שדיברת עליה, שאת עברת, כמה מפגשים היו?

<אמאני שיח: 15 מפגשים.

עאידה תומא סלימאן: אז זה מקבוצת העצמת הנערות?

<אמאני שיח: כן.

מירב בן ארי: מקסים, תודה רבה שבאת לפה.

<אושרה לרר שייב: התכניות שלנו הן בדרך כלל 30 שעות.

<סמר גרגאוי: לדבר באנגלית או בערבית?

מירב בן ארי: מה שנוח לך?

<סמר גרגאוי: אז קודם כל אני מתחילה באנגלית, מקווה שתבינו אותי.

עאידה תומא סלימאן: יותר נוח מערבית?

<סמר גרגאוי: כן, לשם שינוי.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

<קריאה: היא הועצמה מאוד.

<סמר גרגאוי: (תרגום חופשי מאנגלית): בוקר טוב לכולם.

<סמר גרגאוי: דבר ראשון זה תענוג להיות פה ולפגוש את כולכם, אני מאוד שמחה להיות פה.

<סמר גרגאוי: השם שלי סמר, אני בכיתה י"א בבית ספר שגב שלום.

<סמר גרגאוי: אני באתי היום כדי לדבר על החוויה המשמעותית שחוויתי בעקבות השתתפותי בפרויקט, עם המורים המדהימים.

<סמר גרגאוי: במשך הפרויקט למדנו לעבוד כקבוצה, לדבר על עצמנו, לדעת יותר אחת על השנייה, לבטא את עצמנו, מהפרספקטיבה שלנו, כדי לתאר את היכולות שלנו והיתרונות שלנו, ויותר חשוב, החוזקות והחולשות שלנו.

<סמר גרגאוי: בשיחות שלנו התמקדנו בתפקיד האישה בחברה הערבית, במיוחד הבדואית.

<סמר גרגאוי: השיחות האלה עזרו לנו יותר להאמין בעצמנו, לדעת שנשים יכולות לעשות שינוי בעולם הזה, להשפיע, לגדל דור חדש של אנשים מודעים ומשכילים יותר, שיכולות להגשים את חלומותיהן ושאיפותיהן ולהיות חלק משמעותי במשפחות שלהם.

<סמר גרגאוי: אישית, בעקבות ההשתתפות שלי בפרויקט הזה אני פה מדברת בביטחון ואומץ, כי למדתי ששום דבר לא יעמוד בפני כוח הרצון.

<סמר גרגאוי: תודה רבה.

<סמר גרגאוי: אם יש לכם שאלות, אתם יותר ממוזמנים.

מירב בן ארי: (תרגום חופשי מאנגלית): את יודעת שאת יכולה ללמד כמה מהח"כים פה לדבר אנגלית?

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד לשתיכן, אני מאוד גאה קודם כל במה שביטאתן ואמרתן.

מירב בן ארי: גאות.

עאידה תומא סלימאן: אני.

מירב בן ארי: גאות, אני מצטרפת אלייך תמיד.

<אוחנה אמיר - הליכוד: גם אני גאה.

עאידה תומא סלימאן: אתה, אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: כולנו גאים וגאות, אני רק רוצה להגיד לכן, היה משפט בהתחלה שאמרת, אמאני, בהתחלה, אמרת 'אין לנו הרבה נשים פורצות דרך בחברה שלנו'.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לך, כדאי מאוד שתכירי, יש נשים מדהימות, יש רופאות, יש את הרופאה הראשונה שעושה התמחות עכשיו, יש שלוש נשים עם דוקטורט, יש נשים שהקימו ארגונים ומפעלים, הן מדהימות, הן מנהיגות ואני רוצה להגיד לך שאפילו אלה שלא קיבלו דוקטורט ואפילו אלה שלא הפכו לרופאות, יש בשטח נשים מדהימות ומלאות עוצמה וכדאי ללמוד מהן.

מירב בן ארי: וכל הכבוד לך, ממש.

עאידה תומא סלימאן: טוב, עם - - -

מירב בן ארי: רגע, יש לנו פה גם קצת יהודים.

עאידה תומא סלימאן: יאללה, שוב?

מירב בן ארי: שוב.

מירב בן ארי: מעיריית תל אביב, אור סרי, רכזת הטמעת מדיניות מגדרית, תכנית עיר שווה, בבקשה.

<אור סרי: שלום לכולם, צהריים טובים.

<אור סרי: אני אור סרי, אני רכזת מדיניות מגדרית בעיריית תל אביב, עובדת עם רותי סופר, שהיא יועצת ראש העיר למגדר.

<אור סרי: היא מתנצלת שהיא לא יכלה להיות כאן, נבצר ממנה.

<אור סרי: אז במסגרת העבודה שלנו במשרד יועצת ראש העיר למגדר, מה שנקרא קודם המשרד לקידום מעמד האישה, אנחנו עובדות בכל היחידות של העירייה כדי להטמיע תפיסה מגדרית לכל תחומי העבודה של העירייה.

<אור סרי: כשאנחנו מדברות על מגדר אנחנו מדברות על המובן הרחב של מגדר, לא רק גברים ונשים.

<אור סרי: זה כולל כמובן את הקשת הלהט"בית, זה כולל כמובן יהודים וערבים, אמרתי יפו, זה כולל מזרחיות ומזרחים ואשכנזים ואשכנזיות.

<אור סרי: תל אביב יפו היא עיר שמאופיינת בקיטוב חברתי והמדיניות שלנו היא לעשות את העיר עיר שווה, Fair-Shared City, עיר שמתאימה את הצרכים שלה לכל הבאים והבאות בשעריה.

<אור סרי: אז הרבה מהעבודה זה באמת תיקונים של מדיניות שנובעים מהטיות מגדריות, אבל אתם תסכימו איתי שהדבר הכי מרכזי זה קודם כל מניעה ולכן אנחנו חזק גם בתחום של החינוך.

<אור סרי: פיתחנו את תכנית עיר שווה, תכנית שהמטרה שלה היא לייצר בבתי הספר סביבה שהיא שוויונית, שהיא מאפשרת, גם כמובן מכילה סטריאוטיפים מגדריים ויודעת לדבר עליהם.

<אור סרי: אני חושבת שמגדר, כשאנחנו מדברים על זה בבית הספר זה להטמיע ולאפשר יכולות של חשיבה ביקורתית.

<אור סרי: זה מה שאנחנו מנסות לעשות.

<אור סרי: התכנית פועלת כבר שנתיים ויש לנו המון המון שותפים ושותפות, מארגונים שהם מאוד קטנים, עמותות חדשות, כמו מכנה משותף, כמו אסל"י, דרך עמותות קצת יותר גדולות, כמו דלת פתוחה, חושן וכו' ועד משרד החינוך, היחידה לשוויון בין המינים.

<אור סרי: הקהל של התכנית זה כולם, אנחנו מדברות על ליצור סביבה שהיא מאפשרת שוויון מגדרי, לכן קהל היעד שלנו זה לא רק הנערות והנערים, אנחנו מדברות על קהל של על יסודי, חטיבות ותיכונים, אז זה לא רק נערות ונערות, זה גם הצוותים החינוכיים המבוגרים שסובבים אותם, מורים ומורות והורים והורות כמובן.

<אור סרי: מה התכנית כוללת?

<אור סרי: סדרת סדנאות שהצוותים החינוכיים עוברים וגם הנערות והנערים עוברים.

<אור סרי: המטרה שלנו, כמו שציינתי בהתחלה, היא קודם כל הטמעה, אז מעבר לצד התיאורטי של לקבל תכנים חיצוניים, יש לנו גם את הצד המעשי, שזה הטמעה מתוך חוסן, אנחנו נרצה גם הטמעה בבית הספר, שבית הספר יהיה מסוגל להפעיל את הדבר הזה לבדו באופן עצמאי.

מירב בן ארי: איך זה עובד תכל'ס?

מירב בן ארי: נגיד יש בית ספר, אז מה?

מירב בן ארי: אתם נותנים תקציב לבית הספר לפעילות?

מירב בן ארי: בנוסף?

מירב בן ארי: אתם מתגברים, בעצם?

<אור סרי: כן.

<אור סרי: אני רק אציין שמדובר על תקציבים שהם כל כך קטנים שזה כאילו מביש, זה פחות מהון התחלתי לדירה, כל התקציב של המשרד.

<אור סרי: אנחנו מצליחות לעשות פה יש מאין.

<אור סרי: אנחנו מסייעות לבתי הספר במימון של סדנאות חיצוניות.

<אור סרי: הסדנאות החיצוניות מגיעות גם לתלמידים ולתלמידות וגם למורים ולמורות.

<אור סרי: חלק מהארגונים, עם משרד החינוך למשל, הם עוזרים לנו ונותנים לנו ללא עלות, בכל זאת משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול כמה הקציתם תקציב?

<אור סרי: העלות היא פחות או יותר 20,000 שקל בבית ספר, זה משהו שיכול לכסות תכנית מאוד יפה.

עאידה תומא סלימאן: 20,000 שקל, יש לכם חמישה בתי ספר, אז עיריית תל אביב מקצה 100,000 שקל.

<אור סרי: 80,000.

מירב בן ארי: והיא עושה יש מאין.

<אור סרי: ב-80,000 הצלחנו לכסות חמישה בתי ספר.

עאידה תומא סלימאן: אין לי טענות כלפיה.

מירב בן ארי: לא, אני רק הוספתי שהיא עושה יש מאין.

<אור סרי: אבל אנחנו באמת מנסות, כשיש לנו כבר תקציב אנחנו מנסות למנף אותו וזה לא קל.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבות - - -

<אור סרי: באמת המטרה היא שבית הספר אחרי זה ייקח את זה ויוכל לעשות את זה לבד.

<אור סרי: אנחנו מלוות בייעוץ לצוותים החינוכיים איך להטמיע את זה.

<אור סרי: עד כה עברו את התכנית סדר גודל של 100 מורות ומורים בעיר ובערך 1,000 תלמידים ותלמידות ואנחנו שואפות כמובן להתרחב.

<אור סרי: מה שחשוב להגיד בקשר לבתי הספר, באמת הנושא שגם עלה פה, זה שלמורים ולמורות אין את כל הכלים זה משהו שצריך להתמודד איתו.

<אור סרי: זה באמת הקושי העיקרי, למורים ולמורות אין כלים, אבל זה מאוד תלוי בסופו של דבר בבתי הספר.

<אור סרי: אם יש בית ספר שהוא minded לנושא, שאכפת למנהל או למנהלת, או אם יש שם דמות, אם זו רכזת או יועצת או what ever ואכפת להם, אז הם עושים את זה.

<אור סרי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת, אבל אני חייבת להתחיל לזרז אתכן ולהקפיד גם על לוח הזמנים.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לסוריידה מנסור אסעד, מדריכה ביחידה לחינוך מיני ומניעת פגיעות מיניות.

עאידה תומא סלימאן: יש לך שלוש דקות.

<סוריידה מנסור אסעד: שלום רב לכולם.

<סוריידה מנסור אסעד: אני מדריכה ארצית במיניות ומניעת פגיעה בשפ"י, ביחידה למיניות.

<סוריידה מנסור אסעד: אני מדריכה מ-96' מדריכה בנושא ומ-2000 אני מדריכה ארצית, כשהייתי יחידה.

<סוריידה מנסור אסעד: היום יש יחד איתי שמונה מדריכות ערביות שעובדות יחד איתי בנושא ואני גם אדבר קצת על הנושא של ריכוז הצפון וחיפה.

<סוריידה מנסור אסעד: אני רוצה לציין כמה דברים.

<סוריידה מנסור אסעד: קודם כל קידמנו שתי חוברות בערבית, שהיא גם החוברת שראיתם אותה, שהיא התכנית של זוגיות ללא אלימות, שהיא תורגמה לערבית והותאמה, התכנים נבחרו בערבית והיא מועברת בכל בתי הספר.

<סוריידה מנסור אסעד: יש שעת חינוך, אין שעת חינוך, אלה תכניות שמועברות בתיכונים והיא מותאמת לכל האוכלוסיות בחברה הערבית, בכיתות י' וכיתות י"א.

<סוריידה מנסור אסעד: יש את התכנית 'בעד עצמי', שהותאמה לחברה הערבית והיו שלושה ימי עיון בחברה הערבית בכל המחוזות לתת את הכלים ליועצים איך להעביר וכל יועץ קיבל את הדיסק און קי הייחודי שיש בו את כל השקפים בערבית.

עאידה תומא סלימאן: מה עושים עם בתי ספר שאין בהם יועצים?

<סוריידה מנסור אסעד: אני חושבת שיש מעט מאוד בתי ספר שאין בהם יועצות, חוץ מירושלים.

<סוריידה מנסור אסעד: אני לא אדבר על ירושלים, מכל הבחינות יש בעיה רצינית בכל הנושא של ירושלים וצריך לבדוק מה קורה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על ירושלים, אני מדברת על בתי הספר - - -

<סוריידה מנסור אסעד: אז כמעט שאין בתי ספר שאין בהם יועצות.

<סוריידה מנסור אסעד: אין לי את האחוז המדויק, אולי יש לאיריס, אבל אני יודעת שגם אצלנו בחברה הערבית יש בכל בתי הספר יועצות, גם ביסודי.

<סוריידה מנסור אסעד: במערכת התכנים הם תכנים שהם מותאמים.

<סוריידה מנסור אסעד: אני רוצה לענות בקשר לשאלה שהייתה לך, עאידה, על בקרה, איך יש לנו בקרה.

<סוריידה מנסור אסעד: מפה אני גם אתן את זכות הדיבור לאמינה, אם - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, אם תסלחי לי.

<סוריידה מנסור אסעד: אוקיי, אין בעיה.

<סוריידה מנסור אסעד: התכנית של 'כאן פונים' שהיא לאחר המחקר.

<סוריידה מנסור אסעד: לפני שלוש שנים היה מחקר של טריאנה בכל הארץ, בכל החברות, אני לא אוהבת את המילה מגזרים, ואז את הנתונים שמצאנו בצפון אנחנו המשכנו את התכנית לתכנית 'כאן פונים', אחר כך יורחב על הנושא, וזה המחקר שאנחנו עושים.

<סוריידה מנסור אסעד: יש את המחקר הראשון שהיה, ביחד עם אוניברסיטת חיפה והוצג פה בוועדת החינוך לפני כמה חודשים ויש גם את המחקר שיהיה, לפני ואחרי.

<סוריידה מנסור אסעד: אנחנו בודקים לפני ואחרי מה קורה בתכניות, זאת אחת הדרכים.

<סוריידה מנסור אסעד: משפט אחד, שאני אסכם בו את הדברים שלי, אני לא אומרת שאין לנו מה לעשות.

<סוריידה מנסור אסעד: אם אין לנו מה לעשות נלך הביתה ואין לנו מה לעשות באמת.

<סוריידה מנסור אסעד: אני חושבת שגם אנחנו וכל מי שיש לו תפקיד, בכל תפקיד שהוא עובד, אנחנו אמורים לקדם את הדברים.

<סוריידה מנסור אסעד: יש פנייה לכל חברות הכנסת, ואני כאישה אומרת שאנחנו בוחרות בנשים כדי לקדם את כל הנושאים של נשים.

<סוריידה מנסור אסעד: אני חושבת שיש הרבה דברים שגם בקהילה צריך לעבוד עליהם, לא רק במשרד החינוך, גם בפרסום וגם במדיה וגם בבתים וגם במשפחות וגם בכל המקומות, אנחנו כן צריכים לעשות את השינוי ושיתוף הפעולה הזה בין כל המשרדים ואני מאמינה שכך יהיה השינוי בכל המקומות.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לשאול שאלה לפני שאנחנו ממשיכים.

עאידה תומא סלימאן: יש תקציב כל שנה במשרד החינוך מהתכנית הלאומית להוצאת נשים ממעגל הזנות, שהוא 150,000 ₪.

עאידה תומא סלימאן: איך שהבנתי, בעצם התכנית עדיין בכתיבה של - - -

<אושרה לרר שייב: לא, לא.

<אושרה לרר שייב: זה אצלי.

<אושרה לרר שייב: זה כבר הוטמע בתוך התקציב, זה כבר לא צבוע לחוד.

<אושרה לרר שייב: מה שאנחנו עושים עם התקציב הזה, התכניות שהצגתי בפניכן, חלק מהתכניות עוסקות גם בנושא הזה, אלה שעות תקן שאנחנו קונים, מכשירים מורות ומורים להעביר את התכניות בהשתלמות ובהדרכה של המדריכות והן מעבירות גם את כל העניין של מניעת פורנוגרפיה וזנות.

עאידה תומא סלימאן: את יכולה להגיד לי שה-150,000 שקל, משתמשים בהם ליעד הספציפי הזה?

<אושרה לרר שייב: היעד הספציפי הזה הוא לא יעד מנותק מכלל האלימות המגדרית.

<אושרה לרר שייב: אני פתחתי בדברים שלי ולכן - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אבל התקציב הגיע למען המטרה הספציפית הזאת, להוסיף על מה שקיים.

<אושרה לרר שייב: זה מוסיף על מה שקיים, בזכות זה אני יכולה לקנות יותר שעות ולעשות יותר תכניות.

<אושרה לרר שייב: אנחנו לא מתחילים בזנות ופורנוגרפיה.

<אושרה לרר שייב: אנחנו מתחילים בהבניות חברתיות וסטריאוטיפים מיניים, בהחפצה, מתחילים בכבוד האדם ושוויון ערכו ומשם אנחנו מגיעים גם לזנות ופורנוגרפיה.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה ממילא היה צריך, סליחה - - -

<אושרה לרר שייב: זה הגדיל לנו את הסל.

עאידה תומא סלימאן: התכנים האלה שאת הזכרת, הם ממילא היו צריכים להיות חלק מהתכנית לשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: ה-150,000 ניתנו באופן ספציפי כדי להשתמש בהם לנושא של נשים למניעה מלהיכנס למעגל הזנות.

<אושרה לרר שייב: אני מבינה את מה שאת אומרת ועדיין מבחינה מקצועית היו זמנים שכך זה נעשה.

<אושרה לרר שייב: מבחינה מקצועית אני חושבת שזו טעות, וזה התחום שלנו, תחום החינוך המגדרי, זו טעות להפריד את העיסוק בזנות ופורנוגרפיה מעיסוק באלימות בכלל ובמעמד נשים בפרט.

<אושרה לרר שייב: לכן זה שזור בתוך התכניות.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא אמר שצריך לנתק מבחינת תכנים, אני מדברת על ה-150,000 שינוצלו למטרה הספציפית הזו.

<אושרה לרר שייב: הם מנוצלים לזה.

עאידה תומא סלימאן: איך קושרים את זה מבחינת תוכן ואיך קושרים את זה מבחינת התכנית הכללית, זה משהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על כך ש-150,000 זה סכום כמעט מצחיק, שזה מה שמוקדש.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמאוד חשוב לדעת שמשתמשים בהם ליעד שלמענו משרד החינוך קיבל את התקציב הזה.

<אושרה לרר שייב: בהחלט כן.

<נטע ידיד: אני יכולה להשלים?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<נטע ידיד: ה-150 שניתנו בשלוש השנים הראשונות היו מתקציב ראש הממשלה ובאמת בשנתיים-שלוש הראשונות זה עזר לפתח את המודולה הזאת.

<נטע ידיד: בשנים האחרונות הכסף הוא חלק אינטגרלי של משרד החינוך, אצלנו זה משרד הרווחה, ובעצם זה מוטמע ומאפשר בדיוק את ההתייחסות של התכנים האלה באופן קבוע, וכמו שהיא אומרת, להרחיב שיש את האנשים המומחים שנותנים את התכנים האלה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, מהניסיון שאני מכירה בארגונים גדולים, כאשר ממילא התקציב המוגדר לתכניות בכללותן וליחידות הוא לא מספק והתקציב לא מספיק לכסות את כל הצרכים הקיימים, אז יש לפעמים שימוש - - -

<נטע ידיד: לכן היא השלימה אותו.

<נטע ידיד: זה משלים לה.

עאידה תומא סלימאן: שימוש שהוא לא מעמיד את הדברים בפרופורציה שלמענה ניתן התקציב.

עאידה תומא סלימאן: לכן אני שאלתי.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים להתקדם.

מירב בן ארי: אני דווקא רוצה, אם אפשר, לשמוע את ד"ר ירון שוורץ.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה שוב תכניות שהן בעצם לא חלק מתכניות משרד החינוך.

מירב בן ארי: אבל אתם עובדים עם משרד החינוך?

מירב בן ארי: רק אתה עובר לשתי דקות, לא בגלל שאתה גבר, פשוט כי אין זמן.

<ירון שוורץ: אני אדבר אפילו פחות, אני רק אומר שאני בא לפה כנציג גם של עמותת אל הלב וגם של תיכון הרטמן.

<ירון שוורץ: זה תיכון בנים, דתי, ניסויי, שאנחנו מלמדים כל שבוע שעתיים מגדר, הבנים מ-ז' עד י"ב, בתכנית ספירלית משתנה.

מירב בן ארי: קראתי את הדף שלהם, מאוד חשוב.

<ירון שוורץ: מה שאני רוצה לתרום לפגישה הזאת זה את האמירה שאני לא בטוח שהתקציב זה הבעיה שיש לנו.

<ירון שוורץ: הבעיה הגדולה היא המודלים לחיקוי שהמערכת לא מספקת וזה מתחיל למנהל, עובר ליועצות, למורים, למורות, וזה לא רק ההכשרה שלהם, אלא אני יכול אפילו להרים פה שאלה, האם בכנסת עברו איזה היא חניכה לשוויון מגדרי?

<ירון שוורץ: האם חברי הכנסת למדו על סטריאוטיפים?

<ירון שוורץ: אנחנו לא שומעים אותם מתבטאים בכל מה שנוגע לאיך גברים צריכים להתנהג, לאיך צריך להגיב לאלימות נגד נשים, כדי שהמנהלים ישמעו את זה ויצטטו אותם וכדי שהם יבואו ויגידו אחרי זה 'אנחנו לוקחים על עצמנו לשנות את האקלים המגדרי בבתי הספר'.

<ירון שוורץ: לדבר הזה לא צריך תקציב, צריך עמדה, צריך דעה.

<ירון שוורץ: אני יכול להגיד שהמנהל של בית הספר שלי אסף את כל הצוות בקיץ ואמר 'אנחנו עוסקים בשוויון מגדרי, מי שלא רואה את עצמו איתנו אין לו מקום בבית הספר'.

<ירון שוורץ: זו גישה שלדעתי כל מנהל צריך לאמץ ואנחנו צריכים אולי לכפות את זה באופן חוקתי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לסאוסן מ'נשים נגד אלימות' להציג.

<סאוסן תומא: תודה, יושבת הראש.

<סאוסן תומא: אני חושבת שהדיון ממש חשוב, אבל שמעתי פה את התכנים ואת התכניות שמעבירים במשרד החינוך ואני תוהה באיזה כוכב בזה.

<סאוסן תומא: בחברה הערבית, למרות שסוריידה הציגה את הנתונים שהיא הציגה אנחנו כעמותה, ויש לנו כוח אדם כל כך מצומצם, אנחנו מעבירים כל שנה יותר מ-900 סדנאות בבתי הספר.

<סאוסן תומא: אנחנו סוגרים את הפער הזה - - -

עאידה תומא סלימאן: כמה?

<סאוסן תומא: 900 בשנה שעברה ובשנה הנוכחית, היום 310 סדנאות עד היום.

<סאוסן תומא: זה לסגור את הפערים.

<סאוסן תומא: כיועצת, אני לא יודעת באיזה תקנים הן עובדות, אני יודעת שבמחצית תקנים הן עובדות בבתי ספר, הן לא מספיקות גם לטפל פרטני וגם להדריך את המורים וגם לעשות את כל הדברים שהן עושות וגם להעביר את התכנים האלה, אז הם פונים למגזר השלישי.

<סאוסן תומא: הם פונים לעמותות והם פונים לעמותה שלנו במיוחד, וגם לעמותות אחרות בחברה הערבית, כדי לספק את המידע הזה.

<סאוסן תומא: אחד הדברים שאני רוצה לציין, שלפעמים אנחנו נותנים את הסדנאות האלה בחינם, וזה גם - - - אולי אני אציע דבר שמשרד החינוך ייקח בחשבון, לשתף פעולה בין המגזר השלישי, שיש לו את הידע, שיש לו את התיאוריות, שהוא מעביר את הנושאים האלה כבר שנים וכן יש את הנושא של החברה ואנחנו יודעים מה הקשיים ומה הצורך של החברה ולהעביר את התכנים האלה בצורה מסודרת ולהעביר את התכנים האלה בצורה שהיא יעילה גם לחברה הערבית וגם לתלמידים האלה.

<סאוסן תומא: אנחנו מספקים את הסדנאות האלה, מעבירים בממוצע 20 תלמיד ו-20 תלמידות, אנחנו עושים את ההפרדה, גם תלמידים וגם תלמידות.

<סאוסן תומא: את התכנים האלה, חינוך מיני, התבגרות וכל התכנים האלה, אנחנו מעבירים את זה.

<סאוסן תומא: אז אולי משרד החינוך ייקח את הפוטנציאל הזה של המגזר השלישי וייתן אפשרות לא רק למורים וליועצות.

<סאוסן תומא: הדמות של המורה, שאני מקבל ממנו את המידע ואת המדעים ואת הציון ואני רוצה לדבר איתו על דבר שהוא כל כך רגיש.

<סוריידה מנסור אסעד: אני חייבת לענות.

עאידה תומא סלימאן: לא, סוריידה.

<סוריידה מנסור אסעד: כי פשוט זה לא נכון.

<סוריידה מנסור אסעד: זה לא מדויק.

עאידה תומא סלימאן: מה לא נכון?

<סוריידה מנסור אסעד: זה בגלל שיתוף הפעולה אתם נמצאים בתוך בתי הספר.

<סוריידה מנסור אסעד: בגלל זה שיש - - -

מירב בן ארי: אנחנו יודעים.

<סוריידה מנסור אסעד: זה לא בגלל שאין, בגלל שכשיועצת בונה תכנית אז חלק מהתכנית שלה זה המפגשים האלה.

עאידה תומא סלימאן: סוריידה, אני לא חושבת שמה שנאמר פה אמור לגרוע משהו מהעשייה שאתן כן עושות, זה רק מראה כמה השטח עדיין צמא לעוד ואין המשאבים במשרד החינוך שיכולים לכסות את כל השטח.

<קריאה: אני יכולה להתייחס?

מירב בן ארי: לא, יש כאן סדר, בבקשה.

מירב בן ארי: שדולת הנשים, אני רוצה לשמוע את הנציגה יעל מיזרוחין.

<יעל מיזרוחין: תודה.

<יעל מיזרוחין: אז דווקא אני אתחבר לדברים של סאוסן וגם הדברים של אושרה, באמת קיים שיתוף פעולה בין משרד החינוך לבין עמותות וארגוני מגזר שלישי.

<יעל מיזרוחין: נכון שאנחנו קוראות כאן ליותר שיתוף פעולה וליותר עשייה משותפת.

<יעל מיזרוחין: יושבת כאן גם ציפי נחשון גליק ממשרד הרווחה, גם איתם אנחנו משתפות פעולה.

<יעל מיזרוחין: אני אצטרף לדברים שאמר ירון שוורץ, אנחנו פתחנו השנה בפיילוט ייחודי, שאנחנו, שדולת הנשים מממנת את הפיילוט, פיילוט לבית חם לנערים בסיכון בשיתוף משרד הרווחה על מנת לבחון את ההשפעה של התכנים האלה על נערים.

<יעל מיזרוחין: אנחנו מלוות את זה גם במחקר הערכה, בדיוק מתוך נקודת המבט הזאת.

<יעל מיזרוחין: קצת היסטוריה.

<יעל מיזרוחין: פרויקט נמ"ש (נערות מובילות שינוי) זה פרויקט שקיים מ-2001 בשיתוף משרד החינוך ושדולת הנשים.

<יעל מיזרוחין: לאורך השנים 35,000 נערים ונערות עברו את ההכשרה הזו.

<יעל מיזרוחין: בשנים האחרונות באמת הופסקו התקציבים של משרד החינוך ולכן אנחנו נאלצות היום להפעיל את התכנית הזו בעצמנו, בדיוק כמו שאומרת סאוסן, להגיע לקשרים דרך בתי הספר, אנחנו הרחבנו את התכנית, הן הורדנו את הגיל ועשינו התאמה לגיל היסודי כי גיל ההתבגרות הולך ויורד ועשינו התאמה בתכנים, הן עשינו הרחבה לנערים והרחבה גם לנערים ונערות בסיכון.

<יעל מיזרוחין: כלומר עשינו הרחבה והתאמה של התכניות ואנחנו קוראות לשיתוף הפעולה הזה.

<אושרה לרר שייב: אני יכולה להעיר משהו בקשר לאיך עושים את שיתופי הפעולה היום?

מירב בן ארי: לא, יש פה אנשים שבאו במיוחד ואנחנו לא רוצות לאכזב אותם.

<קריאה: - - - חבל שהפסקנו אותו.

<יעל מיזרוחין: לא הפסקנו, אנחנו ממשיכות אותו.

<יעל מיזרוחין: סליחה, זה לא הובן, חשבו שהפסקנו אבל לא הפסקנו.

<יעל מיזרוחין: התקציב הופסק, אנחנו ממשיכות בעצמנו.

עאידה תומא סלימאן: חנן יזדי ממועצת התלמידים והנוער הארצית, שתי דקות, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: ואני מאוד מבקשת, אם יש דברים שכבר עלו בדיון, אפשר לוותר על זכות הדיבור.

<חנן יזדי: שלום לכולם.

<חנן יזדי: אני חנן יזדי ממועצת התלמידים והנוער הארצית, זה הגוף היציג של התלמידים ובני הנוער בארץ.

<חנן יזדי: הקשבתי פה לכל הדיון, לכל התכניות, לכל המיזמים.

<חנן יזדי: לצערי זה מצב אוטופי ומצב פרטני שקורה במעט מאוד בתי ספר.

<חנן יזדי: בתכל'ס, כשאנחנו מסתכלים בעיניים של תלמידים, הם לא יודעים מה זה שוויון מגדרי, הם לא יודעים מה זה חינוך מיני.

<חנן יזדי: כשאני מסתכל גם עליי, כתלמיד כיתה י"א, רק השנה התחלתי ללמוד חינוך מיני בבית הספר, 11 שנים אני במערכת החינוך ולא נגענו בחינוך מיני.

<חנן יזדי: זה נושא שהוא כל כך נפיץ.

<חנן יזדי: ואני בבית ספר רגיל, חילוני.

עאידה תומא סלימאן: איפה?

<חנן יזדי: בחיפה.

<חנן יזדי: מתחילים לדבר על זה בשלב שהוא מאוד מאוחר וגם כשמדברים על זה, מדברים על זה בנגיעות, לא באמת מדברים על הנושא האמיתי של חינוך מיני, של נטיות מיניות, זה דבר שנראה למערכת החינוך משהו שנורא לא רוצים לגעת בו.

<חנן יזדי: חוץ מזה יש גם שוני בין המגזרים השונים.

<חנן יזדי: איך שמדברים על זה באוכלוסייה היהודית החילונית, לא ככה מדברים על זה באוכלוסייה היהודית הדתית, לא באוכלוסייה הערבית, הבדואית.

<חנן יזדי: זה משהו שאנחנו חייבים לנסות לתקן, אי אפשר להמשיך ככה, כי יש גם בני נוער גייז באוכלוסייה הערבית, גם באוכלוסייה הבדואית וזה משהו שהם לא שומעים, הם לא שומעים שהם בסדר ושאין איתם שום בעיה.

<חנן יזדי: חוץ מזה אנחנו, בתור מועצת תלמידים ונוער ארצית, ראינו את הבעיה הזו והקמנו בתוכנו צוות של מיניות ומגדר, אני עומד בראש הצוות, בצוות הזה אנחנו מעלים כל מיני בעיות מהשטח, שעולות מהתלמידים ומבני הנוער.

<חנן יזדי: אנחנו רוצים להתחיל שיתופי פעולה עם ארגונים שונים, אז אם יש פה ארגונים שונים, אנחנו מאוד נשמח ליצור איתכם קשר.

<חנן יזדי: בנוסף אנחנו רוצים ליצור קשר עם היחידה למיניות במשרד החינוך, לראות איך אנחנו יכולים לשתף פעולה ולהביא את הקול האמיתי של בני הנוער, את הזעקה, בני הנוער רוצים חינוך מיני, רוצים חינוך למיניות.

<חנן יזדי: כל התכנית הזו היא תכנית שהיא מאוד יפה, היא תכנית שהיא גם ריאלית, שהיא יכולה לקרות, אבל תכל'ס בסופו של דבר, כשאנחנו מגיעים לשטח, היא לא קורית.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: למרות שאני אוהבת מאוד איך שאתה מדבר.

מירב בן ארי: תודה רבה, כן.

מירב בן ארי: אין ברירה.

עאידה תומא סלימאן: אני כנראה לא לבד, אבל אנחנו חייבות לקטוע אותך.

מירב בן ארי: עמותת לדעת, חינוך למיניות בריאה.

<אורית מורדקוביץ: אני בדיוק אענה למה שאתה העלית, זה גם מה שאנחנו פה נדבר עליו, אני בכובע של המיניות, אני מעמותת לדעת לבחור נכון, אנחנו מחנכות כבר הרבה מאוד שנים בני ובנות נוער, בעיקר בירושלים וסביבתה וגם עושות המון שיתופי פעולה בנושא המיניות.

<אורית מורדקוביץ: אני חייבת להודות שגם מה שהעליתם פה, דברים שאנחנו רואים בשטח, כל השיח על מיניות, בעצם גם מורות מגיעות לבתי הספר ומרגישות שהן מסוגלות כבר, ונגיד כן, השטח משתנה והרבה יותר מדברות על אהבה והרבה יותר מדברות על קשר וכן מנסות אולי פה ושם להעלות את הנושא, נגיד גם את סוגיית אלנבי 40, אבל כשזה מגיע בפועל לנושא המיניות המורות והיועצות מתקשות מאוד למצוא את הדרך לדבר על הדברים האלה, על חוויה של מיניות שהיא שוויונית.

<אורית מורדקוביץ: את זהות מינית אני מניחה כרגע בצד, זה עלה פה גם כמה פעמים, אבל באמת העניין של היכולת שלי לבוא ולדבר על עונג מיני, על חוויה שוויונית במפגש המיני.

<אורית מורדקוביץ: אני אגיד שהרבה מאוד בנים, בגלל אחת התחלואות הקשות שיש לנו, שזה פורנוגרפיה, בנים בטוחים שבנות אוהבות שכואב להן בקיום יחסי מין, זו הנחת יסוד שלהם, הם חווים יחס דימוי גוף קשה גם לעצמם וגם כלפי איך בכלל אמורים להיראות יחסי מין.

<אורית מורדקוביץ: אני אגיד את זה, רק שתבינו שאם בן נגיד במקרה הטוב מתחיל להיחשף בגיל 10 לפורנוגרפיה, במקרה הכאילו טוב, ומתחיל לקיים יחסים במקרה הטוב בגיל 17, אנחנו חוות פה המון שנים של חשיפה לפורנוגרפיה, לסרטים פורנוגרפיים ולאוננות אל מול פורנוגרפיה שפוגעת גם בהם וגם ב - - -

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: את צריכה לסיים.

<אורית מורדקוביץ: ואני אגיד, המורות והיועצות נתקעות באיך לדבר על התכנים האלה.

<אורית מורדקוביץ: השטח צמא לנושא המיניות ספציפית.

מירב בן ארי: תודה רבה.

<אורית סוליציאנו: אני אהיה מאוד תמציתית, אני חושבת שצריך להתקדם צעד קדימה, כי כמו שנאמר, הדיונים האלה היו הרבה פעמים.

<אורית סוליציאנו: אני חושבת ששפ"י באמת עושים עבדוה מאוד יפה, אבל זה עולה כל פעם בצורה מאוד ברורה, הפער בין המטה לשטח.

<אורית סוליציאנו: יש תכנים מעולים, יש עבודה מאוד רצינית, יש כאן צוות מאוד מקצועי, זה לא מגיע לשטח.

<אורית סוליציאנו: אנחנו חייבים להתקדם כי אחרת בעוד שנה יהיה אותו דיון, חייבים להתקדם ושתצא איזה שהיא קריאה משר החינוך שבכל בית ספר באמת ייכנסו לתכנים האלה.

<אורית סוליציאנו: אנחנו יודעים שבחוזר מנכ"ל למיטב ידיעתי חייבים ארבע שעות בשנה לעסוק בתכנים הספציפיים האלה.

<אורית סוליציאנו: יש מגוון של נושאים, יש אמצעי מניעה, יש איידס, הכול חשוב, ויש מיניות ויחסים ופגיעות מיניות.

<אורית סוליציאנו: בנושאים היותר קשים, כמו שנאמר על ידי יו"ר מועצת התלמידים וכמו שנאמר, תכל'ס לא עוסקים.

<אורית סוליציאנו: אני גם כאמא יודעת, גם לי יש ילדים וכל מי שכאן הורה יודע, אנחנו דנו בזה כבר כמה פעמים ואני חושבת שחייבים לדייק כאן, אחרת אנחנו פשוט נחזור.

<אורית סוליציאנו: עוד נקודה, כמו שנאמר כאן על ידי סאוסן, אני קוראת למשרד החינוך, יש המון ידע בארגונים, גם אנחנו באיגוד מרכזי הסיוע, יש המון ידע בשטח ואנחנו נשמח להיות שותפים להכשרות מורים.

<אושרה לרר שייב: אתם שותפים איתנו בהרבה שולחנות עגולים.

<אורית סוליציאנו: לא רק זה, אני גם אומרת בעניין של הכשרות מורים והיועצות, בגלל שאנחנו מקבלים טלפונים במרכזי הסיוע מהיועצות, שבאמת לא נעים להן וקשה להן.

<אורית סוליציאנו: תיעזרו בנו.

מירב בן ארי: ארגון חושן או איגי, או אלישע, אחד משלושתכם, אין ברירה, תבחרו.

מירב בן ארי: יש לכם דיון בשבוע הבא של כל ועדות הכנסת.

מירב בן ארי: אז אם יש לך משהו ספציפי, בשבוע הבא יש לכם יום שלם שכל הכנסת מדברת רק על להט"ב.

<דניאל מרגלית: כל השיח על נטייה מינית הוא מבורך אבל זהות מגדרית כמעט בכלל שלא עלה פה ומאוד מאוד חשוב שזה יעלה וידובר, כי זה לא מדובר.

מירב בן ארי: דבר, אתה עכשיו מבזבז את הזמן.

<דניאל מרגלית: אני מברך על שיתוף הפעולה עם שפ"י.

<דניאל מרגלית: אנחנו בשיתוף פעולה הרבה מאוד שנים, אנחנו עושים פעילויות עשר שנים.

<דניאל מרגלית: אני רוצה להתחבר למה שחברת הכנסת תמר זנדברג אמרה, לגבי הגיל הרך.

<דניאל מרגלית: אנחנו עכשיו מתחילים בהכשרה של גננות וסייעות בגיל הרך.

<דניאל מרגלית: הגיל הזה הוא חשוב, הוא אקוטי, אנחנו רוצים להעלות שם סוגיות שנוגעות גם למשפחות הקשת, שנוגעות לזהות מגדרית בגיל הרך ואנחנו צריכים עוד קצת עידוד ממשרד החינוך.

<דניאל מרגלית: כמובן, כאמור, יש לנו שותפות נפלאה עם שפ"י ועם משרד החינוך, אבל אנחנו מרגישים שאנחנו צריכים עוד קצת תמריצים.

<דניאל מרגלית: כמו כן, אני אולי אגיב, אנחנו מגיעים להרבה מאוד מבתי הספר שנאמרו פה, אנחנו מברכים על שיתופי הפעולה האלה וגם על התכנית הזאת של כישורי חיים שעלתה פה, אבל אנחנו מרגישים ש - - - אנחנו מודים על השיתוף שלנו, לא בתכנית הזאת, אבל בבתי הספר, אבל אנחנו מרגישים איזה שהוא צורך יותר ויותר - - -

מירב בן ארי: הבנתי אותך.

מירב בן ארי: הנושא של הגננות, אני אבקש לדון בשבוע הבא בוועדת החינוך, מה שאמרת על נושא הגיל הרך.

<נעמי סרוסי: אז אני רוצה ממש להתחבר למה שיו"ר מועצת הנוער אמר, גם החניכים שלנו מספרים שהם עוברים שיעורים של חינוך מיני בכיתה ח' ו-ט', אני מייצגת את איגי, אבל אף פעם הם לא קיבלו שום תוכן, לא על מגדר ולא על להט"ב.

<נעמי סרוסי: אני רק אגיד שיש לנו תכנית שמתקיימת גם עכשיו בבתי הספר, שנקראת תכנית ניר, שהיא תכנית גם לשוויון מגדרי, אבל גם לנטיות מיניות ולזהויות מגדריות.

<נעמי סרוסי: המחקרים שאנחנו עשינו בעקבות התכנית מראים שהתכנית הזו מסייעת בהפחתת האלימות, לא רק אלימות נגד להט"בים, אלא בכלל אלימות בבתי הספר והתכנית הזאת מונחת על שולחנם של שר החינוך ומשרד החינוך - - -

מירב בן ארי: ידוע, הייתי איתם בדיון על זה.

<נעמי סרוסי: עד שמשרד החינוך באמת יעשה את ההכשרות המקצועיות שלו בתכנית מוסדרות אנחנו נשמח לתמיכה במשאבים וליווי בשנת הלימודים הבאה.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: אנחנו ניקח את זה גם.

מירב בן ארי: אלישע, מילה אחת.

<אלישע אלכסנדר: אני רוצה לחזק, הנושא המגדרי באמת עולה בגן וילדים מגוונים מגדרית הם חסרי ישע.

<אלישע אלכסנדר: זה משהו שלא דובר עליו.

<אלישע אלכסנדר: יש המון ילדים שאחר כך גם נושרים מבתי הספר בגלל הנושא המגדרי, בגלל הנושא של גיוון מגדרי, תלמידים טרנסים, אחוז גבוה נושר.

<אלישע אלכסנדר: לא רק זה, יש בריונות בבתי הספר והתאבדויות קורות לפני היציאה מהארון.

<אלישע אלכסנדר: אני ראיתי שיש בתכנית נושא של טרנסג'נדרים בעקבות נתונים, אבל צריך ללמד את הנושא לפני שהם יוצאים מהארון, כי שם הסיכון הכי גבוה לאובדנות.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אבל אנחנו קיימנו דיון ספציפי בנושא של התאבדויות וגם העליתם את הסוגיה ואני חושבת שאנחנו צריכים להמשיך.

מירב בן ארי: וגם בשבוע הבאה זה יהיה - - -

עאידה תומא סלימאן: ובשבוע הבא יהיה יום מיוחד בכנסת שתוכלו להעלות את כל הנושאים הקשורים.

<אלישע אלכסנדר: רק להזכיר שמגדר זה לא רק בן ובת, אלא יש עוד.

מירב בן ארי: למי אתה אומר את זה?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו זוכרות טוב מאוד.

<קריאה: כמו שמתייחסים לאוכלוסייה הערבית צריך גם להתייחס לאוכלוסייה הלהט"בית.

עאידה תומא סלימאן: לא, אנחנו לא ניגרר לתוך הוויכוח הזה.

מירב בן ארי: גם יש כאן שתי יושבות ראש שמתעסקות כל הזמן בנושא של הלהט"ב ואתם יודעים את זה.

<דוד טברסקי: מתוך שעתיים דקה אחת לכל הארגונים, זה מראה כמה קצת נתתם לנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה לא פייר מה שאתם עושים עכשיו.

<קריאה: בשבוע הבא יש גם דיון, לפני שבועיים - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני חושבת שזה לא פייר, הנושא עלה לפני שאתם דיברתם, התייחסנו אליו - - -

מירב בן ארי: גם בוועדת החינוך.

עאידה תומא סלימאן: לא, בישיבה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם התייחסנו אליו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמאוד חשוב להגיד שהמצב האופטימלי, כאשר אתם לא תצטרכו לדבר ויהיו עוד אנשים שיעלו את הנושאים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאז נהיה במצב טוב.

<דניאל יונס: אפשר רגע להגיד?

עאידה תומא סלימאן: לא, לא מתפרצים.

<דניאל יונס: לא דיברנו בכלל על הציבור הדתי.

<דניאל יונס: לא דובר פה בכלל על הציבור הדתי.

<דניאל יונס: אני במקרה גם בוגר תיכון הרטמן בירושלים, אז אני שמח שיש - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל אני מבקשת - - -

<דניאל יונס: על ה - - - של נטייה מינית, בחינוך הדתי זה בכלל לא קיים.

עאידה תומא סלימאן: אבל למה ככה?

מירב בן ארי: אדוני, תודה.

עאידה תומא סלימאן: נרשמים לדיון, אנחנו כל הזמן מנסות לכסות, שכל מי שנרשם ונרשמה כן ידברו.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת, אי אפשר עכשיו בסוף הישיבה להתחיל להגיד 'לא נתתם לציבור הזה ולציבור הזה'.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניסינו לגוון, ניסינו לכסות, אבל בלתי אפשרי ברגע האחרון, לצערי הרב.

עאידה תומא סלימאן: ותאמינו לי, מהידע שלי, הכנסת גם ממשיכה לעבוד מחר ויהיו עוד ישיבות.

<נשאט דמלחי: לא דיברנו על האקדמיה, נקודה חשובה אחת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא דיברנו על אקדמיה, נכון.

<נשאט דמלחי: התאחדות הסטודנטית, נקודה אחת.

עאידה תומא סלימאן: המטרה מהישיבה הזו הייתה לדון בתכניות של משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת, זה מאוד חשוב לפעמים שתביאו תכניות אלטרנטיביות ותגידו שיש דברים הם חסרים בשטח, אבל אנחנו רצינו פעם אחת ולתמיד להבין מה משרד החינוך - - -

<נשאט דמלחי: זה קשור.

עאידה תומא סלימאן: אתם רוצים שזה ייכנס לאקדמיה - - -

<נשאט דמלחי: לא, לא בדיוק.

<נשאט דמלחי: אני רק רוצה להציג כמה אחוזים וזהו.

עאידה תומא סלימאן: לא, מה אחוזים?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על תכניות של שוויון מגדרי.

<נשאט דמלחי: שהם קשורים למשרד החינוך, בתי ספר יסודי, במיוחד.

<נשאט דמלחי: עכשיו אנחנו מסתכלים על אחוז הנשים שלומדות באקדמיה, זה 57%, שזה מרשים, זה 56% לתואר ראשון, 61% לתואר שני.

עאידה תומא סלימאן: אבל איך זה שייך?

<קריאה: שאחר כך כשהן הולכות לעבודה אז הן מקבלות - - -

מירב בן ארי: אנחנו צריכות לסיים.

מירב בן ארי: עאידה, את רוצה לתת לשרון?

<שלי אלקיים: הנושא הוא תכניות לימודים, אי אפשר לנתק אותו מהנושא של שעה שבועית, אין משמעות לתכנית לימודים אם אתה לא מקבל עבורה תקציב מהאוצר.

<שלי אלקיים: אנחנו דנו בתכנית של כישורי חיים במסגרת תכנית ליבה בשנת 2003, באוצר אז התנגדו לתת יותר משעה שבועית.

<שלי אלקיים: אין אפשרות בתכנית התפתחותית כמו מיניות לעבוד בשלושת רבעי שעה - - -

מירב בן ארי: נכון, דיברנו על זה.

<שלי אלקיים: לכן מה שצריכה הוועדה הנכבדה לעשות, וכאן יש שתי ועדות נכבדות ונהדרות.

<שלי אלקיים: שמי ד"ר שלי אלקיים, אני נציגת איגוד היועצים החינוכיים במינוי של נציבות הדורות הבאים, הנציבות התבטלה, אני עדיין פה.

<שלי אלקיים: ואני הייתי בדיונים הללו, אני מבקשת מהוועדה הנכבדה לתת שתי שעות שבועיות לכל כיתה בישראל.

מירב בן ארי: בדיוק זה מה שרשמנו.

< שלי אלקיים: בזה נפתרת הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם קודם כל, גברתי, אני מאוד מכבדת את העובדה שאת חושבת שאנחנו מחליטות כמה שעות, אבל לצערי הרב - - -

< שלי אלקיים: לא, זה האוצר מחליט.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יכולות לפנות, אנחנו יכולות לבקש, אנחנו יכולות להפעיל לחץ, אבל בסופו של דבר זו החלטה של משרד החינוך ומשרד האוצר.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, ואני מתחילה לסכם, אני מאוד מצטערת שהיו אנשים שחשבו שצריך ויש להם מידע שחשוב שהם יביאו אותו בפני הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני אבקש, כל מי שחושב שיש לו מידע שעוד לא נמסר לנו ולא התאפשר בדיון הזה, אפשר לשלוח לנו ניירות עמדה, אנחנו נקרא.

עאידה תומא סלימאן: כפי ששמתם לב, אנחנו קוראות את החומר שמגיע, אנחנו לומדות אותו, אנחנו מנסות לשפר את המצב.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת קודם כל לציין שבעיניי, ואני עכשיו מדברת מעל הראש של נשות המקצוע, ישר למקבלי ההחלטות במשרד החינוך, אני חושבת שהנושא של שוויון מגדרי לא נמצא בסדר עדיפות של משרד החינוך ולא ניתנים לו המשאבים הראויים לנושא הזה, במיוחד כשאנחנו מדברים על נושא שהוא מעצב את פני החברה בעתיד.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמשאבים שניתנו לכם והכלים שעומדים בידיכם לא מאפשרים לכם לכסות את השטח ואת הנושא בצורה הכי נכונה.

עאידה תומא סלימאן: זה מבחינת המשאבים ואנחנו נדרוש ממשרד החינוך קודם כל לבטל את הקיצוץ שהיה ולהעלות את התקציב.

עאידה תומא סלימאן: זה בלתי מתקבל על הדעת שתקציב לאורך שנים רבות לנושא כל כך חשוב, למרות שהמשרד קיבל תוספת תקציבית, לא מעביר תוספת תקציבית לנושא.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת בעיניי.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני שהייתי רוצה לדבר עליו, ברור לי שחסר מבחינת השתלמויות וחסר מבחינת תקנים ויש מחסור גם מבחינת פיתוח התכנית, אבל אני רוצה להעלות פה ביקורת מאוד חמורה על הפער הגדול הקיים בין התכניות שמועברות, שהן גם אולי לא לשביעות רצון כולנו, בבתי הספר הכלליים במדינה לבין מה שקיים באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: כשאני אומרת האוכלוסייה הערבית אני מתכוונת לכל האוכלוסייה הערבית, אני לא עושה הפרדות בין קבוצות בתוך החברה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת, גם מבחינת תכנים וגם מבחינת פריסה, חייבים לעשות בדק בית ולחזור ולדון בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת לכם, אפילו עכשיו כחברת כנסת אני מגיעה לבתי ספר ובגלל הידע שיש לי ובגלל העבר שלי מבקשים שאני אדבר על אלימות ואני עומדת שם ומדברת על אלימות ואז או המורה או המנהל מבצע אלימות מולי.

עאידה תומא סלימאן: אז אל תגידו לי שזה מגיע לבתי הספר, אל תגידו לי שזה מחלחל.

עאידה תומא סלימאן: יש המון עבודה שצריך לעשות.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מגיע לבתי הספר ויש בתי ספר ואני שמחה שהתלמידים - - - בשבילי זה עוול שתלמיד אחד אומר 'עד שהגעתי לי"א לא קיבלתי שום חינוך מיני' ויש תלמידים, וזה המצב האידיאלי, שכבר לומדים מגדר כמקצוע.

עאידה תומא סלימאן: מה קורה?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חיים באותה מדינה?

עאידה תומא סלימאן: או שיש שתי מדינות, כמו שנאמר מקודם?

עאידה תומא סלימאן: כנראה שיש פה שתיים, שלוש, ארבע מדינות בתוך המדינה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה בלתי מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: צריכים לאחד, צריכים להגיע למצב שלכולם תהיה אפשרות לקבל את התכניות המתאימות כדי לעצב את פני החברה לכיוון של שוויון, של זכויות אדם, ובשבילי כשאני מדברת על שוויון מגדרי אני מדברת על זכויות אדם אישה, אני לא מדברת על שום דבר אחר.

עאידה תומא סלימאן: בתכניות בעניין הזכיינים, אני גם חושבת שצריך לבדוק את העניין.

עאידה תומא סלימאן: כל מה שעובר בבתי הספר על ידי הזכיינים, צריך להקפיד.

עאידה תומא סלימאן: כשאני אומרת מערך בקרה, כן, אני מדברת על מערך בקרה.

עאידה תומא סלימאן: כל גוף שאין לו מערך בקרה, שהוא לא רק פותח בצוות, בקרה זה אמור להיות חלק גם מהלמידה, חלק מההתפתחות ולא רק כדי להעניש אנשים.

עאידה תומא סלימאן: בקרה לא מסתכמת רק בדוחות ולא מסתכמת רק בבדיקות מאורגנות, כאשר המפקחת מגיעה ובבית הספר יודעים שהמפקחת מגיעה.

עאידה תומא סלימאן: צריך מערך בקרה יותר ברור ויותר חד כדי שהשטח ירגיש את זה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה משתי הוועדות לשר החינוך בעניינים של התקציבים, של סדר העדיפות ושל העלאת השעות ואולי גם בעניין המגדר למל"ג, שיכניסו את זה בתכניות ההוראה של מורים ומורות, ואז יחסכו מכם אולי קצת.

מירב בן ארי: קודם כל על החלק המהותי שלך, אני אוסיף.

מירב בן ארי: אני כוועדת חינוך, וזה יהיה פה משותף, אבל אני כמובן אבצע על זה מעקב, גם על הנושא של מגדר, גם בנושא של לימודי המיניות.

מירב בן ארי: אני דווקא חייבת לומר מילה טובה, גם להודות לכל מי שהגיע לפה וגם להגיד על התכניות שכן נמצאות ולשמוע גם מהמגזר היהודי וגם מהמגזר הערבי, אי אפשר להתעלם, יש כאן פעילות שלא הייתה כאן שנים.

מירב בן ארי: דיבר על זה חבר הכנסת גנאים, אבל גם בתקופה שלי, שבכלל לא נגעו ולא התייחסו ויש כאן פעילות, יש כאן שתי נשים שהגיעו מהמגזר הבדואי, הייתי שם, הייתי גם בבתי הספר, נכון, יש תהליך ויש כבלי מסורת, לא רק במגזר הערבי, גם במגזר היהודי, גם במגזר הדתי אצלנו, שהרבה פעמים מושכים, הייתי אומרת באנדרסטייטמנט, אבל מקבעים את האנשים.

מירב בן ארי: לכן אני חושבת שהפעילות שאתן עושות היא פעילות חשובה.

מירב בן ארי: אמרה כאן הנציגה מעיריית תל אביב ואני בטוחה שזה גם אצלכם, שיש הרבה דברים שעושים יש מאין, יש הרבה דברים שאתם עושים, אז כן חשוב לי לומר מילה טובה על הפעילויות, כי לפני כמה שנים גם זה לא קרה, אז יש כאן התקדמות.

מירב בן ארי: ברור, ומה שצריכה להיות האמירה הכי משמעותית של הוועדה הזאת, לא רק לקרוא, אלא גם לעקוב, אני מבטיחה אישית שאני אדבר גם עם המנכ"לית של המשרד כדי לבחון את העניין של המגדר והחינוך למיניות.

מירב בן ארי: ואני חייבת להגיד משהו אחד להתייחסות לקהילה הלהט"בית, כי אתה דיברת על זה.

מירב בן ארי: זה נכון שדיברתם שתי דקות, אבל יש כאן שתי ועדות ועוד הרבה ועדות ששמו את הנושא הזה על סדר היום כמו ששנים לא שמו וכן מקדמת, אם זה ציפי שהייתה כאן והלכה, שמתעסקת עם זה גם במשרד הרווחה, והקמה עכשיו של שלטר והוסטל בתל אביב, ואנחנו נדבר על זה בשבוע הבא, אנחנו נתייחס לזה.

מירב בן ארי: אל תתייחס למה שהיה כאן, בשבוע הבא, אני אומרת לך גם בתור מ"מ יו"ר ועדת החינוך, שאני אהיה בשבוע הבא וגם עאידה, וגם היום וגם בוועדות שעשינו פה כבר, ואלישע לא סתם הגיע לכאן והוא חבר כבוד, ולא איגי וחושן, שאני אישית ישבתי בשפ"י וישבתי וחיברתי להתאחדות הסטודנטים.

מירב בן ארי: אז באמת, אם לא היינו עושים מילא, אבל אנחנו עושות כאן בשביל האוכלוסייה, דרך אגב מתוך מקום של שוויון, כי שתי הוועדות האלה מאמינות בשוויון ובגלל זה אנחנו מביאים את הנושאים האלה.

מירב בן ארי: לכן הייתי חייבת להתייחס לדברים שאמרת.

מירב בן ארי: אנחנו פועלות ונמשיך לפעול.

מירב בן ארי: אני אישית אבדוק את העניין מול משרד החינוך, אני מבטיחה לכם, ואני מודה לך על הקיום של הוועדה הזאת, באמת ועדה חשובה, ואני מודה לכל מי שהגיע, גם מבתי הספר, ששיתפתם אותנו במה שקורה ובמה שמתרחש בשטח.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לכולם.