הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 50, 2016-02-23 10:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם בדיון המשך בנושא פיקוח על עבודת הנוער בכלל ובחודשי הקיץ בפרט.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו קיימנו דיון ראשון שבו בעצם העלינו את הסוגיה.

יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא לאפשר לבני הנוער שלנו לעבוד ולממש את הזכות שלהם באמת לצאת ולעבוד, אבל מבלי שהם ייפגעו, כשהכוונה היא בעצם למזער את הניצול של בני הנוער וזה תלוי בחלקו הגדול גם בנו, ברשויות אכיפה.

יפעת שאשא ביטון: היכולת שלנו באמת לפקח, להיות נוכחים בשטח, לשלב ידיים כל הגורמים, מערכת החינוך ומשרד הכלכלה עם ההורים שאנחנו רואים בהם מרכיב מאד משמעותי, וכמובן גם התלמידים עצמם, שמאד חשוב לנו שהם יהיו מודעים לזכויות שלהם ובכך גם הם יוכלו לסייע במניעת הניצול.

יפעת שאשא ביטון: אני אקריא את סיכום הוועדה הקודמת, כדי שאנחנו נוכל להתקדם לשלביים היישומיים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם ביקשנו ממשרד הכלכלה להציג תכנית לפיקוח ואכיפה מוגברים לתקופת הקיץ, כשהרעיון הוא לנתב יותר פקחים לעניין עבודת הנוער.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נבחן היום איך זה מתקדם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו פנינו למשרד הכלכלה לחשוב על תמריץ למעסיקים שמקפידים על העסקת בני נוער כדין בדמות תן תקן הוגנות.

יפעת שאשא ביטון: קראנו למשרד החינוך לפעול להנגשת מוקדי הפניות של מועצת התלמידים והנוער הארצית ושל תנועת הנוער העובד והלומד.

יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא באמת לראות איך משלבים ידיים גם בין שני הארגונים הללו ומנגישים את המידע גם לאנשי החינוך וגם לתלמידים.

יפעת שאשא ביטון: קראנו לפעול להגברת המודעות לזכויות בני נוער בעבודה גם בקרב ההורים.

יפעת שאשא ביטון: ביקשנו מהמרכז לשלטון מקומי שיבדוק את האפשרות לשלוח לכל בית אב שבו ילדים בגירים, דף מידע על זכויות בני הנוער בעבודה, אם זה בתשלום הארנונה או בכל דרך אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אולי גם דרך מוסד חינוכי.

יפעת שאשא ביטון: צריך לחשוב ואני אשמח לשמוע איך זה מתקדם.

יפעת שאשא ביטון: ביקשנו ממשרד החינוך לבחון הקמת נציבות תלמידים בית ספרית לעניין זכויות בעבודה בבתי הספר התיכוניים.

יפעת שאשא ביטון: קראנו למרכז לשלטון מקומית לבחון אפשרות שהפקחים שלה בעצם ידווחו במידה והם מזהים ניצול, שהם יהיו יותר ערניים גם לנושא של עבודת הנוער ובעצם יהיו איזה שהוא צינור להעברת מידע ודיווח למשרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: ביקשנו ממרכז המחקר והמידע של הכנסת מסמך בנוגע לעבודת הנוער בכל ימות השנה ובקיץ ונתונים משווים בין התקופות.

יפעת שאשא ביטון: והנה אנחנו כאן, חודש אחרי, כפי שהתחייבנו, כדי לראות איך אנחנו בעצם מתקדמים בתהליך.

יפעת שאשא ביטון: את מה שהיה לפתחי, דיברנו על פלקט שבעצם אנחנו נפיץ בבתי הספר בשיתוף עם הנוער העובד והלומד ומועצת התלמידים, שעוד מעט יגיעו נציגים שלהם.

יפעת שאשא ביטון: נציג מועצת תלמידים הגיע, אהלן.

<תמי ברנע: גם אליאב בדרך.

יפעת שאשא ביטון: כן, אני יודעת.

יפעת שאשא ביטון: דיברתי עם אליאב.

יפעת שאשא ביטון: העניין הוא שלצערי הרב, למרות הכוונות הטובות, אסור לי להוציא מהקשר של הבוחר שום מימון עבור גופים אחרים, זה קצת בעיה, אבל אני כן בקשר עם משרד החינוך, כי על פי חוות הדעת של היועץ המשפטי אם משרד החינוך יפיץ את זה עם סמל רשמי של מדינת ישראל, אז הוא כן יש לו את הרשות לעשות.

יפעת שאשא ביטון: מדובר באמת בסכומים שהם ממש מזעריים, כך שאני מאמינה שלא תהיה בעיה, אבל תרומתי לא התקבלה בברכה, אז אני מתנצלת בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אני קיבלתי מסמך מאד מפורט ומרשים, אני מוכרחה לומר, ממשרד החינוך לגבי השותפות שלו, מה שגם גרם לי לחשוב שהם בהחלט ישתפו פעולה גם בעניין הפלקט וההנגשה.

יפעת שאשא ביטון: נציג משרד החינוך נמצא כאן?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אני אשמח אם את רוצה לשמח.

<הדרה רוזנבלום: בוקר טוב.

<הדרה רוזנבלום: הדרה רוזנבלום ואנחנו נתראה גם ביום חמישי.

<הדרה רוזנבלום: שמי הדרה רוזנבלום ואני ממנהל חברה ונוער במשרד החינוך.

<הדרה רוזנבלום: אני אחראית על כל המנהיגות הצעירה של משרד החינוך, במיוחד מועצות התלמידים והנוער.

<הדרה רוזנבלום: ייאמר לזכות יושבת ראש הוועדה, אני באה לוועדה הזאת בערך כבר שמונה פעמים, כל פעם, אבל אצלך זה ממש רץ.

<הדרה רוזנבלום: תמיד היו מעקבים בעוד שנה, ופה זה הולך - - -

יפעת שאשא ביטון: אין זמן, אין זמן.

<הדרה רוזנבלום: טוב, בכל אופן אנחנו עשינו שולחן עגול וישבנו עם מספר גופים ובאמת הגענו לכמה החלטות.

<הדרה רוזנבלום: ראשית, ניתנה הוראה למחנכים, לכל העוסקים בנושא חינוך, להעלות את הנושא של זכויות הנוער בעבודה ובכלל הערך של העבודה, ואני מאמינה שיעשו את זה לפני פסח עוד.

<הדרה רוזנבלום: הרי אנחנו יודעים שכולם עובדים.

<הדרה רוזנבלום: לא כולם, אבל חלק גדול מהנוער עובד לא רק בחופש הגדול, אלא עובדים במהלך כל השנה והזכויות אכן נשחקות במהלך כל השנה.

<הדרה רוזנבלום: אני אפילו חושבת שבקיץ יש איזה חפיפה יותר גדולה למה שקורה במהלך השנה.

<הדרה רוזנבלום: בכל אופן, כן תהיה לזה מודעות.

<הדרה רוזנבלום: אנחנו יחד עם הנוער העובד, חברי המועצה נפגשו.

<הדרה רוזנבלום: אלף אנחנו ניתן פוש יותר רציני בעניין של חלוקת הפנקסים והחומרים לעניין של הפצת הזכויות.

<הדרה רוזנבלום: ביום חמישי הקרוב יש לנו פורום של יושבי ראש מועצות רשותיות ואנחנו בהחלט מתכוונים לתת לזה דגש והיבט ואנחנו מקווים אפילו לחתום איזו שהיא אמנה יחד איתך.

<הדרה רוזנבלום: אבל הרעיון העיקרי הוא שיושבי הראש של המועצות הרשותיות ייקחו את זה תחת חסותם כאיזה ועדה, לסייר בעיר, לראות מה קורה, להתריע, לספר, להסביר ובהחלט הסיפור הזה של למקד את הנושאים, כי בני נוער לא יפנו – מתוך הניסיון – בני נוער לא יפנו למעסיקים.

<הדרה רוזנבלום: אבל כשזה יהיה לבני נוער וזה יהיה דרך גוף מגשר, אנחנו מאמינים שזה יותר יעזור ויותר יקדם את הדברים, כי הרי כל אחד מפחד על מקום העבודה שלו ובמיוחד אנחנו יודעים את הבעיה בפריפריה, ששם באמת הביקוש הוא דל מאד.

<הדרה רוזנבלום: שלא לדבר על הדרום, שממש אני קיבלתי לפני שבוע איזה סיפור על ילד שעובד 8 שעות בחתונה והוא מקבל 80 שקלים.

<הדרה רוזנבלום: 10 שקלים לשעה, זאת אומרת זה פשוט - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה מכיר את הסיפור?

<אילון גולדשטיין: אני מניח שאי אפשר פה להגיד שמות, אבל ברור ש - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו לא אומרים שמות ומקרים.

יפעת שאשא ביטון: רק לדעת שאתם מטפלים בזה - - -

<הדרה רוזנבלום: אני מדברת על העיקרון.

<הדרה רוזנבלום: אני מדברת על זה שחייבים להגיד להם – חברה, יש לכם כתובת.

<הדרה רוזנבלום: אפשר לעזור לכם.

<הדרה רוזנבלום: אנחנו ברוך השם לא במדינה של עבדים.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

<הדרה רוזנבלום: ואמנם הוא אומר לי 80 שקלים זה גם נורא חשוב לי, אבל תכלס, הילד למחרת בא לבית הספר וכו'.

<הדר אליהו: הקושי שלהם שהם גם פוחדים להתלונן כדי שלא יפטרו אותם והיצע העבודה בעבור מאד מאד מאד מצומצם.

<הדר אליהו: אז זה באמת סוג של קונפליקט.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אנחנו כאן, נכנסים לתמונה כדי לראות איך אנחנו יוצרים מעטפת.

יפעת שאשא ביטון: אני אגב שאלתי את השאלה רק מהמקום שיהיה ברור לכולנו, שבמקרים כאלה המעסיק צריך לדעת שאנחנו נטפל ובמלוא החומרה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה המסר שחייב לרדת למטה, לרמת השטח.

<הדרה רוזנבלום: זה בדיוק.

<הדרה רוזנבלום: וזה המסר שאנחנו גם נותנים לבני הנוער, שיידעו שיש להם כתובת ושלא יפחדו לומר.

<הדרה רוזנבלום: עכשיו, אני לא בטוחה שזה לא יזיק באופן אישי, הרי אתה יכול לדעת שאנשים יתלוננו.

<הדרה רוזנבלום: היה לנו עוד איזה שהוא רעיון, כמו שיש את יום המעשים הטובים, אולי לעשות יום המעסיקים הטובים.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

<הדרה רוזנבלום: כלומר, לנסות ובמקומות שבאמת אנחנו רואים שמקפידים על הנושא, שיש התייחסות לבני הנוער.

<הדרה רוזנבלום: בואו נטביע משהו וניתן איזו שהיא תעודה.

<הדרה רוזנבלום: כמו שיש תעודת כשרות - כאן עוסקים בדרך הוגנת עם העובדים - על כל מגוונם, אני לא צריכה דווקא בני נוער, כי מי שמנצל בני נוער לדעתי גם מנצל אחרים.

יפעת שאשא ביטון: מנצל את כולם.

<הדרה רוזנבלום: ואתה יכול לראות את זה בדרכים שונים.

<הדרה רוזנבלום: אם אנחנו מדברים על מועצות התלמידים והנוער, אז גם יש לנו את הפינה הזאת של 'סליחה באיזה זכות'.

<הדרה רוזנבלום: אנחנו שוב ניתן לזה הפצה יותר גדולה.

<הדרה רוזנבלום: האמת היא שמגיעים כל הזמן בסיפורים ובדברים ועכשיו גם ביקשתי מהם שהם ימקדו וינסו לראות איזה תופעות חוזרות על עצמן.

<הדרה רוזנבלום: אני יודעת שיש עוד ועדה ולקראת הוועדה הנוספת, אנחנו כבר נביא את זה בצורה מסודרת עם כל הדברים.

<הדרה רוזנבלום: בכל אופן, השר וכל מי שנוגע בעניין, רואים בזה חשיבות מאד מאד גבוהה ואנחנו ננסה לעזור כמה שאפשר.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

יפעת שאשא ביטון: אני חייבת באמת לומר לזכות משרד החינוך והשר, ההתייחסות שקיבלתי היא מאד מאד מפורטת - - -

<הדרה רוזנבלום: גם בבית הספר וגם מחוצה לבית הספר.

יפעת שאשא ביטון: כן, כן, אני אוסיף פה דברים אפילו על מה שאת הצגת, שהוא חשוב כשלעצמו ומספיק משמעותי, אבל באמת ההתייחסות היא מאד פרקטית, ברמה של איך אנחנו הולכים לעשות את זה הלכה למעשה.

יפעת שאשא ביטון: ובאמת בנוסף לדברים שציינה כאן הדרה, הם מדברים גם על פעילות שמשולבת בשיעורי חינוך.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יהיה גם שיח עם הילדים באופן כזה שיחדד את הזכויות שלהם.

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה - - -

<הדרה רוזנבלום: מכיתה י'.

יפעת שאשא ביטון: כן, מכיתה י'.

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שבמהלך שיעורים כאלה ילדים מעלים סיטואציות וחושפים מקרים שבהם יש חשש לניצול או לפגיעה, והדברים בעצם מאפשרים אחר כך גם טיפול נקודתי בסוגיות שעולות ואני חושבת שיש לזה משמעות מאד גדולה.

<הדרה רוזנבלום: אנחנו גם הוצאנו עיתון שנקרא על סדר היום ואנחנו נחדש אותו שוב ונשלח אותו שוב להפצה לכל בתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מצוין.

יפעת שאשא ביטון: עבודה כמובן עם ראשי הרשויות כפי שצוין כאן.

יפעת שאשא ביטון: דובר על סרטון וכאן אני מחברת את זה גם לנושא של הפלקט.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שילדים שבאים כל בוקר ובכניסה לכיתה רואים את הזכויות שלהם, עם מספר שאליו הם יכולים לפנות כבני נוער אל בני נוער במידה והם נוצלו, זה משהו שיכול מאד לעזור ולהיכנס למודעות של כולם.

יפעת שאשא ביטון: אז אני חושבת שהסרטון לצד זה יכול בהחלט להיות משמעותי.

<הדר אליהו: הפלקט מזמן שיעור חינוך סביבו.

<הדר אליהו: עצם זה ש - - -

יפעת שאשא ביטון: לגמרי, נכון.

<הדר אליהו: זה כבר מזמן שיעור חינוך.

יפעת שאשא ביטון: נכון, בסופו של דבר הכל פה קשור אחד בשני ואני חושבת שזה מוסיף נופך מאד משמעותי, שבסופו של דבר לא רק הילדים, אלא גם ההורים וגם אנשי החינוך וכולם יהיו מעורבים ויהיו מודעים וזה בעצם יעזור לנו לטפל בזה.

<הדרה רוזנבלום: וגם את התקשורת יכולים לגייס.

יפעת שאשא ביטון: כן, משימה כשלעצמה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה הדרה.

יפעת שאשא ביטון: מרכז שלטון מקומי, הדר.

יפעת שאשא ביטון: מהדרה להדר, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: בחודש אדר.

<הדר אליהו: כך, אני כבר הכנתי את טיוטת המכתב לראשי הרשויות, עם אמירה מאד ברורה על החשיבות של הנושא, בהמשך לוועדה הזו.

<הדר אליהו: יש סיבה אחת שאני עוד לא הפצתי אותו, כי אני הבנתי ממך, רק אני לא זוכרת את שמך.

<אילון גולדשטיין: אילון.

<הדר אליהו: אילון, שהחומר באתר עתיד להתעדכן.

<אילון גולדשטיין: התעדכן.

<הדר אליהו: התעדכן כבר.

<הדר אליהו: עכשיו מה שאני הייתי מבקשת - - -

יפעת שאשא ביטון: תודו שכייף לשמוע.

יפעת שאשא ביטון: הנה הם ישבו, הנה החומר התעדכן.

<הדר אליהו: מעולה.

יפעת שאשא ביטון: כייף להתחיל ככה את הבוקר.

<אילון גולדשטיין: האתר החדש של משרד הכלכלה עלה לאוויר עם זכויות עובדים.

יפעת שאשא ביטון: יפה.

יפעת שאשא ביטון: צריך לציין.

<הדר אליהו: הבקשה שלי, אם אפשר לקבל את החומר בקובץ PDF, כי אני רוצה להנגיש אותו גם לראשי הרשויות, שלא יצטרכו, בלי הפנייה לאתר להוריד, שהכל יהיה בקבצים ממוחשבים, נקרא להם.

<הדר אליהו: לשלוח את זה לכל הלשכות, שהם יוכלו בצורה ממש מיידית להעביר את זה למנהלי אגפי החינוך ולאחרים.

<הדר אליהו: זה בהיבט הזה.

<הדר אליהו: אני אתן לך אחר כך כתובת מייל, אם תוכל לעזור לי, בסדר?

<הדר אליהו: עכשיו לעניין הפקחים של הרשויות.

<הדר אליהו: אני מניחה שקיבלת את המכתב מהמנכ"ל של מרכז השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: כן.

<הדר אליהו: יש עם זה קושי אובייקטיבי מבחינת סך המשימות של אותם פקחים.

<הדר אליהו: זה אני מודה, אנחנו ממש עשינו עבודה בשטח יחד עם יוחאי, שהוא ראש מינהל ביטחון ובטיחות.

<הדר אליהו: אפילו נהלנו שיחה ככה עם כמה מנהלי, נקרא להם בטיחות וביטחון ברשויות המקומיות ויש עם זה קושי ממש אמיתי ככה להעמיס עוד משימות לתקנים שגם כך, ככל שאני מבינה, מאד מאד עמוסים.

<הדר אליהו: אז אני לא רוצה להבטיח משהו שאני אגיד אוקיי, הם יעשו ועל בסיס רצון טוב וזה לא יקרה באמת.

יפעת שאשא ביטון: אבל השאלה איך אנחנו חושבים יצירתית.

יפעת שאשא ביטון: הרעיון

יפעת שאשא ביטון: הוא לא לשלוח אותם במיוחד לשטח, אלא הם ממילא מסיירים ופוגשים בעצם בני נוער במקום התעסוקה שלהם.

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שדי קל לזהות מתי דברים חריגים, או אפילו פשוט לדווח למשרד הכלכלה על מקומות כאלה ואחרים שבהם יש בני נוער, שהם ייקחו את זה כחלק מהשיקולים בפיקוח הכולל שהם עושים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת פשוט להאיר בזרקור.

יפעת שאשא ביטון: זאת אפשרות אחת.

יפעת שאשא ביטון: ואז זה לא מעמיס, זה תוך כדי תנועה של מה שהם ממילא מקיימים.

יפעת שאשא ביטון: דבר נוסף, יש את מחלקת רישוי, שאני יודעת שיש בעצם אנשים שאחראים על הרישוי ויורדים ומסיירים - - -

<הדר אליהו: יש פקחים ברשויות, אם זה פקחי רישוי, שילוט וטרינריה, כאלה ואחרים.

<הדר אליהו: מרביתם לא רלבנטיים.

<הדר אליהו: יש את פקחי ה - - -

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו מדברים רק על חודשי הקיץ לצורך העניין, כשאנחנו מדברים על אכיפה מוגברת, כדי - - -

<הדר אליהו: ברור.

<הדר אליהו: אבל העניין הוא שגם אין להם את מתוקף מה הם באים ופונים אל אותו בעל עסק.

<הדר אליהו: לי יש מסעדה ועכשיו למה את בכלל מדברת איתי על הנושא הזה?

<הדר אליהו: ממש כך.

<הדר אליהו: מתוקף מה את פועלת?

<הדר אליהו: זו זכותי לפנות ולשאול.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, עניין של סמכות.

<הדר אליהו: זה משהו שהוא בעייתי.

<הדר אליהו: גם אם הרצון ישנו והוא ישנו, אין מתוקף מה לפעול.

<הדר אליהו: גם פקח של רישוי, יש לו את ההגדרות שניתנו לו על ידי המחוקק – מה מותר לו מה אסור לו לבדוק ובגינו לתת או לא לתת דו"ח או קנס לאותו בעל עסק.

<הדר אליהו: אז אני ממש ככה - - -

יפעת שאשא ביטון: שאלה.

<הדר אליהו: אוקיי?

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

<הדר אליהו: עכשיו, כל מה שאנחנו יכולים לעשות ברמת הדברור פנימה, נעשה.

<הדר אליהו: כמובן שבאותו שולחן עגול של משרד החינוך גם אני שותפה, וכל הסיפור של יום המעסיקים הטובים, אנחנו רוצים כמובן לחבר את זה ליחידות הנוער ברשויות המקומיות.

<הדרה רוזנבלום: לקדם את זה ביום אחד.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

<הדר אליהו: לחבר את זה גם ברמה העירונית, אז אם יש יום המעסיקים הטובים ברשות מסוימת במעורבות של ראש הרשות, אחר כך נעבור ממש לרמה הארצית.

<הדרה רוזנבלום: זה בעיבוד.

<הדר אליהו: זה בעיבוד, ממש.

<הדר אליהו: אנחנו מאמינים, אני הנתון ששמעתי פה, ש-90% מבני הנוער לא מודעים לזכויות שלהם.

<הדר אליהו: זה ממש, אני הולכת עם זה כבר חודש.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה לקחנו את זה כמשימה, כי העלאת המודעות, אפילו בחצי, אם אנחנו נתקדם ל-50% או ל-60%, אז אנחנו נצליח למנוע או למזער לפחות את היקפי הניצול שקיימים היום, כי הרבה פעמים זה גם יכול להיות "בתום" לא מצד המעסיק, אלא מצד התלמיד.

יפעת שאשא ביטון: התלמיד מגיע, אומרים לו שמגיע לו כך וכך, הוא ממילא לא מכיר את הזכויות שלו, הוא זורם.

יפעת שאשא ביטון: הוא לא מרגיש, אין לו את האפשרות בכלל לשאול את השאלות ולכן העניין של המודעות הוא מאד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: אגב, גם עניין המודעות של המעסיקים, אבל על זה תיכף אנחנו נדבר עם משרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: שאלה לפני שאנחנו עוברים למשרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של הפצת הזכויות או ארנונה או מערכת חינוך, או שניהם.

יפעת שאשא ביטון: את זוכרת שדיברנו על זה?

<הדר אליהו: במכתב יש התייחסות.

<הדר אליהו: אנחנו בעצם מציעים להם כל מיני חלופות איך לפרסם את זה.

<הדר אליהו: ממש ככה.

יפעת שאשא ביטון: לא קיבלנו את המכתב, נכון?

<תמי ברנע: לא קיבלנו מכתב.

<הדר אליהו: לא, זה הטיוטא.

<הדר אליהו: אני חיכיתי שהחומר המעודכן - - -

<תמי ברנע: לא, את אומרת מכתב מיושב ראש השלטון המקומי?

<תמי ברנע: לא.

<הדר אליהו: זה בהתייחסות לסעיף 6, הסיפור של הפקחים.

<תמי ברנע: לא.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, לא, אז לא.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מסתכלת פה.

<הדר אליהו: אוקיי, אז תיכף אני אוציא את זה מהמייל.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אין שום בעיה.

יפעת שאשא ביטון: מה שחשוב זה באמת לראות איך אנחנו מעבירים את האינפורמציה, ותגידו אתם בסופו של דבר מה אנחנו מחליטים – ארנונה, בית ספר, או שניהם ביחד.

<הדר אליהו: אני לא חושבת שצריך.

<הדר אליהו: מה איכפת לנו שיהיה בשניהם.

יפעת שאשא ביטון: בשניהם, מצוין.

<הדר אליהו: המצב הוא כל כך קשה, אז מה איכפת לנו?

<הדרה רוזנבלום: בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

<הדר אליהו: אנחנו הרי נותנים פה בוסט.

יפעת שאשא ביטון: אני יותר מאשמח.

יפעת שאשא ביטון: מצוין, יופי.

יפעת שאשא ביטון: בשורה מצוינת.

<הדר אליהו: אנחנו נותנים כמה אופציות להעלות בפייסבוק, באתר, בארנונה.

<הדר אליהו: זה כתוב כאן כאופציות לראשי הערים וגם מצרפים את החומרים.

יפעת שאשא ביטון: זה וולונטרי?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הם מחליטים בסופו של דבר אם לעשות את זה, או שאנחנו- - -

<הדר אליהו: אנחנו מבקשים, אני אעשה פולו-אפ.

יפעת שאשא ביטון: פולו-אפ, מעולה.

יפעת שאשא ביטון: מעולה.

יפעת שאשא ביטון: הצטרף אלינו חבר הכנסת אורי מקלב והצטרף אלינו ראש מועצת התלמידים.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע איזה כבוד זה שניכם ביחד?

יפעת שאשא ביטון: אליאב, בטיטו.

אורי מקלב: אני נספח לכבוד הזה.

אורי מקלב: השולחן שלהם.

יפעת שאשא ביטון: כשתרצה לדבר תגיד לי, או שאתה רוצה עכשיו?

אורי מקלב: משפט אחד, ברשותך.

אורי מקלב: רק בהמשך למה שדיברנו בישיבה הקודמת, אז נאה דורש ונאה מקיים.

אורי מקלב: את וודאי- - - מאחרים, אבל צריך בשים לב למשימות ולמטלות שיש לוועדה, הוועדה כתבה במכתב למשרד החינוך וגם קבעה בסוף ישיבתה הקודמת, שהיא תתכנס בעוד כחודש.

אורי מקלב: אני חושב שאפילו לא עבר חודש מאז הישיבה הקודמת - - -

<תמי ברנע: חודש ויומיים.

אורי מקלב: חודש ויומיים.

אורי מקלב: גם המכתב נכתב ב-א' - - -

<תמי ברנע: ב-25 בינואר.

אורי מקלב: אז לא עברנו חודש והנה כבר.

אורי מקלב: זה מראה באמת על רצינות בעבודה ועקביות בעבודה.

אורי מקלב: דיברנו ואני לא אאריך עוד פעם על מה שדיברנו, על החשיבות של העסקת בני נוער.

אורי מקלב: כמה דברים ערכיים יש, לא רק עבודה מול כסף.

אורי מקלב: אנחנו מסתכלים על עבודה של בני נוער הרבה יותר, זה לא מתחיל שם.

אורי מקלב: זה כבר התוצאה אולי, שצריך גם לשלם על מה שעובדים.

אורי מקלב: אבל אנחנו אומרים את זה כדרך, כחינוך.

אורי מקלב: כמובן לימוד זה דבר הכי חשוב, אבל כשיש חופשים, כשהאלטרנטיבה היא אחרת, אנחנו יודעים מה התוצאה ומה זה מונע.

אורי מקלב: ויחד עם זאת, ניצול אנחנו לא רואים גם לשלם שכר הוגן.

אורי מקלב: דווקא אנחנו רואים בתנאים את הדברים מסביב, חוץ מהתשלום.

אורי מקלב: בתשלום לפעמים אנחנו יכולים לעמוד בו, אבל כל התנאים מסביב – הסביבה השומרת וכו'.

אורי מקלב: במשפט אחד אמרתי בישיבה הקודמת ואני אומר את זה גם בישיבה הזו.

אורי מקלב: אומרים שכאן זה בניין זכוכית, רואים הכל, אבל יש כאן פערים מאד מאד גדולים.

אורי מקלב: כאן יושבים פה כולכם ואתם באמת, כמו שאני רואה, מתרשמים מדיון הוגן, דיון מקצועי ודיון ממוקד, רציני מאד.

אורי מקלב: אבל לפני כחודש היה כאן דיון במרחק של כמה עשרות מטרים מפה, באולם המליאה, בו הייתה התקפה רבתי על יושבת ראש הוועדה.

אורי מקלב: אני לא יודע אם אתם מודעים לה או לא מודעים לה.

אורי מקלב: זו הייתה התקפה רבתי עד מאוחר בלילה, על כך שההצעה להרחיב את האפשרות להעסקת בני נוער מבחינת הגיל היותר מוקדם, זה בעצם להכניס עוד בני נוער לעבדות, להתעמרות, להפקרה שלהם.

אורי מקלב: פשע בין לאומי, פשע באמת - - -

יפעת שאשא ביטון: פושעת אני.

אורי מקלב: והכל לרעת בני הנוער ולא חושבים למנוע.

אורי מקלב: אז רואים את הפערים.

אורי מקלב: הנה, מצד אחד הדיון הזה, אני רואה אותו ואני באמת ביקשתי את רשות הדיבור רק בשביל הסיפא של דברי, כתשובת המשקל למה שנאמר במליאה, בהתקפה רבתי הזאת, בלי ידע, בלי שום רקע ובלי לבדוק את הכוונות האמיתיות.

אורי מקלב: אנחנו רואים כאן את הרצון לשמור, להציף את הדברים, לעקוב אחרי הדברים, להביא את המשרדים הרלבנטיים.

אורי מקלב: אנחנו כבר נמצאים היום במקום אחר ממה שהיינו לפני זה.

אורי מקלב: לכן אני מחזק את ידייך בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

אורי מקלב: להמשיך להרחיב גם את הפעילות פה, אבל להמשיך להרחיב את האפשרות של העסקת בני נוער.

אורי מקלב: יש לזה ערך - - -

יפעת שאשא ביטון: בחופשים, בדגש.

אורי מקלב: מה אמרת?

יפעת שאשא ביטון: בחופשים, בדגש.

אורי מקלב: בחופשים בדרך כלל, בדגש.

אורי מקלב: אנחנו דיברנו - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, לא יוצאים לפרנס משפחות פה.

אורי מקלב: כן, אני מדבר על מה שדיברנו, ולא לשים לב על מה שמדברים פה.

אורי מקלב: הפוך, כאן אנחנו רואים את המציאות ואת הכוונה האמיתית ואת התוצאה הטובה שתהיה בעקבות הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: אכן.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת אורי מקלב.

יפעת שאשא ביטון: כן, אנחנו, אתה יודע, מתעלמים ממה שקורה במרחק ההוא ועושים את העבודה שלנו נאמנה היכן שצריך, אם השותפים הטבעיים לנו וזו הזדמנות באמת לברך ולהודות לכולם על העבודה ועל ההתייחסות הבאמת רצינית.

יפעת שאשא ביטון: משרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לדעת איך אתם התקדמתם.

<אילון גולדשטיין: אוקיי.

<אילון גולדשטיין: את רוצה שנעבור אחת אחת על הבקשות מאיתנו?

יפעת שאשא ביטון: איך שנוח לך.

<אילון גולדשטיין: אוקיי, אז בנוגע לתכנית אכיפה, אני הלכתי על הגורמים המקצועיים במינהל, שעוסקים באכיפה.

<אילון גולדשטיין: כיום המינהל לא קובע יעדים של פתיחת תיקים.

<אילון גולדשטיין: זאת אומרת המינהל ממקד פעילות ולא קובע יעדים.

<אילון גולדשטיין: אין הנחתום מעיד על עיסתו, אבל העיסה שלנו הוצגה בפעם שעברה כבר, על ידי הנחתום בעצם, ואמרנו שיש איזה שהוא פיק של תיקים בקיץ ואני צופה שזה יקרה גם השנה.

<אילון גולדשטיין: נעשות המון בדיקות, להבדיל מתיקים.

<אילון גולדשטיין: זאת אומרת תיק נפתח כאשר יש חשד, אבל בדיקות נעשות כל הזמן.

<אילון גולדשטיין: גם כשאין חשד הולכים למקומות של מכוני שטיפת רכב, אולמות אירועים, מסעדות, קייטנות, בריכות שחייה – כל המקומות שבהם בני נוער עובדים ועושים שם בדיקות מאד נרחבות.

<אילון גולדשטיין: אפילו הרבה מעבר בעצם לאחוז היחסי של בני נוער עובדים, הבדיקות האלה נעשות.

אורי מקלב: בדיקות עקב תלונות או שזו פעילות יזומה?

<אילון גולדשטיין: זהו, גם בעקבות תלונות, כי בקיץ באופן טבעי מתרבות התלונות.

<אילון גולדשטיין: האמת שיש לי סיפור על תלונה, עוד מעט, מאתמול, משהו נחמד, אבל גם תלונות וגם מודיעין.

<אילון גולדשטיין: פשוט המודיעין מקבל הרבה יותר מידע מהשטח.

<אילון גולדשטיין: ביקרתי בשבוע שעבר - - -

יפעת שאשא ביטון: איך הוא בעצם מקבל את המידע?

יפעת שאשא ביטון: איך המודיעין פועל?

<אילון גולדשטיין: אז אני אספר לכם סיפור.

<אילון גולדשטיין: האמת שחלק מהפקחים, לא פקחים, אנשי המודיעין שלנו, אז הם יושבים על האינטרנט והם נכנסים לכל מיני בלוגים ופוסטים לראות.

<אילון גולדשטיין: ואתמול הם סרקו איזה בלוג והם באמת מצאו איזו אמא שאגב איזה משהו באיזה פורום, דיברה על זה שהבן שלה - - -

יפעת שאשא ביטון: נוצל.

<אילון גולדשטיין: נוצל והם יצרו קשר ואתמול היא שלחה.

<אילון גולדשטיין: אני ידעתי רק מהמכתב שקיבלנו, כי אני לא יודע על מה שהם עושים.

<אילון גולדשטיין: אני רק יודע ככה בדיעבד.

<הדרה רוזנבלום: מה תפקידך בכוח שם?

<אילון גולדשטיין: אני מנהל מטה המינהל.

<אילון גולדשטיין: אז אלי הגיע המכתב, בתור מנהל המטה, שאומר תודה רבה ושזה באמת מדהים שהם הגיעו לשם, אבל זה גם מה שהם עושים, הם פועלים בכל מיני אמצעים ש - - -

אורי מקלב: אולי - - - אבל אם כבר אתה מספר - --

<אילון גולדשטיין: לא, אבל זה רק התחיל.

יפעת שאשא ביטון: רק אתמול קיבלו את התלונה.

<אילון גולדשטיין: היא פשוט הודתה על זה שבכלל איתרו אותה.

<אילון גולדשטיין: כאילו מבחינתה היא דיברה בחלל ריק לחברה בבלוג ואז עלו על זה.

יפעת שאשא ביטון: מדהים בעיני, ואת זה צריך באמת להרחיב.

יפעת שאשא ביטון: היכולת שלנו אנחנו להגיע ולאתר, חוץ מאלה שכבר מעיזים ופונים, אני חושבת שזו משימה באמת חשובה.

אורי מקלב: מרתיעה מאד.

יפעת שאשא ביטון: כן.

<אילון גולדשטיין: זהו.

<אילון גולדשטיין: ושוב, אני חוזר על הקריאה בשבוע שעבר.

<אילון גולדשטיין: כל תלונה, גם מהחברים הנכבדים בכחול, כל תלונה תטופל במהירות.

<אילון גולדשטיין: זה מתועדף, יש על זה מיקוד במיוחד בחודשים יולי אוגוסט.

יפעת שאשא ביטון: ומה קורה עם הפקחים?

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שיהיה פול פקחים שאנחנו נגדיר אותו וגם אם יש לזה עלויות כלכליות, אין בעיה.

יפעת שאשא ביטון: בואו תכינו תכנית תקציבית ותעבירו אלי ואנחנו נראה איך אנחנו יכולים לקדם את זה במסגרת הוועדה, כדי שגם המעסיקים יידעו וגם אנחנו נדע, בשביל השקט שלנו, שיש סוללה של פקחים שמסתובבת ובודקת ומסיירת ומונגשת ככה לשטח, באופן יותר אינטנסיבי ממה שאנחנו רגילים לו.

<אילון גולדשטיין: אז היום במינהל פקחים הם לא צבועים.

<אילון גולדשטיין: זאת אומרת - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, דיברנו על זה, שיש - - - פקחים.

<אילון גולדשטיין: וחזרתי עם זה למשרד.

<אילון גולדשטיין: התשובה שקיבלתי זה שפקחים עושים הכל.

<אילון גולדשטיין: הם באים לפי מיקוד.

<אילון גולדשטיין: פקחים מבינים גם בבני נוער, הם גם הולכים למגזר הערבי, גם למגזר החרדי, לכל האוכלוסיות שיש מיקוד לגביהן.

<אילון גולדשטיין: אין פקחים שמתעסקים רק - - -

יפעת שאשא ביטון: איך מגבירים את האכיפה בקיץ?

יפעת שאשא ביטון: איך רואים אותם יותר בקיץ?

יפעת שאשא ביטון: איך רואים אותם מסתובבים יותר במקומות שיש בהם גם בני נוער?

יפעת שאשא ביטון: בסדר, גם אם הם לא צבועים, אבל להגיד בקיץ אנחנו לוקחים משימה, אנחנו יודעים שיש יותר בני נוער שהם עובדים, הם הרבה יותר חשופים לפגיעה לצורך העניין מאשר עובדים אחרים שחשוב להגן גם עליהם.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו נותנים שם איזה שהוא פוש?

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שגם צריך לגייס פקחים נוספים או לעבות את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת שהמשרד לא יפחד מהצד הכלכלי.

יפעת שאשא ביטון: שינסה לראות איך בחודשיים האלה אנחנו נותנים פוש ומה העלות שלו ונראה איך אנחנו משיגים את זה.

<אילון גולדשטיין: אבל ניתן פוש.

<אילון גולדשטיין: כאילו יש היום פוש של המשרד בנושא הזה.

<אילון גולדשטיין: היום בבוקר דיברתי עם מנהל אגף אכיפה המנהלית.

<אילון גולדשטיין: הוא אמר תקשיב, בקיץ ברור שאנחנו עושים הרבה יותר, ומסתכלים על נפחי האכיפה שלנו בקיץ ובאופן יחסי את התיקים שנפתחים על בני נוער וזה הרבה יותר.

<אילון גולדשטיין: הבדיקות נעשות.

<אילון גולדשטיין: אנחנו כן קיבלנו את המכתב ואושר גם תקציב להסברה לקראת הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

<אילון גולדשטיין: אנחנו נלך לרשתות טלוויזיה ואנחנו נעשה פרסומים באינטרנט כדי - - -

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

יפעת שאשא ביטון: זאת בשורה.

<אילון גולדשטיין: כדי שיידעו עלינו כמה שיותר.

יפעת שאשא ביטון: זאת בשורה.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

אורי מקלב: אתם מזוהים עם תג, כשמסתובבים במקום האלה יש איזה תג עליהם שיזהו אותם?

אורי מקלב: שתהיה להם גם נוכחות במקום.

<אילון גולדשטיין: זהו, לא כל הפקחים.

<אילון גולדשטיין: החובה היום היא רק על הפקחים מהאגף הפלילי.

<אילון גולדשטיין: זה עניין משפטי, חובת הזיהוי.

<אילון גולדשטיין: אני יכול להגיד לך שהחברה של המודיעין, אתה לא תזהה אותם.

יפעת שאשא ביטון: ואולי טוב שכך.

<אילון גולדשטיין: הם לא מזוהים.

<אילון גולדשטיין: ממה שאנחנו יודעים מהמעסיקים, יודעים עלינו.

<אילון גולדשטיין: זאת אומרת את ההדים שאנחנו מקבלים אנחנו יודעים בוודאות שהמעסיקים יודעים ויראים ממשרד הכלכלה.

<אילון גולדשטיין: צריך גם לזכור שהכלים שיש למשרד הכלכלה הם כלים מאד מאד חזקים, עיצומים כספיים מאד גבוהים.

<אילון גולדשטיין: חוק עבודת הנוער, ההפרות שלו ממוקמות בסקאלה היותר גבוהה של העיצומים שניתנים ולכן זה מאד מרתיע.

אורי מקלב: עיצום כספי, או שזה דרך משפט?

<אילון גולדשטיין: יש בעצם שני נתיבים.

<אילון גולדשטיין: מפרים סדרתיים ובוטים מופנים - יש נוהל ניתוב באתר החדש הוא מפורסם גם.

<אילון גולדשטיין: נוהל ניתוב שבעצם מפנה את המפרים הסדרתיים.

<אילון גולדשטיין: תלונות שמגיעות למינהל או מודיעין על סדרתיים עוברות לפלילי.

<אילון גולדשטיין: אבל החלק הארי של הפעילות נעשה באמצעות פקחים מנהליים, שם ההליך הוא גם יותר קצר ושם ניתנים עיצומים כספיים והתראות מנהליות.

אורי מקלב: מה הגובה שנדע.

<אילון גולדשטיין: עיצומים כספיים יש מדרג של שלוש רמות – יש 8,000 בערך, 20,000 ו-35,000.

<אילון גולדשטיין: בני נוער זה ב - - -

יפעת שאשא ביטון: זה ברף הגבוה?

<אילון גולדשטיין: הכל מצוי בתוספת השנייה לחוק הגברת האכיפה.

<אילון גולדשטיין: אני יכול לשלוח את זה לוועדה אם רוצים כדי להבהיר.

אורי מקלב: מפרסמים בעל עסק שהעסיק בני נוער וקיבל 25,000 שקלים?

<אילון גולדשטיין: כל העיצומים הכספיים מפורסמים, כן.

<אילון גולדשטיין: מפורסמים.

אורי מקלב: כי יש לזה הד שבעל עסק נקנס בעבור העסקת - - -

<אילון גולדשטיין: כן.

<אילון גולדשטיין: מפורסמים וזה גם נרשם.

<קריאה: הם מפורסמים באתר?

<אילון גולדשטיין: מפורסמים באתר.

<אילון גולדשטיין: עיצומים כספיים חייבים להיות מפורסמים.

אורי מקלב: זה דרך אגב הפרסום הכי חזק.

אורי מקלב: לא רק הפרסום שאתם עושים, הקנס, העוצמה שלו היא הרבה הרבה יותר גדולה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לתקוף את זה בכל החזיתות.

יפעת שאשא ביטון: פעם אחת מתוך עידוד של אלה שבאמת נוהגים כפי שראוי שינהגו, גם פרסום של אלה שחוטאים כדי שהם יידעו שגם הם חשופים וגם אני מסכימה, צריך באמת ככה מכל כיוון לאגוף את זה.

יפעת שאשא ביטון: נראה בקיץ השנה איזה שהוא הליך התרעתה ככה מאסיבי, כדי שנבנה את עצמנו לעתיד?

<אילון גולדשטיין: אני חושב שתראו ושוב, אני מוכן לבוא לפה בסוף הקיץ.

<אילון גולדשטיין: את האמת שלא בסוף הקיץ, כי לוקח זמן עד שהתיקים - - -

יפעת שאשא ביטון: תבוא לפה עוד חודש גם ככה.

<אילון גולדשטיין: כן, עוד חודש אני אבוא בטוח, אבל עוד חודש אני לא יכול להגיד לכם שעשינו הרבה, אבלאחרי הקיץ אפשר יהיה - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל אולי עד אז תבריקו עוד משהו.

יפעת שאשא ביטון: יופי, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: הבשורה לגבי הנושא של הסברה לקראת הקיץ אני חושבת שהיא חשובה, שהיא תתקיים גם בקרב מעסיקים, שגם הם יידעו שאנחנו עם הפוקוס על זה וגם יידעו באמת את התנאים כדי לנהוג כראוי בבני הנוער שלנו.

יפעת שאשא ביטון: מועצת התלמידים, אחר כך הנוער העובד ואחר כך אני אתן לך את רשות הדיבור.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אליאב.

<אליאב בטיטו: בוקר טוב קודם כל.

<אליאב בטיטו: אנחנו באמת שמחים לראות את הרצינות של הדיון וזה משהו שהרבה זמן לא ראינו וטוב לראות את זה השנה.

<אליאב בטיטו: אני רק אגיד ככה כמה דברים מה התקדמנו מאז הפגישה האחרונה, כי אני רואה שאנחנו מתחילים ללכת כאן לרצף של עבודה.

<אליאב בטיטו: אז קודם כל אני יכול לספר לכם שמחר אנחנו הולכים לחתום על אמנה משותפת - - -

יפעת שאשא ביטון: מחרתיים, ביום חמישי.

<אליאב בטיטו: סליחה, מחרתיים.

<אליאב בטיטו: הראש שלי כבר קדימה.

<אליאב בטיטו: מחרתיים ביום חמישי הקרוב נחתום על אמנה משותפת עם יושבת ראש הוועדה לזכויות הילד, חברת הכנסת יפעת והיא תחתום איתנו באמת במעמד של כל יושבי ראש מועצות התלמידים והנוער במועצות הנוער הרשותיות.

<אליאב בטיטו: זאת אומרת כל יושבי הראש של כל הערים והיישובים יחתמו על האמנה הזאת, באמת בנושא של זכויות נוער עובד ויתחייבו להתחיל לקדם את הנושא הזה גם ברשויות שלהם.

<אליאב בטיטו: לגבי הפוסטרים שדיברנו עליהם, גם כבר אפשר להגיד שזה יוצא לדרך.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אני רק עדכנתי פה לגבי הנושא התקציבי.

יפעת שאשא ביטון: הייעוץ המשפטי לא מאשר לי לתרום.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי, תרומתי לא התקבלה בברכה, אבל אנחנו נעשה את זה דרך משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אני גם יצרתי קשר הבוקר עם המנכ"לית ויש פה נכונות אמיתית מצד המשרד בכלל.

יפעת שאשא ביטון: באמת, אתה לא היית בסקירה הראשונית, אבל הם שותפים מאד מאד רציניים, לקחו את זה לא בשתי ידיים אלא בהרבה יותר.

<הדרה רוזנבלום: אנחנו מדברים רק פעמיים ביום.

<הדרה רוזנבלום: זה בסדר.

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נעשה את זה דרך משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: זה ייצא.

יפעת שאשא ביטון: לצאת זה ייצא.

יפעת שאשא ביטון: מי יעמוד מאחורי זה, זה כבר סיפור אחר.

<אליאב בטיטו: טוב, אז באמת גם לגבי זה אנחנו כבר ממש מתחילים להתקדם.

<אליאב בטיטו: לגבי הנושא של 'סליחה באיזו זכות' – המוקד שדיברנו עליו – כאן גם תודה גדולה לנוער העובד ולתומר שגם הייתה אצלנו והתחלנו כבר לקדם את זה.

<אליאב בטיטו: קיימנו מפגש הכשרה עם מספר נציגים שלנו שיעבירו את זה הלאה למחוזות ולרשויות ולבתי הספר; ואתר המוקד שלנו גם התעדכן, נוספו אליו זכויות נוער עובד, משהו שהיה עד עכשיו רק בתחום זכויות התמיד.

<אליאב בטיטו: עכשיו אנחנו יוצאים בסדרת סרטונים של זכויות התלמיד בבית הספר,ואנחנו רוצים להוסיף גם את זכויות הנוער העובד, אז אנחנו גם כמובן נעבוד על זה בשיתוף פעולה.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

<אליאב בטיטו: שני דברים שלדעתי עוד אפשר להתקדם בהם הלאה.

<אליאב בטיטו: אחד זה סיירת הנוער, שרוצים את זה בעיקר כמו סיירות הורים, שיש בהמון רשויות מקומיות.

יפעת שאשא ביטון: פנטסטי.

<אליאב בטיטו: אפשר לצאת בסיירת נוער של מועצות נוער רשותיות.

<אליאב בטיטו: אנחנו נדבר על זה גם ביום חמישי עם יושבי הראש שלנו ואפשר גם בשיתוף הנוער העובד כמובן ולצאת ולדאוג לתו תקן ברשויות, שיהיה ברמת אכיפה ארצית.

<אליאב בטיטו: והדבר השני זה נושא ההסברה.

<אליאב בטיטו: אנחנו מעבר לקמפיין שאנחנו נתחיל, אנחנו באמת נשמח גם עם משרד הכלכלה לשתף פעולה, אם גם יש לזה תקציבים, אז אני חושב שזה יהיה מצוין, כי עיקר קהל היעד, חשוב לפרסם לבני הנוער במקומות שהם נמצאים בהם ולאו דווקא באתר, אז אנחנו באמת נשמח לבוא ולתת את הבמה הזאת, ושיהיה בהצלחה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אליאב.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל אני חייבת להגיד כל פעם מחדש, התלמידים שותפים ומובילים ומזה אני מתרגשת.

יפעת שאשא ביטון: ולחשוב על סיירות נוער שיסתובבו ויראו אותם בשטח ויידעו שהם מעורבים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו מרוויחים לא פעם אחת אלא כמה פעמים.

יפעת שאשא ביטון: לגבי משרד הכלכלה, אם הבנתי נכון הקמפיין יהיה לא רק באתר, אלא אתם תצאו בכלל בהסברה בערוצים רחבים, נכון?

<הדרה רוזנבלום: זה חייב לצאת מעבר לאתר.

<אילון גולדשטיין: אנחנו נצא מעבר לאתר.

<אילון גולדשטיין: נכון לעכשיו המחשבה הייתה להתעסק עם פרסום ממומן.

<אילון גולדשטיין: זאת אומרת להקפיץ אותנו בכל מיני חיפושים שנוער עושים אגב דברים אחרים.

<אילון גולדשטיין: מישהו כותב אני מחפש עבודה, יקפוץ למעלה, השורה הראשונה תהיה – בוא כנס לאתר, תלמד על הזכויות שלך וכו'.

<אילון גולדשטיין: עדיין לא ישבנו על זה.

<אילון גולדשטיין: אנחנו ממתינים למילוי המקום של האחראי על ההסברה וזה יקרה בשבועיים הקרובים ולוועדה הבאה אני מקווה שאנחנו נבוא כבר עם רעיונות יותר מגובשים בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, מצוין.

יפעת שאשא ביטון: הנוער העובד, בבקשה, תומר.

<שרית אולשביץ: שרית.

יפעת שאשא ביטון: שרית, סליחה.

<שרית אולשביץ: קודם כל באמת יש עבודה וזה מבורך וזה מעולה.

<שרית אולשביץ: אני אגיד גם באמת שישבנו עם משרד החינוך וגם עם המרכז לשלטון מקומי לפני שבועיים ועברנו על התכניות וניסינו לחשוב ביחד איך אפשר לקדם את זה, גם מהצד שלנו.

<שרית אולשביץ: אני אגיד שספציפית לגבי כל מה שקשור למשרד החינוך, אמרנו את זה ואנחנו נגיד שוב, אנחנו ניכנס לכל בית ספר שיפתח את הדלת בפנינו.

<שרית אולשביץ: נעביר הרצאות, נעביר הכשרות, נעביר חומרי הסברה.

<שרית אולשביץ: אנחנו רק צריכים להיכנס לבתי הספר.

<שרית אולשביץ: מבחינת המרכז לשלטון מקומי ומה שהדר הציגה, אנחנו גם עובדים כבר בכמה שיתופי פעולה עם כמה עיריות בכמה ערים.

<שרית אולשביץ: נשמח להרחיב את זה.

<שרית אולשביץ: יש לנו, זאת אומרת בנשיאה, את כוח האדם כדי להרחיב את הפעילות בערים נוספות.

<שרית אולשביץ: אנחנו מקווים שזה באמת יפתח לנו דלת כדי להיכנס לעוד מקומות.

<שרית אולשביץ: לגבי משרד הכלכלה, האמת היא שאתמול דיברתי עם מ', שהוא מנהל אגף המודיעין, שאיתו אנחנו נמצאים בקשר מאד מאד צמוד.

<שרית אולשביץ: אנחנו מעבירים אליו כל פעם שיש לנו איזה שהוא משהו שהוא סדרתי או משהו שהוא חמור, אנחנו מעבירים לאגף המודיעין והם חוקרים מהצד שלהם.

<שרית אולשביץ: ושוב, גם אנחנו, בגלל שאנחנו בשטח ואנחנו נמצאים בקשר עם בני הנוער שעובדים ומנוצלים, אנחנו יכולים להעביר את הטלפון של הילד, או להעביר בעילום שם את המסרים, להביא מה שהפקחים צריכים ואז אפשר לקדם את זה.

<שרית אולשביץ: ובאמת יש לנו שיתוף פעולה מאד מאד פורה.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת גם מ' והפקחים שלו יודעים להתקשר אלינו ולבקש.

<שרית אולשביץ: לא אומרים דברים כאלה?

<שרית אולשביץ: אוקיי, אז תמחקו.

יפעת שאשא ביטון: למחוק מהפרוטוקול.

<אילון גולדשטיין: מ'.

<שרית אולשביץ: מ', סליחה.

<שרית אולשביץ: אבל אני אומרת, יש שיתוף פעול.

<שרית אולשביץ: כשאנחנו רוצים שהממשלה, שהמדינה תתערב ותעצור איזה שהוא דבר שהוא חמור הם נכנסים ובאמת מתערבים והם יודעים להגיד שכל תלונה שלנו באמת נלקחת בכובד ראש וזה חשוב וזה משמעותי מאד ואנחנו נשמח לעזור להרחיב בכל מה שאפשר, בכל מה שצריך.

<שרית אולשביץ: לא יודעת, אני מדברת תוך כדי, אני לא יודעת אם זה רלבנטי או לא, אבל כשדיברתם על הפקחים ועל הבעייתיות שיש מבחינת המועצות המקומיות, אני אומרת יכול להיות שאנחנו יכולים איך שהוא לסייע, לעזור מבחינת החברה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אז אמר אליאב יפה, אפשר לעשות סיירות של בני נוער, של מועצת התלמידים או סיירות של הנוער העובד.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שגם הנוכחות שלכם בשטח יש לה משמעות.

יפעת שאשא ביטון: גם מבחינת בני הנוער שרואים אתכם ויודעים שאיכפת לכם.

יפעת שאשא ביטון: זה כאילו לתת לנוער את הכוח בידיים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שהנוער ירגיש מספיק חזק וכך הוא גם יוכל להגן על עצמו יותר גם כאינדיבידואל.

<שרית אולשביץ: גם בזה יש לנו ניסיון.

<שרית אולשביץ: אני אגיד ונראה לי שדיברתי על זה גם בוועדה הקודמת.

<שרית אולשביץ: יש לנו גם ברחובות קבוצת מחויבות אישית של בני נוער, שזאת קבוצה שמסתובבת ובודקת, מבחינתה עושה סקרים בבתי עסק, הולכת ומעבירה שיעורים בכיתות, מעבירה לכל מיני מועצות ופורומים של נוער שהם בלתי פורמאליים וגופים בלתי פורמאליים של נוער.

<שרית אולשביץ: פשוט נוער עושה בשביל נוער וזה בליווי והדרכה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: מעולה, מצוין.

<שרית אולשביץ: גם בנתניה יש לנו פרויקט כזה של שתי קבוצות שעושות את זה, שתי קבוצות של נוער, שהן גדולות, הן קבוצות של 30 ילד כל קבוצה ואני מבחינתי - - -

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו רוצים את זה מערכתי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רוצים שיגידו יש פה, יש שם, אני רוצה שזה יהיה מערכת.

יפעת שאשא ביטון: שיבינו שזה דפוס ושאנחנו נמצאים שם בכל הכוח, ואני חושבת שגם יש לזה יותר משמעות.

<שרית אולשביץ: בסדר, אנחנו מקדמים את זה למקום שזה לא יהיה רק נקודתי פה או שם.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אנחנו פה, שרית.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אנחנו פה לחשוב ולראות וצריך לראות את מי אנחנו מגייסים לתוך העסק הזה.

<הדרה רוזנבלום: אולי נכון באמת להעלות את זה בפני מנהלי מחלקות הנוער בוועידה הקרובה שלהם או משהו, ממש צריך לקחת את זה.

<הדר אליהו: אחד הדברים שעלו באותו שולחן עגול, זה הסיפור של הקמת קבוצת מנהיגות חדשה בבתי הספר התיכוניים, שהיא גם תוכר לתעודת הבגרות החברתית.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אוקיי, מה שקראנו לו נציבות נוער?

<הדר אליהו: הדרה אמרה את זה בין לבין.

<הדרה רוזנבלום: כתבנו את זה.

יפעת שאשא ביטון: כן, קראנו לזה נציבות תלמידים בית ספרית.

<הדר אליהו: נכון.

<הדרה רוזנבלום: כן, כן, כתבנו את זה.

<הדר אליהו: אז זה יכול להיות חולש ארצי באופן חד משמעי וזה יכול גם להתחבר למה שנאמר פה.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: אז אולי באמת דרך נציבות בית ספרית, אנחנו ניצור קבוצות יישוביות ואז כל פעם יוצאת קבוצה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: יש בדרך כלל כמה בתי ספר ומכאן להרחיב את זה.

<שרית אולשביץ: זה יהיה מעולה.

<שרית אולשביץ: אני אגיד גם בנוגע למה שאליאב אמר, אז באמת לפני שבוע העברנו הכשרה אצלכם ועברנו על תכניות שאתם הצעתם, מה שהסברת עכשיו.

<שרית אולשביץ: אני יודעת שמחר אנחנו נפגשים שוב עם הוועדה האתית משפטית כדי להכין את החומרים לפורום של יום חמישי, כדי שכל פורום יוכל לקבל.

<שרית אולשביץ: אז זה גם משהו שקורה והוועדה האתית משפטית באמת עובדת ומכינה דברים.

<הדרה רוזנבלום: בקיצור הכנסת לנו עבודה.

<שרית אולשביץ: בקיצור יש עבודה בשטח וזה דבר מעולה.

יפעת שאשא ביטון: זה מצווה מה שאנחנו עושים.

<אורי מתוקי: אני רוצה להוסיף אולי משהו.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אורי מתוקי, הנוער העובד.

<אורי מתוקי: קודם כל באמת אני מצטרף לברכות.

<אורי מתוקי: אין ספק שלהיות בחודש פברואר ולדבר כבר על הקיץ, זה לא דבר שהיה בעבר.

<הדרה רוזנבלום: זה נדיר.

<אורי מתוקי: אולי אפילו לא נהוג במדינתנו, אבל הוא מבורך וחשוב.

<אורי מתוקי: אני אוסיף שבעצם אנחנו מדברים פה על נדבך אחד של פעולה הסברתית לנוער, שאני חושב שאולי זה המרכיב הכי חשוב, כי ברגע שילד יודע לדרוש את הזכויות שלו, אגב, גם בדיעבד, אנחנו מטפלים לרוב אחורה ופחות תוך כדי, אבל זה גם מייצר תא.

<אורי מתוקי: דבר שני, באמת הזרוע האכיפתית, גם פה אני חושב שאגב יש מקום אולי להסברה דווקא מהצד השלישי.

<אורי מתוקי: כאילו אני לא מדבר על שיימינג ודברים כאלה, לא זו שיטתנו, אבל כן לבוא גם להגיד יש מקומות עבודה שמנצלים.

<אורי מתוקי: אני רוצה להוסיף עוד שני נדבכים, אה, וכמובן גם מה שנאמר, לעודד העסקה הוגנת.

<אורי מתוקי: זה דווקא לקחת את המעסיק הטוב ולהעמיד אותו על נס.

יפעת שאשא ביטון: נכון, לתמרץ אותו.

<אורי מתוקי: אני יכול לציין פה את חברות בורגר ראנץ' ופיצה האט, שחתמו על הסכם קיבוצי עם העובדים שלהן ושם הדברים, אני יכול לספר שביום שישי יצא לי לראות 70 עובדי פיצה בערב גיבוש אזורי של כמה סניפים בסינימה סיטי.

<אורי מתוקי: דברים שלוקחים את העבודה אפילו צעד קדימה, באמת כמו שאמר חבר הכנסת מקלב, לא רק בצד של הניצול וכמה כסף קיבלתם, אלא להפוך את חווית העבודה לחוויה טובה, לערך.

<אורי מתוקי: ואני חושב שבעניין הזה גם יש חשיבות.

<אורי מתוקי: אני אוסיף עוד שני מרכיבים שאני חושב שאפשר להתייחס אליהם.

<אורי מתוקי: אחד זה באמת הנושא של הסכמים קיבוציים.

<אורי מתוקי: אנחנו עושים פעולה בשנים האחרונות להרחיב את זה ונשמח לשתף את הוועדה בעניין הזה, זאת אומרת לראות איך מעודדים מעסיקים לחתום על הסכמים קיבוציים, בעיקר את הרשתות הגדולות שהן נקרא לזה הגורם המשפיע ביותר.

<אורי מתוקי: ומרכיב נוסף שאני חושב שגם צריך לתת עליו את הדעת בוועדה ואני מודה שאין לי איזה רעיון טוב, אבל אני אגיד מה אנחנו עושים ואולי אפשר להתדיין על זה פה או לייחד לזה זמן.

<אורי מתוקי: אחת הבעיות בנושא עבודת הנוער היא אבטלת נוער.

<אורי מתוקי: אני חושב שזה הועלה כאן בנתונים של הסקר שעשינו.

<אורי מתוקי: כשאנחנו מתקרבים במיוחד לתקופת הקיץ, אנחנו מדברים על כמעט שליש אבטלה, שאומרים אני מחפש עבודה ולא מוצא.

יפעת שאשא ביטון: למרות שאתה יודע שלי קשה עם המונח של אבטלה, כי השאיפה היא לא שעכשיו יאללה, כולכם צאו לעבוד, אלא שמי שרוצה ומי שיכול ומי ש - - -

<אורי מתוקי: מסכים.

<אורי מתוקי: בוודאי זה מאד נכון.

<אורי מתוקי: אחת הבעיות זה שברגע שיש יותר מחפשים מאשר עבודות, אז גם נכונים יותר להתפשר על הזכויות.

<אורי מתוקי: אני יכול להגיד שאנחנו בעניין הזה עושים בשיתוף עם רשויות מקומיות ושרית הזכירה את זה, אני אגיד את זה יותר, אנחנו עושים ירידי עבודת נוער, שבהם אנחנו בוחרים את המעסיקים היותר-.

<אורי מתוקי: לא רק אנחנו, אנחנו בשיתוף עם הרבה מאד גורמים, בעיקר השלטון המקומי, ואני חושב שזה דבר שאם נמצא דרך להרחיב אותו, נדע גם לתת באמת מענה לאלה שמחפשים ולא מוצאים.

יפעת שאשא ביטון: אפשר דרך השלטון המקומי או תגידו בדרך אחרת שהיא נכונה יותר בעיניכם, לזמן למפגש הבא נציגות של יחידות הנוער ביישובים, או את הראשים עצמם ואז לשתף אותם באופן כזה שהם יוכלו להוריד את זה לרמת השטח?

<הדרה רוזנבלום: אנחנו בדיוק מדברות על זה עכשיו.

<הדר אליהו: כן, אפשר.

<הדר אליהו: הדרה ואני שוחחנו איך נחבר אותם לתוך קבוצות המנהיגות בכלל.

יפעת שאשא ביטון: ויש גורם שבעצם מתכלל אותם בשלטון המקומי?

<הדר אליהו: יש אגודה ויש יושבת ראש לאגודה.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אשמח שבדיון הבא הם יצטרפו.

<הדר אליהו: ליאת מוסרי.

<הדרה רוזנבלום: ליאת מוסרי מראש העין.

<הדר אליהו: היא מנהלת יחידת הנוער של ראש העין.

<הדרה רוזנבלום: אגודת מנהלי יחידות הנוער.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אשמח שהם יהיו שותפים ואז אנחנו נוכל לחבור אליהם ולראות איך אנחנו מרחיבים את הפעילות הזו.

<שרית אולשביץ: עוד דבר שחשוב להרחיב בנושא הזה וזה בטח גם ידרוש תקציבים ואין לי רעיון מאיפה להביא אותם, אבל יש כל מיני רשויות מקומיות - - -

<קריאה: משרד האוצר.

<שרית אולשביץ: יש כל מיני רשויות מקומיות שכן עוסקות בלהכניס עוד מקומות עבודה הוגנים.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת אם זה לצבוע בקיץ בתי ספר ולשפץ מבנים וגני ילדים.

<שרית אולשביץ: יש כל מיני עבודות יזומות שהמועצות הרשותיות למיניהן יודעות להציע לבני נוער שהן עבודות הוגנות.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אם הם לא ישלמו לבני נוער הם ישלמו לקבלנים וקבלנים עולים יותר כסף, אז אפילו במקרה הספציפי הזה, אם פה אמרתי תכינו תכנית כלכלית ואני אדאג להילחם עליה, אז יש מקומות שבאמת המעסיקים צריכים לדעת ש - - -

<שרית אולשביץ: יש מקומות שזה עובד וזה עובד מעולה, וגם את זה הייתי שמחה אם- - -

יפעת שאשא ביטון: ואגב, ילדים שמעורבים בפיתוח וטיפוח וסביבה חינוכית שלהם, יש בזה ערך כפול עוד מעבר לעבודה.

יפעת שאשא ביטון: חברים, אם אנחנו נעשה את זה נכון אנחנו יכולים למנף את זה למקומות באמת טובים.

יפעת שאשא ביטון: נכניס את זה לאיזה מסלול שאתם יודעים, יהפוך להיות איזו שהיא שגרה שאנחנו מאמינים בה לאורך זמן.

יפעת שאשא ביטון: יופי, מצוין.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה שרית.

יפעת שאשא ביטון: אסתי, בבקשה ואחר כך גלית מארגון בטרם.

<אסתי לוי: אני אסתי מפרויקט עיר ללא אלימות במשרד לביטחון פנים.

<אסתי לוי: אני יושבת ומקשיבה.

<אסתי לוי: אני גם בכובע של מורה לשעבר, אז אני קצת מבינה כמה הנושא הזה הוא חשוב.

<אסתי לוי: אני בהחלט אוריד לשטח.

<אסתי לוי: אנחנו היום פרושים על כ-151 יישובים ומועצות אזוריות בכל הארץ, שחלקם הם יישובים ערבים ואני חושבת שיש לנו מה לתת ולתרום.

<אסתי לוי: יש לנו פעילויות פנאי שבעצם פועלות בקיץ, אבל אני חושבת שאיזו שהיא עבודה מקדימה לקראת הקיץ, לדבר עם מנהלי התכניות שלנו ביישובים ולנסות לראות איך אנחנו מכניסים את הנושא הזה, שהוא מאד מאד חשוב.

<אסתי לוי: כל הנושא של הזכויות של בני נוער בעבודה, דרך מנהלי התכניות, דרך מנהלי המחוזות.

<אסתי לוי: ברגע שאנחנו ניפגש, ואני אפגש איתם ממש בקרוב, אני אאיר להם בזרקור.

<אסתי לוי: אני חושבת שזה נושא מאד חשוב.

<אסתי לוי: אני גם כאמא לא מזמן נפגשתי בנושא הכאוב הזה.

<אסתי לוי: עכשיו לגבי משרד החינוך.

<אסתי לוי: הייתי מורה 19 שנה והייתה לי נגישות לבני נוער גם לתיכוניסטים וגם לחטיבות.

<אסתי לוי: החודש האחרון הוא חודש שלא לומדים בו בעיקר.

<אסתי לוי: בעיקר לא לומדים בו, הם עסוקים בדברים אחרים.

<אסתי לוי: קשה למורים להחזיק את התלמידים.

יפעת שאשא ביטון: דברים טובים.

יפעת שאשא ביטון: קצת הווי בת ספרי, מסיבות סיום - - -

<אסתי לוי: דברים טובים.

<אסתי לוי: בחודש האחרון גם המורים עצמם מרגישים שזה כבר נגמר.

<אסתי לוי: לקחת את החודש הזה ולמנף אותו.

<אסתי לוי: להכניס שם איזה שניים שלושה שיעורים, להאיר להם קצת את הזכויות שלהם, להיכנס לכיתות ולתת להם שככה לפני הקיץ אני חושבת שהם זקוקים לזה, כי אני חושבת שיידע זה כוח ותלמידים תיכוניסטים בני 15-16 שיורדים לשטח עם ידע וכבר יודעים מה הזכויות שלהם, אנחנו יכולים 20-30% מהמקרים לחסוך.

<אסתי לוי: אז לתשומת ליבם של משרד החינוך.

<אסתי לוי: אני חושבת שאפשר לעשות שם עבודה יפה בעזרת החברה פה.

<אסתי לוי: לתת להם פשוט להיכנס לכיתות ולא רק לגייס בני נוער לטובת הצופים וכל זה, אלא לתת להם שיעורים.

<אסתי לוי: אני מעריכה שהם יהיו קשובים ולתת להם את הידע הזה.

<אסתי לוי: ידע בכל דבר זה כוח.

יפעת שאשא ביטון: כן, אני מוכרחה לומר לגבי משרד החינוך שפרט את זה, באמת אני פשוט הוקסמתי מהמכתב הכל כך מפורט והכל כך פרקטי, והוא ציין בהחלט שישולבו במסגרת שיעורי החינוך ותכניות הליבה לכל התלמידים בחטיבה העליונה – י' עד י"ב, בדגש על הערכים, כבוד האדם, ערך האחריות וערך העבודה, והם לוקחים את זה באמת בכל המכלול, ואני חושבת שזה משמעותי בלי קשר לאם לומדים בסוף השנה יותר או פחות.

<אסתי לוי: לא, אני - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, לא, זה בסדר גמור.

<אסתי לוי: גם באזרחות מבחינתי אפשר להכניס את זה.

<אסתי לוי: חד משמעית.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שעצם זה ששמים את הדגש זה מאד חשוב ומשמעותי.

יפעת שאשא ביטון: זה בסדר גמור שבשלב ראשון זה כיתות י' עד י"ב.

יפעת שאשא ביטון: אני כן הייתי מתחילה את זה אפילו טיפה קודם, כדי לראות איך אנחנו, גם אלה שיוצאים הצעירים יותר, לראות איך שומרים על הזכויות שלהם, אבל נכון, הארד קור הוא באמתי' עד י"ב ויש מקום לשים שם את הדגש.

<אסתי לוי: יהיה דווקא נכון לדעתי לקחת את החברה הבוגרים מהתיכונים - - -

יפעת שאשא ביטון: ושהם יעבירו את זה.

יפעת שאשא ביטון: מקסים.

<אסתי לוי: שיעשו את העבודה פנימה, זה הרבה יותר פשוט גם לוגיסטית, זה בתוך הבית מה שנקרא.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: ויותר קל לשמוע את הילדים שבאים ומדברים איתך.

<אסתי לוי: כן, הם יותר מעניינים אותם מאשר אנחנו.

יפעת שאשא ביטון: פחות נשמע מטיף, זה יותר נשמע משתף.

יפעת שאשא ביטון: אני לגמרי מסכימה, אני אשמח שמשרד החינוך, הדרה, תחשבו גם על זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים הרבה פעמים על החניכה וזה באמת הופך את זה למאד משמעותי.

יפעת שאשא ביטון: ראשית, אסתי, אני ממש מברכת על הרצון שלכם להיכנס ולהתגבש עם איזו שהיא תכנית.

יפעת שאשא ביטון: אז את יודע, מי שפה מציע הוא גם צריך לקיים.

<אסתי לוי: אני יודעת שכשמדברים צריך גם לעמוד מאחורי.

יפעת שאשא ביטון: אז במפגש הבא אני אשמח לדעת איך זה מתקדם ואיך אתם הופכים להיות שותפים.

<אסתי לוי: חשוב מאד, חד משמעית.

יפעת שאשא ביטון: יופי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה את גלית מטרם שאמנם לא הייתה בדיון הקודם והגיעה היום כדי להוסיף לנו אולי נדבך נוסף ולהאיר את עינינו בנקודות שאולי לא נגענו בהן והיא הופכת להיות שותפה מאד טבעית לשולחן.

יפעת שאשא ביטון: אז גלית, בבקשה.

<גלית גלעד: כן, טוב, אז קודם כל סליחה.

יפעת שאשא ביטון: את יודעת, את שמת לב שפה כל מי שמשתתף גם מציג משהו מעצמו לטובת הקיץ, אז אני רק אומרת.

<גלית גלעד: אז נפתח את הדלת ובואי אני אספר לכם.

<גלית גלעד: אז קודם כל תודה רבה וסליחה שלא היינו בדיון הקודם.

<גלית גלעד: עמותה קטנה עם 25 עובדים, אנחנו מנסים להתרוצץ.

<גלית גלעד: אני קראתי את המסמך שקיבלתם והוצאתם ואני ראיתי שם יותר דגש על ניצול.

<גלית גלעד: ובתך זכויות העובדים ובני הנוער יש את הנושא של תאונות עבודה.

<גלית גלעד: אני לא יודעת כמה אתם יודעים נתונים.

<גלית גלעד: קודם כל הנתונים ממש לא מאוזנים.

<גלית גלעד: אנחנו בארגון בטרם יודעים שנהרגו חמישה בני נוער בשלוש השנים האחרונות בעבודה.

<גלית גלעד: במשרד הכלכלה נתנו לנו דו"ח שבין שנת 2006 לבין שנת 2011 היו 138 תאונות עבודה.

<גלית גלעד: משרד הבריאות נתן נתון שמשנת 2009 עד שנת 2011 – 1,100 בני נוער הגיעו למיון.

<גלית גלעד: מה אנחנו אומרים וזה בכל העולם – בני נוער אין להם ניסיון בעולם עבודה.

<גלית גלעד: הם לא מכירים את המשימות שלהם ולכן מאד חשוב שכשקולטים בן נוער, צריך לעשות לו את ההכנה הספציפית לבטיחות בעבודה שבה, אני יודעת מהניסיון האישי שלי, הבן שלי עבד בלחמים כקונדיטור ועשו לו יומיים הכשרה איך נזהרים.

<גלית גלעד: אני חושבת שזה צריך להיות בקרב כל המעסיקים.

<גלית גלעד: בני הנוער שלנו נפגעים בעיקר מחוסר מודעות, וכשעשינו איזה שהוא סקר קטן ואני אגיד לכם גם למה, הבנו שבני הנוער מאד מאד רוצים להיות מודעים לזכויות שלהם בגין הבטיחות.

<גלית גלעד: וכשהנפנו את זה מול קרן מנוף של הביטוח הלאומי, שמאד חשוב לנושא של העסקת בני נוער, הם ביקשו מאיתנו לעשות סוג של פיילוט.

<גלית גלעד: אנחנו השנה התחלנו בפיילוט מאד מאד מצומצם בקרב 20 תיכונים

<גלית גלעד: מקצועיים,להעבירסוגשל E learning.

<גלית גלעד: יש לומדה שלקחנו ועשינו לה אדפטציה שאנחנו מעבירים למורים והמורים צריכים להעביר לבני הנוער, עם הא' ב' של בטיחות בעבודה; וחלק מהפיילוט הזה הוא גם להגיע למעסיקים ולעניין אותם בשיתוף פעולה.

<גלית גלעד: הפנטזיה שלנו הייתה שכל מעביר יקבל משירות התעסוקה סוג של תעודה – בן הנוער הזה עבר הכשרה והוא כשיר לעבודה ובוא נראה מה אתה עושה.

<גלית גלעד: זה עוד סוג של פנטזיה.

<גלית גלעד: כרגע הפיילוט הזה הוא מאד מצומצם ואני חושבת שחלק מההסברה שלכם, הדרה, צריך להיות גם דגש על בטיחות בעבודה.

<הדרה רוזנבלום: את צודקת.

<הדרה רוזנבלום: לא חשבנו על זה.

<גלית גלעד: זהו, שבסופו של דבר אנחנו לא חושבים על הבטיחות ואנחנו מדברים על עוללים, אבל הם עדיין עוללים.

<גלית גלעד: הילד שלי בן 15 והוא- - -

יפעת שאשא ביטון: הילד שלי בן 20 והוא עולל בשבילי ועד שאני מתה הוא ילד שלי.

<גלית גלעד: הם צעירים, אני אומרת לכם, אנחנו צריכים גם לפנות להורים.

<גלית גלעד: זאת אומרת ההורים צריכים גם להיות מעורבים, שכשבן הנוער, כשאני שולחת את הילד שלי לעבוד בקיץ, אני צריכה להיות מודעת אם הוא עבר את הפרוצדורה שלו להכנה, כי לרוב זה עבודות לא פשוטות.

<הדרה רוזנבלום: דרך אגב, אנחנו עושים את הבזארים האלה ואנחנו אף פעם לא הכנסנו את הנושא - - -

<גלית גלעד: אז קדימה.

<גלית גלעד: אז הנה.

יפעת שאשא ביטון: איפה אתם פה גלית?

יפעת שאשא ביטון: איך אתם מסייעים לסיפור הזה?

<גלית גלעד: קודם כל אני מספרת לכם על הפיילוט שלנו ואנחנו נשמח מאד - - -

יפעת שאשא ביטון: איפה הפיילוט?

יפעת שאשא ביטון: את יכולה לשאול.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בדיון, חברים.

<גלית גלעד: אין לי כרגע פרטים, אני אעביר לכם.

<גלית גלעד: אגב, משרד החינוך מאד מאד משתף פעולה עם מציאת בתי הספר.

<גלית גלעד: את יודעת, אנחנו עובדים עם מקס ועם רותם.

<גלית גלעד: אני אשמח לשתף אתכם.

<גלית גלעד: אנחנו נחליף פרטים ואני אספר לכם.

<גלית גלעד: אני הבטחתי לביטוח הלאומי שאני אשב פה ואני אספר על הפיילוט.

<גלית גלעד: ביטוח לאומי, הקרן, תמיד נותנת תקציב מאד קטן עבור פיילוט.

<גלית גלעד: אם הפיילוט מצליח אנחנו מביאים למשרד ממונה ואומרים לו קדימה, בואו תיקחו את זה ותראו מה יש לעשות, מכיוון שהיפגעות בעבודה היא אפילו קצת יותר בעייתית מניצול בעבודה.

<גלית גלעד: בואו נשים דגש.

יפעת שאשא ביטון: בעייתי באותה מידה, כי הניצול לפעמים הוא כל כך פוגעני.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהנקודה הזו היא חשובה מאד, וכמו שתיארתי לעצמי, את תוסיפי לנו איזה שהוא נדבך שלא נגענו בו והוא באמת מאד חשוב, אבל אני רוצה שאתם תהיו שותפים למהלך עם הגורמים הנוספים.

יפעת שאשא ביטון: בסדר?

יפעת שאשא ביטון: כי אחרת זה עלול להתפספס.

יפעת שאשא ביטון: יופי, תודה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רק תגיד את השם לפרוטוקול, נציג מועצת התלמידים.

<בני ג'אג'אטי: בני ג'אג'אטי, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<בני ג'אג'אטי: קודם כל על מה שאמרו פה עם הפקחים.

<בני ג'אג'אטי: אני רוצה להגיד שגם אם הפקחים עוברים בבתי העסק, לא תמיד הם יכולים לדעת מה קורה עם בני הנוער, מי מחזיר אותם בלילה, בשעות הקטנות של הלילה הביתה, כשבדרך כלל שולחים אותם לבד.

<בני ג'אג'אטי: יש המון דברים שצריך לטפל בהם בעניין של הזכויות, בין אם זה שאין להם הפסקות, שלא משלמים להם בזמן, שהם משלמים להם אפילו במזומן.

<בני ג'אג'אטי: אני יודעת אישית, אני בדקתי לקראת הוועדה הנוכחית עם בני הנוער בבת ים ועם בני הנוער בבית הספר שלי, שיותר מ-90% מרגישים שהם מנוצלים.

<בני ג'אג'אטי: זה דבר שהוא לא בסדר וצריך לטפל בו כמה שיותר מהר עם כל העניין הזה של הזכויות וגם עם הנוער העובד והלומד.

<בני ג'אג'אטי: זהו.

יפעת שאשא ביטון: יופי, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אתה בעצם הזכרת לנו כמה חשוב שאנחנו יושבים כאן ובאמת צריכים לקחת את זה ברצינות.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: אני באמת רוצה להתייחסלסוגיה של החזרה הביתה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו גם בדיון הקודם, אם אני זוכרת נכון, שיש שעה מסוימת בקיץ וביקשנו לבחון את הארכה של זה בעצם לגבי כל השנה, מבחינת לחייב את המעסיקים וגם לראות איך אנחנו אוכפים את זה שהם דואגים לילדים בשעות לילה מאוחרות לחזור בבטחה לבתיהם, אז עשיתם את זה?

<אילון גולדשטיין: אז אני אזכיר באמת שהיום יש הנחית אכיפה שבחופש הגדול ניתן לעבוד עד שתים עשרה בלילה ולא עד אחת עשרה.

<אילון גולדשטיין: במשך ימי השנה אפשר לבקש יותר ואז אפשר עד אחת עשרה.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה רק לגילאים מסוימים נכון?

<אילון גולדשטיין: כן.

יפעת שאשא ביטון: כי אני רוצה כן לעשות את ההבחנה.

<אילון גולדשטיין: אבל המעסיק חייב לספק הסעה הביתה.

<אילון גולדשטיין: כיום יש הצעת חוק ממשלתית שמחכה לדיון בוועדת העבודה של הכנסת, הצעת חוק ממשלתית בעצם מעגנת את הדבר הזה.

<אילון גולדשטיין: אז נכון לעכשיו אני פניתי לגורמים המשפטיים אצלנו, לא מתכוונים להחיל את זה גם על השנה בכללותה, מכיוון שיש כבר הצעת חוק שעוסקת בדיוק באותה נושא שכבר נמצאת פה.

<אילון גולדשטיין: זה בנוגע לזה.

<אילון גולדשטיין: אני גם אזכיר ש - - -

יפעת שאשא ביטון: אז רגע, יש הצעת חוק ממשלתית בנושא - - -

<אילון גולדשטיין: יש הצעת חוק ממשלתית - - - יש היום הנחית אכיפה שבעצם אומרת – אנחנו לא נאכוף מעסיק שמעסיק עובד, נער בשעה נגיד 23:30, אם אנחנו יודעים שהוא מקבל הסעה הביתה.

<אילון גולדשטיין: זה אמור להפוך לחוק, כשהחוק יגיד שיש חובת הסעה הביתה ואפשר לעבוד עד שתים עשרה בלילה בחופשות לימודים.

<אילון גולדשטיין: להגיד להחיל את זה, הצעת החוק הזאת כבר מוכנה, היא רק מחכה שידונו בה בכנסת.

<אילון גולדשטיין: ולכן לא מתכוונים לקדם הצעת חוק מקבילה, שתתעסק באותו דבר ותחיל את זה על כל השנה.

<אילון גולדשטיין: לגבי עמדה על ההצעה הקונקרטית הזאת של הרחבה כל השנה, זה מחייב בדיקה ומחייב גם התייעצות עם ארגונים יציגים, כמו שנעשה בחקיקת העבודה.

יפעת שאשא ביטון: יש בזה נדבך חשוב שאם אנחנו אומרים אנחנו הופכים את זה לא לאיזה שהוא נוהל אלא לממש חקיקה, ואז זה גם מאפשר לנו לאכוף את זה בצורה יותר טובה, נכון?

<אילון גולדשטיין: כן.

<אילון גולדשטיין: בעצם זה אותו דבר, כי הנחית אכיפה מבחינתנו היא מאושרת על ידי הגורמים המשפטיים ואנחנו אוכפים לפיה.

יפעת שאשא ביטון: מה המשמעות של להפוך את זה לחוק בלי להרחיב את זה בעצם?

<אילון גולדשטיין: כי זו דרך המלך.

<אילון גולדשטיין: דרך המלך היא בחקיקה, דרך המלך היא לא בכל מיני הנחיות.

<אילון גולדשטיין: החקיקה גם מחייבת- - - עם יועצים, היא יותר שקופה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: כן, בבקשה.

<גונן ירום: גונן ירום מהמשרד לביטחון פנים, תכנית עיר ללא אלימות.

<גונן ירום: אם אפשר רק לבקש שתראה את היומן שאתה מסתובב איתו, את הכריכה.

<גונן ירום: זה של עיר ללא אלימות, יפה.

<גונן ירום: אז מועצת התלמידים מסתובבת עם קלסר של עיר ללא אלימות.

<בני ג'אג'אטי: לא, זה מה שקיבלתי באופן אישי מבית הספר.

<גונן ירום: כן, בסדר גמור.

<גונן ירום: זה רק דוגמא לכך שאנחנו באמת פרושים ומקיימים תכניות - - -

יפעת שאשא ביטון: כשהייתי חברת כנסת יכולתי להגיד בצחוק – ומה עם יושב הראש.

יפעת שאשא ביטון: היום אפילו את הבדיחות האלה אני כבר לא יכולה להגיד.

<גונן ירום: אנחנו יכולים להתחייב לדיון הבא להביא לך.

יפעת שאשא ביטון: לא, לא, מה פתאום.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוד מוקלטים.

יפעת שאשא ביטון: טוב שזה רק מחברת.

<קריאה: לשים בחדר המתנות.

<גונן ירום: מה, זה נחשבת מתנה?

<גונן ירום: זה משהו לעבודה.

יפעת שאשא ביטון: זה בהומור.

<גונן ירום: בכל מקרה, אנחנו בכל הרשויות שאנחנו פועלים בהן, מקיימים בכל רשות היערכות לקיץ.

<גונן ירום: במסגרת ההיערכות לקיץ יושבת ועדה עירונית, ועדת פנאי כמו שאסתי הזכירה, ובעצם נוגעים בכל הנושאים שקשורים למה שהולך לעבור על בני הנוער בזמן הקיץ.

<גונן ירום: ובאמת, כל הגורמים זה החינוך, הרווחה וכל הגורמים הרשותיים, מועצת תלמידים, בני נוער וכו', שיש להם נגיעה לתעסוקת בני נוער ולשעות הפנאי של בני הנוער, ובעצם ביחד עם כל הגורמים יש נגיעה גם בזה.

<גונן ירום: כל רשות לפי ההתאמות שלה ולפי הבעיות הספציפיות שלה, אבל אנחנו בהחלט גם היום לוקחים חלק בהיערכות מסודרת לקיץ, שנוגעת במכלול הנושאים.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

יפעת שאשא ביטון: אז באופן קונקרטי, גם יחד עם אסתי בדיון הבא, נשמח.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה נציגים של בני נוער שכן חוו חוויה של ניצול.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר לפני שאנחנו מתחילים את הדיון, אנחנו לא מזכירים שמות, אנחנו לא מזכירים את המקום.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים ללמוד מהחוויה ומהסיטואציה כדי שזה יעזור לנו גם בחשיבה הלאה.

יפעת שאשא ביטון: אז בבקשה, את השם שלכם אתם יכולים לומר, אבל לא מעבר לזה.

<אביתר משה ריבלין: קוראים לי אביתר, אני עבדתי בחברה הזאת מהקיץ.

<אביתר משה ריבלין: הוא הציע לי תנאים טובים, לא כמו מה ששמעתי פה, המשכורת הייתה 30 שקלים לשעה.

<אביתר משה ריבלין: בהתחלה את האמת הוא די שילם, אבל בחודשיים האחרונים שעבדתי שם זה היה ה-11 וה-12, הוא לא שילם לי ולא לאף אחד מהעובדים כאילו.

<אביתר משה ריבלין: הוא לא שילם לאף אחד מהעובדים בחברה, לא לנהג ההסעות, לא לכלום וזה כאילו אחד שאנחנו יודעים שיש לו את הכסף.

<אביתר משה ריבלין: הוא כל הזמן אמר לנו סיפורים והכל.

<אביתר משה ריבלין: גם בדרכי חזרה הביתה הוא היה עושה בעיות לפעמים.

<אביתר משה ריבלין: לפעמים הייתה הסעה.

<אביתר משה ריבלין: פעם הייתי צריך להסתדר בצמתים בשעות כמו שלוש, ארבע בלילה.

יפעת שאשא ביטון: למה עבדת עד השעה שלוש בלילה?

יפעת שאשא ביטון: אסור לך בכלל לעבוד עד שלוש בלילה.

<אביתר משה ריבלין: לא ידעתי את זה.

יפעת שאשא ביטון: גם אתה חצי פושע.

<קריאה: נכון, תבדוק.

<גונן ירום: הוא אמר שהוא לא ידע.

<אורי מתוקי: זו אשמת המעסיק, את זה חייב להגיד.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, עד היום אנחנו סולחים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מהקיץ הקרוב כבר לא סולחים.

<אורי מתוקי: זה כמו אלכוהול לקטינים.

<אורי מתוקי: אסור למכור לא אסור לקנות.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: אז כן, זה חמור מאד.

<אביתר משה ריבלין: אז עשו לנו בעיה.

<אביתר משה ריבלין: עדיין לא קיבלנו את הכסף.

<אביתר משה ריבלין: עכשיו ההסתדרות עוזרים לנו במטרה לקבל את הכסף, אבל בינתיים כאילו לא קיבלנו.

<אביתר משה ריבלין: אנחנו יודעים גם שהוא ממשיך לפעול רגיל, הוא ממשיך להעסיק עובדים, הוא ממשיך כאילו עם כל מה שאמרתי עכשיו, הוא ממשיך ועושה בעיות עוד פעם לאנשים.

<אביתר משה ריבלין: הייתה לו גם שיטה כזאת בקיץ שהוא עוד שילם לאחרים, כאלה שעבדו פעם אחת או פעמיים כזה.

<אביתר משה ריבלין: נגיד שלא עבדו הרבה.

יפעת שאשא ביטון: ליצור אמון ואחר כך - - -

<אביתר משה ריבלין: לא, אז הוא פשוט גר בשפיים כזה, שזה מקום רחוק.

יפעת שאשא ביטון: בלי שמות.

יפעת שאשא ביטון: אל תציין שמות ומקומות.

<אביתר משה ריבלין: אה, סליחה.

<אביתר משה ריבלין: הוא גר כאילו במקום רחוק, אז הוא בנה על זה שאנשים לא יגיעו לשם וזה, אז הוא היה אומר שהמשרד זה כאילו במקום שהוא מחליט מתי הוא פותח או לא.

<אביתר משה ריבלין: אז הוא היה אומר המשרד סגור ואנשים שהיו מגיעים, הוא אומר המשרד סגור ודברים כאלה.

<אביתר משה ריבלין: אז אנשים, הוא היה מייאש אותם עם סכומים נמוכים, גם מתי שהוא היה משלם.

<אביתר משה ריבלין: זו הייתה השיטה שלו כאילו.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת מה שאתה מספר פה זה איזה שהוא סינדרום שאתה שמעת אותו מעוד בני נוער, ואם אנחנו עוברים מנער לנער או לנערה, אז אנחנו מזהים את אותו דפוס.

<אביתר משה ריבלין: לא, בהתחלה הוא שילם את הסכומים הגדולים ולגבי סכומים קטנים הוא עשה בעיות ואז בחודשים האחרונים הוא הפסיק לשלם לכולם.

<אביתר משה ריבלין: כאילו, עכשיו שהתחלנו כזה לעשות ופרסמנו את זה, אז הוא התחיל לשלם לאלה שעובדים עכשיו.

<אביתר משה ריבלין: אבל אלה שעבדו פעם, נגיד אני, אז הוא עוד לא שילם לי כאילו.

<אביתר משה ריבלין: עכשיו מנסים לסייע לי.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: תגיד לי, שאלה, לא חלילה בביקורת, אלא סתם כדי להבין את התמונה של איפה שאנחנו נמצאים.

יפעת שאשא ביטון: איפה ההורים שלך היו בתמונה?

<אביתר משה ריבלין: לא הפריע להם שאני עובד.

<גונן ירום: השאלה אם הם עשו משהו שלא קיבלת כסף.

<אביתר משה ריבלין: כן, הם התקשרו אליו.

<אביתר משה ריבלין: הוא הבטיח.

<אביתר משה ריבלין: באותו יום הם התקשרו והוא הבטיח לי יום אחרי זה הוא פוגש אותי.

<אביתר משה ריבלין: הוא לא פגש אותי.

<אביתר משה ריבלין: אחרי זה, כמה ימים אחרי זה הם התקשרו שוב, הוא אמר הייתה לי בעיה בחשבון הבנק כמה ימים ואז הוא ניתק את מספר הטלפון שלו.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת ההורים שלך ניסו להתערב בשלבים שבהם אתה לא קיבלת את השכר.

<אביתר משה ריבלין: כשהתחילה הבעיה, כן.

יפעת שאשא ביטון: בשעות שהגעת מאד מאד מאוחר, הם היו מודעים לזה?

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר אתה לא היית מודע לזה שאתה עובד מעבר למותר.

<אביתר משה ריבלין: הם לא היו מודעים שאסור, הם היו מודעים לשעות שאני בא.

<אביתר משה ריבלין: הם לא אהבו את זה.

יפעת שאשא ביטון: אה, הם לא ידעו שזה אסור?

<אביתר משה ריבלין: לא.

<אביתר משה ריבלין: לא נראה לי וגם עד היום לא ידעתי את זה.

<אביתר משה ריבלין: כאילו, אמרו לי את זה בדרך לפה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שהמחשבה שלנו שקודם כל בואו ניתן להם לדעת, זה כבר יעשה לנו חצי דרך, היא לגמרי תואמת את המציאות.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, בסדר, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: עוד מישהו רוצה להתייחס?

יפעת שאשא ביטון: מספיק?

יפעת שאשא ביטון: אתה מסכים עם כל מה שנאמר?

<אורי מתוקי: אני אגיד רגע מכיווננו, באמת בעקבות החשיפה והפרסום החשוב, אז גם האמת, נדמה לי במקביל גם נרשמה אצלנו תלונה בעניין ואנחנו היום מטפלים ומייצגים כמעט 100 עובדים מתוך אלה שעבדו שם, שזה היקף - - -

יפעת שאשא ביטון: זה המון.

<אורי מתוקי: מאד מאד נרחב.

<אורי מתוקי: אני לא אגיד יותר מדי, גם מפאת באמת לשמור את הדברים יותר חסויים, אבל גם מבחנית זה שאנחנו כן בשיג ושיח עם ההנהלה, עם הבעלים.

<אורי מתוקי: אנחנו מקוןיים שנגיע לאיזה שהוא הסדר שבסופו של דבר יחזיר את הכסף לכלל בני הנוער ולא ידרוש מילד שחייבים לו 300 שקלים לחכות עכשיו לקבל 50 שקלים בחודש או כל מיני דברים מהסוג הזה, לרבות גם פיצויים על העיכוב.

<אורי מתוקי: אני אגיד אולי משהו יותר רחב וזה ככה הזדמנות להגיד את זה.

<אורי מתוקי: זה מקרה, בגלל שזה מספר גדול של עובדים, אבל אני חושב שזה מקפל בתוכו את כל הבעיות שאנחנו מדברים עליהן פה.

<אורי מתוקי: קודם כל חוסר המודעות והנושא הזה.

<אורי מתוקי: דבר שני, אני חושב לגבי מה שאמרת פה שהוא מאד מאד חשוב, אנחנו קוראים לזה אצלנו שיטתמצליח של המעסיקים.

<אורי מתוקי: ופה אני חייב להגיד, זה לא רק המעסיקים.

<אורי מתוקי: זאת אומרת הפיצה השכונתית, וכשמגיע אלינו מקרה, בדרך כלל זה מקרה של מישהו שלא שילמו לו על חודש או לא שילמו לו מספיק או לא נתנו לו את כל הדברים.

<אורי מתוקי: הבעיה שמובנים מסוימים ואני אגיד את זה במירכאות, או ככה אולי לא יפה, אבל, אבל זו בעיה שיותר נוח לטפל בה.

<אורי מתוקי: אחת הבעיות הגדולות זה באמת מישהו שעבד פעם אחת כמה שעות, מתחילים להגיד לו – זה התנסות, זה התלמדות, לא משלמים לו ופשוט הרוב לא מתלוננים.

<אורי מתוקי: ואז מי שמתלונן אתה כבר משלם לו.

<אורי מתוקי: ואני יכול להגיד ואני לא אכנס לזה, אבל אני אגיד, במובן הזה זו גם בעיה גורפת.

<אורי מתוקי: גם המעסיקים היותר הוגנים וזה, למשל לא לתת גמר חשבון או כל מיני דברים כאלה, שבסוף מצטברים לסכומים מאד מאד גדולים.

<אורי מתוקי: ובמובן הזה אני חושב שיש חשיבות מאד מאד גדולה גם לחשיפה של הדברים האלה וגם באמת לטיפול המערכתי, שאנחנו עושים פה.

<דנה ירקצי: אני אשמח אם תוסיף.

<דנה ירקצי: קודם כל נעים מאד, אני דנה ירקצי מוואלה חדשות ואני באמת עשיתי את התחקיר יחד עם בני הנוער שיושבים כאן איתי - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק לא מזכירים שמות.

יפעת שאשא ביטון: את נכנסת תוך כדי.

יפעת שאשא ביטון: אסור לנו.

<דנה ירקצי: כן, אני יודעת.

<הדרה רוזנבלום: ואם - - - כותבת על זה, אז צריך לפנות לאחד מה - - -

יפעת שאשא ביטון: אז הנה, היא כבר שם.

<דנה ירקצי: וכשעשינו את הכתבה, אז באמת הזכרת שגם בתי הדין לעבודה בסופו של דבר נמנעים מלבצע אכיפה לפי החוק של הלנת שכר.

<דנה ירקצי: זאת אומרת במקרה הזה אתם הגעתם להסכם עם אותה חברה - - -

<אורי מתוקי: עוד לא הגענו.

<אורי מתוקי: אנחנו בתהליכים.

<דנה ירקצי: לא הגענו, אבל הפשרה היא שהם יצטרכו לשלם על הכסף 15% הלנת שכר.

<דנה ירקצי: ועל פי מה שאורי מספר, בדרך כלל בית הדין לעבודה לא באמת אוכף את החוק הזה של תשלום ריבית של הלנת שכר.

<דנה ירקצי: אז אני מאד הייתי שמחה אם תוכל להוסיף את זה, כי זה בעצם מה שנותן את הפרצה הזאת לכל מיני בעלי עסקים, באמת להמשיך ולעשות את מה שהם עושים, כי אין מי שיכול לאכוף בסופו של דבר את ההתנהלות הזאת.

יפעת שאשא ביטון: השאלה היא באמת אם אין מי שיכול לאכוף.

יפעת שאשא ביטון: את אומרת אין פה עניין פלילי של הגשה של תלונה או מה שבסופו של דבר בעל העסק יישא בפלילים?

<אורי מתוקי: אנחנו מעבירים את זה גם למשרד הכלכלה באופן שדיברנו עליו קודם.

<אורי מתוקי: כל הטיפול בצד הזה הוא לא בידינו.

יפעת שאשא ביטון: במקרים כאלה, לאו דווקא במקרה הספציפי הזה, אלא מסוג הדברים או האמצעים שאתה בעצם הסברת גם בדיון הקודם, יש אכיפה פלילית, נכון?

<אילון גולדשטיין: כן.

<אילון גולדשטיין: אבל אני באמת - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אל תתייחס למקרה הספציפי הזה, רק לדעת.

יפעת שאשא ביטון: בעל עסק שבעצם יוצר מצב שבו הוא מלין שכר של בני נוער או מסרב לשלם, יש את העיצומים הכספיים שדיברת עליהם במדרגות השונות ויש גם הליך פלילי, נכון?

יפעת שאשא ביטון: יש שני ערוצים שאפשר לפעול בהם.

<אילון גולדשטיין: כן, שני ערוצים.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, רק לדעת.

<אורי מתוקי: אני אדגיש, הלנת שכר זה כשאתה בעצם נדרש לשלם פיצוי על העיכוב, ואגב זה דבר סביר, כי כולנו יודעים שאם מתעכב השכר אז אתה לוקח הלוואה, נכנס לאוברדרפט וכדומה, אתה משלם את הריבית הזאת.

<אורי מתוקי: זה גם לא איזה מתנה או אפילו הייתי אומר פיצוי.

<אורי מתוקי: ואומרת דנה נכון, משהו שגם אמרנו.

<אורי מתוקי: לצערנו זה דבר שלא מספיק נאכף והופך את אותה שיטת מצליח שדיברתי עליה, הופך אותה לנוחה יותר, כי במקרה הגרוע בסוף תשלם את מה שמלכתחילה היית אמור לשלם.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז דנה, את פספסת את תחילת הדיון.

<דנה ירקצי: הערפל ומזג האוויר.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, הפסדת.

יפעת שאשא ביטון: רק שתדעי, הפסדת.

<דנה ירקצי: אני אתעדכן, אל תדאגי.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אנחנו בדיוק דיברנו על המקום הזה של איך אנחנו מונעים סיטואציות כאלה.

יפעת שאשא ביטון: יושב פה בעצם שולחן עגול לצורך העניין.

יפעת שאשא ביטון: זה דיון מעקב שבו אנחנו יצאנו לדרך שאנחנו בונים תכנית עבודה בעיקר לקראת הקיץ, אבל כמובן שהיא תשליך אחר כך גם לאורך השנה עם פעילות מאד אינטנסיבית של העלאת מודעות גם בקרב בני הנוער עצמם, גם מול ההורים שלהם, גם אנשי חינוך שיידעו בעצם לתווך את זה בבתי הספר וגם מול המעסיקים, כולל סנקציות אל מול תגמול לבתי עסק מצליחים.

יפעת שאשא ביטון: יושב פה משרד החינוך שהתייחס לזה בצורה יוצאת דופן.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה את ההתייחסות גם לוועדה הקודמת מבחינת התהליך.

יפעת שאשא ביטון: השלטון המקומי שנמצא בתוך הסיפור ושיתוף פעולה עם התלמידים שרק להבין את המשמעות של החיבור שלהם ושל הנכונות שלהם לבנות סיירת של בני נוער שעוברת בחופש ובעצם נפגשת עם בני הנוער העובדים ונותנת תחושה של פיקוח.

יפעת שאשא ביטון: ועיר ללא אלימות.

יפעת שאשא ביטון: יש פה שילוב ידיים של הרבה מאד גורמים, כשהמטרה בסוף, משרד הכלכלה כמובן שעוזר לנו עם כל הנושא של האכיפה וגם הביא בשורה לגבי פרסום אינטנסיבי לקראת חופשת הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: כל אלה ביחד בסופו של דבר מכוונים לזה שאנחנו נפגוש כמה שפחות מקרים כאלה וכמובן שהם יטופלו גם בחומרה כדי ליצור הרתעה, וזו גם סוגיה שדיברנו בה.

יפעת שאשא ביטון: אז כדי שתביני את התמונה הכוללת, אנחנו הולכים לזה בצורה מאד רחבה.

יפעת שאשא ביטון: אליאב בטיטו רצה להתייחס ואחר כך בשמחה הדר.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה אליאב.

<אליאב בטיטו: אני אשלים רק לגבי הסיירת של השכר שתסייר.

<אליאב בטיטו: אנחנו עכשיו באמת כבר בחודש פברואר, אבל צריך להתייחס גם שהקיץ כבר מתחיל עוד שלושה חודשים, ואם אנחנו רוצים שזה יקרה בקיץ, אז אני מציע או שכבר בדיון הבא נעשה דיון פרקטי, אפילו לא במסגרת הוועדה.

<אליאב בטיטו: אפשר לקיים שולחן עגול או בוועדה לקיים את זה.

יפעת שאשא ביטון: אליאב, כבר נקבע דיון.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מסודרים.

יפעת שאשא ביטון: במרס יש דיון.

<אליאב בטיטו: כן, אבל אני אומר מעבר לדיון.

<אליאב בטיטו: בוועדה, אולי לבוא לפחות כל הארגונים שרוצים לקחת בזה חלק, לבוא ולראות איך מקדמים את זה שכבר בקיץ הקרוב נוכל להתחיל את הסיירת הזאת.

יפעת שאשא ביטון: מה זה, אנחנו לפני.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עם הפנים.

יפעת שאשא ביטון: נקודה נוספת לדיון הבא שיתקיים במרס.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו קבענו מראש סדרה של דיונים, כבר יהיו פה גם נציגי יחידות הנוער כדי שגם אותם אנחנו נרתום.

יפעת שאשא ביטון: ננסה להקיף את זה מכל החזיתות.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזו הדרך היחידה שנצליח באמת לגעת בזה בצורה משמעותית.

יפעת שאשא ביטון: אז כן, אליאב, אני מקבלת לחלוטין, ומה שנצטרך לעשות בין לבין בעבודת ביניים, אז כמובן שנעשה.

יפעת שאשא ביטון: הדר, רצית להוסיף?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<הדר אליהו: כן, יש לי שאלה ועוד משהו לומר.

<הדר אליהו: כשמדובר על התהליך הפלילי, מי מקדם לשם?

<הדר אליהו: משרד הכלכלה או שזה ההורים אמורים?

<הדר אליהו: הרי יש את הערוץ של הקנס - - -

<אילון גולדשטיין: לא, יש נוהל שקובע איזה תיקים יופנו לפלילי ואיזה תיקים יופנו למנהלי.

<אילון גולדשטיין: בנוסף לזה יש גם סעיפי חוק שמטופלים רק בפלילי, מכיוון שהם לא נכללו בתוספת בחוק הגברת האכיפה.

<הדר אליהו: מי שמפעיל, מחליט, מקדם את זה, זה משרד הכלכלה?

<אילון גולדשטיין: כן.

<הדר אליהו: למה אני שואלת?

<הדר אליהו: כי יש בני נוער שלהורים של אין את המסוגלות, הפניות או מה שזה לא יהיה, בכלל לקדם את הסיפור הזה לטפל, ובטח לא בפלילי.

<אילון גולדשטיין: ברגע שמגיעה תלונה או שיש מידע, אז יש נוהל מאד מסודר שאומר מתי זה פלילי ואומר מתי יש פה חשד להפרה בוטה וסדרתית ומתי זה מנהלי והולכים לפי זה.

<אילון גולדשטיין: הורים לא צריכים לדחוף אותנו כדי לעשות משהו, הכל הולך לפי הנוהל.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

<הדר אליהו: הדבר הנוסף שרציתי לומר זה שיכול להיות שאנחנו שוכחים פה אוכלוסייה מסוימת מבחינת המודעות, שזה בחברה הישראלית - - -

יפעת שאשא ביטון: קדימה, זה המקום.

<הדר אליהו: ואני אסביר למה אני מתכוונת.

<הדר אליהו: עולה לי איזה שהוא משהו כמו איזו שהיא פרסומת, שכשאתה נותן טיפ למלצר – האם אתה בטוח שהוא מקבל אותו?

יפעת שאשא ביטון: אני חצופה ושואלת.

<הדר אליהו: בפגישה הקודמת ואני מדברת גם על הדוגמה שניתנה פה באירועים באולמות, שנותנים ככה מראש איזה שהוא טיפ לכולם, אבל רב המלצרים לוקח את זה.

<הדר אליהו: כל הסיפורים המאד עצובים והחמורים האלה.

<הדר אליהו: ואולי המקום שדיברנו עליו בפגישה הקודמת, שיש פה הזדמנות ליצור איזו שהיא מעורבות - - -

יפעת שאשא ביטון: של אזרחים, כן.

<הדר אליהו: של חוסן קהילתי ואחריות ציבורית, ואני חושבת שמהבית הזאת בראש ובראשונה זה צריך לצאת, איזו שהיא קריאה באמת לציבור, של לקחת אחריות, על מה המשמעות כשהם פוגשים נער עובד במקדונלדס ומה המשמעות של זה.

<הדר אליהו: סליחה, לא התכוונתי להגיד - - -

<אליאב בטיטו: יש הצעת חוק שעולה עוד שבועיים, שגם את האמת חתומה עליה, של דב חנין, בנושא זכויות של המלצרים, שאנחנו לקחנו בה חלק גם בעזרה לקידום ההצעה ואם היא תעבור אז יקבלו את הטיפים בני נוער ישירות.

<אליאב בטיטו: זה חוק המלצרים, אבל זה אחד הסעיפים העיקריים בו.

יפעת שאשא ביטון: שיש עם זה כמה בעיות משפטיות.

יפעת שאשא ביטון: זה לא יעבור, כאילו ככל שאתה נכנס לעומק, אבל אני חושבת שכן בידיים שלנו וצודקת הדר, יותר מאשר כל הצעת חוק, כן בידיים שלנו כאזרחים להתמודד עם התופעה הזאת.

<הדר אליהו: אני באה ואני אומרת שאפילו סיפורים בלי שמות, עוד פעם, ממש איזה שהוא תשדיר או משהו, אפרופו המשאבים שאתם הולכים להקצות, דוגמאות בלי שמות של גופים שקיבלו קנסות כי.

<הדר אליהו: אז בפעם הבאה שאתה, אז תדע ש-.

<הדר אליהו: לפנות אל הציבור לקחת איזו שהיא אחריות.

<הדר אליהו: אני מאז ששמעתי את זה, לצורך העניין קרוב משפחה שלי עתיד לעשות איזה שהוא אירוע ואמרתי לו תקשיב, תבדוק שאתה נותן את הכסף בסוף האירוע או בתחילת האירוע למי הוא מגיע.

<הדר אליהו: ככה פתאום זה לא שאנחנו אנשים מנותקים, ממש לא, אבל זה עושה משהו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם צריכים אומץ, כי - - -

<גלית גלעד: אני רוצה לשתף אתכם, היה מקרה בוחן שזה דווקא צריך לבוא מארגונים יותר חברתיים.

<גלית גלעד: לפני חודשיים מתה ילדה בבריכת נוי בהרצלייה ואנחנו החלטנו שמה שאנחנו עושים, אנחנו פונים דרך אתר הפייסבוק שלנו לכל מי שחבר וחברים של החברים, לפנות אלינו עם בריכות נוי כאלה.

<גלית גלעד: קיבלנו מאות, כמעט כאלף פניות על כל מיני רשויות.

<גלית גלעד: מה שאנחנו עשינו, פנינו לכל רשויות ואנחנו מתחילים לקבל פידבקים על שינויים כי אף אחד לא רוצה להיות בעין הציבור.

<גלית גלעד: היום רשויות נזהרות.

<גלית גלעד: אני חושבת שאפשר בהחלט - - -

יפעת שאשא ביטון: אז זה מה שבעצם תוכנן.

<גלית גלעד: לבקש מבני נוער – תדווחו לנו ואנחנו נעביר ולעשות איזה שהוא שיתוף פעולה של אכיפה.

<גלית גלעד: משהו שהמעסיקים יתחילו להבין שיש עין צופה עליהם.

יפעת שאשא ביטון: אז אותו פלקט שדיברנו עליו עם מספרי הטלפון והפרסום באתר והסרטון והכל, זה באמת עם כתובת של בני הנוער שהם יפנו אליהם והם בעצם יעבירו את הפניות הלאה, ואז זה הופך להיות באמת יותר- - -

<הדר אליהו: אבל הכוונה היא לפנות גם אל הציבור – קחו אחריות.

יפעת שאשא ביטון: כן, אני מסכימה.

יפעת שאשא ביטון: צריך לחשוב איך משלבים את זה.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על זה גם בפעם הקודמת, שבכלל הציבור יידע כשהוא נותן טיפ אז למי, וכשהוא מתגמל מישהו אז מה.

יפעת שאשא ביטון: כשמגיע אליו שליח.

יפעת שאשא ביטון: צריך לחשוב אולי באמת לפעם הבאה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה להוסיף?

<אביתר משה ריבלין: אפשר להגיד על הטיפ?

יפעת שאשא ביטון: כן.

<אביתר משה ריבלין: בתור אחד כזה עבדתי בכוח אדם, אמרתי את זה מקודם.

<אביתר משה ריבלין: אז זה בכל האולמות שעבדתי.

<אביתר משה ריבלין: עבדתי, בערך הגעתי ל-20 או אולי אפילו 30 אולמות, ורק פעם אחת מכל האירועים קיבלנו את הטיפ הכללי באמת, וכל פעם אני יודע, הם לוקחים את זה.

<אביתר משה ריבלין: חלק אני יודע שהבוס שלי לקח, שהביאו לו, אבל רוב הפעמים זה האולם.

<אביתר משה ריבלין: כאילו זה היה חלק חלק.

<אביתר משה ריבלין: אנחנו לא קיבלנו את זה.

יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, אם בעלי האירועים יידעו שזה מה שקורה – הם לא יתנו את הטיפ הזה.

יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים זה כסף עודף שהם כאילו מוציאים כאקסטרה, כי הם באמת רוצים לצ'פר את המלצרים ואם הם יידעו את זה הם לא יתקנו את הכסף הזה, אז צריך- - -

<הדר אליהו: צריך הד רציני, שיהיה פרסום, שגוף קיבל קנס בתהליך כזה, שאנשים - - -

יפעת שאשא ביטון: הנה, אבל יש לנו פה תקשורת.

יפעת שאשא ביטון: התקשורת תעזור לנו.

<דנה ירקצי: עשינו כתבה מאד מאד גדולה שכללה את האיומים של אותו - - -

<הדר אליהו: איפה זה היה?

<דנה ירקצי: בוואלה חדשות.

<דנה ירקצי: שכללה את האיומים, הודעות SMS ואיומים ושיחות מוקלטות של אותו בעלים של חברת כוח אדם לתלמידים, שכללה מריחות כאלה ואחרות מחר מחרתיים, לא עונה לטלפון, כן עונה לטלפון, ובאמת הפרסום הזה הביא לריכוז של כל בני הנוער.

<דנה ירקצי: אני דאגתי להפנות את כולם להסתדרות, אבל מלא מצאו את עצמם פועלים כיחידים, כשהם לא יודעים מה לעשות עם עצמם והם מוצאים את עצמם מתנהלים מול אדם בן 50, שאומר להם טוב, תבואו למשרד שלי או תבואו לכאן או תתקשרו או מחר או מחרתיים.

<דנה ירקצי: אם היה באמת גוף אחד או מישהו אחד, או אני לא יודעת - - -

יפעת שאשא ביטון: יש, משרד הכלכלה מטפל.

יפעת שאשא ביטון: משרד הכלכלה בפניות ישירות למשרד, ואגב גם עוד נקודה ש - - -

<דנה ירקצי: אז אתם ידעתם להרים טלפון למישהו, איש קשר במשרד הכלכלה.

<דנה ירקצי: עזוב את זה שיש לך מישהו שאתה מכיר - - -

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אנחנו פה.

יפעת שאשא ביטון: כי בקיץ אנחנו רוצים שלא יהיה אחד שלא יידע שיש לו את משרד הכלכלה ואם הוא לא רוצה למשרד הכלכלה כי הוא חושש, אז יש לו את ארגון הנוער העובד או יש לו את מועצת התלמידים שגם הם יפרסמו קו חם שיהיה אפשר להפנות פניות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה להקיף את זה בכל הרשתות.

יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא שהילדים יידעו שיש להם כתובת.

יפעת שאשא ביטון: הם יבחרו למי הם פונים.

יפעת שאשא ביטון: בסוף הכל מתנקז למשרד הכלכלה, כי בין אם זה מועצת התלמידים ובין אם זה הנוער העובד או אחרים, אנחנו בעצם מנתבים את זה לשם ואני חושבת שלכם כתקשורת יש גם, אפרופו אם אנחנו כבר מדברים על שיתופי פעולה אז אני ארשה לעצמי.

יפעת שאשא ביטון: יש לכם פה תפקיד מאד משמעותי, כי לצורך העניין עם ציבור רחב יותר, ויש הרבה אירועים, זה לא משהו שהוא ארעי, אם ציבור רחב יותר יידע שהטיפ שהוא נותן בסוף הערב למלצרים והם מוציאים אקסטרה מהכיס, הולך לא למי שהם התכוונו, למישהו שהם כבר שילמו לו שכר אחר, לא בטוח שהם יתנו את זה, או שהם יוודאו שבאמת הם שמים, ואני למשל שמה את זה תמיד בכיס של האנשים שאליהם אני רוצה שזה יגיע ולא כי אני קוץ כזה.

יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים מסתלבטים עלינו, אנשים גם לא מספיק אמיצים.

יפעת שאשא ביטון: צריך באמת לתת כוח לאנשים להבין שיש להם אחריות לאן הכסף שלהם הולך.

יפעת שאשא ביטון: שיידעו.

יפעת שאשא ביטון: וככל שהם יהיו יותר מודעים אז אולי אנחנו נצליח למנוע גם את זה.

יפעת שאשא ביטון: ושוב, לכם יש כוח עצום להביא את זה לכמה שיותר אוכלוסייה.

<אביתר משה ריבלין: היה גם, אני יודע על זה במקרה, לא הייתי באירוע הזה אבל סיפרו לי.

<אביתר משה ריבלין: יש כזה לפעמים באולמות אירועים באמת אנשים שנותנים את הטיפ למלצרים כאילו, כשבעל האירוע קורא למלצרים ונותן להם.

<אביתר משה ריבלין: אז גם סיפרו לי שלפעמים לא מציעים להם.

<אביתר משה ריבלין: היה איזה אירוע, הוא הביא לכולם 100 שקלים, אז לכל אחד לקחו את ה-100 שקלים והביאו לו 50 שקלים במקום.

<אביתר משה ריבלין: זה אני יודע שיש כאלה שגם לוקחים הכל כאילו.

יפעת שאשא ביטון: אז התפקיד שלנו זה לחזק אתכם, שאתם לא נותנים מהכסף שלכם לאף אחד והוא צריך לתת לכם את מה שמגיע לכם, ואם לא אז יש לכם כתובת.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שצריך לקרות.

<קריאה: סיפור כזה צריך לצאת בראש חוצות.

<תמי ברנע: וטיפ שמתקבל מהאורחים, לא מבעל השמחה?

<אביתר משה ריבלין: לאורחים בדרך כלל הם לא נוגעים, כי אמרו לי שגם קשה להם לעקוב והם לא יכולים לדעת.

יפעת שאשא ביטון: כן, הם נותנים להם את זה בכוס, בכיס וזאת בדיוק השיטה, גם לגבי הטיפ הגדול יותר.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז באמת שוב תודה רבה לכולכם.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לסכם כמה נקודות בהתקדמות שלנו.

יפעת שאשא ביטון: מעבר לכל מה שעלה, סיכמנו שלדיון הבא גם משרד הכלכלה יעביר את העדכון את המידע לשלטון המקומי, כדי שהשלטון המקומי יוכל להפיץ את זה בעצם לרשויות.

יפעת שאשא ביטון: במפגש הבא משרד החינוך, הבטחתם פירוט של התכנית, כל ההתקדמות ואיך אנחנו הולכים ליישם את זה.

יפעת שאשא ביטון: הגברה של האכיפה – אני עדיין רוצה שכן ננסה לחשוב יצירתית, איך יבינו לפחות בשטח שאנחנו שם וכל הכוח, צריך לראות.

יפעת שאשא ביטון: ואם צריך לזה תקציב נוסף או תגבור של כוח אדם או משהו, תנסו לחשוב על המסגרת, אני כבר אדע לעשות את המלחמה בעניין.

יפעת שאשא ביטון: לפעם הבאה נשמח גם לקבל פירוט של תכנית הפרסום.

יפעת שאשא ביטון: אמרת שזה עכשיו ברמה של רעיון ואתם מגבשים את זה, אז אני מקווה שעד המפגש הבא כבר יהיה הפרסום.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים את יחידות הנוער בוועדה הבאה וסיירות נוער פלוס מועצות נוער רשותיות, אם זה נציבות תלמידים שדיברנו עליה, נציבות בית ספרית – לראות איך אנחנו מתקדמים גם עם זה שלב אחד קדימה, כי איך אמר אליאב – אנחנו יוצאים לפגרה פה, מגיעים מהפגרה, אנחנו רוצים לראות שהדברים כבר קורים.

יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה וניפגש בחתימה על האמנה ביום חמישי.