ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 170, 2016-03-21 12:00

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 21 במרץ 2016, י"א באדר ב' התשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: שיח פתוח בנושאי חינוך עם מועצת התלמידים והנוער הארצית – לציון "כנסת צעירה".

יעקב מרגי: הכנסת מציינת היום את יום "כנסת צעירה".

יעקב מרגי: אני אמרתי זאת הרבה פעמים ואני אחזור: לכבוד הוא לי.

יעקב מרגי: בקדנציה הראשונה שלי הצמידו אליי תלמיד, אני חושב שגם הוא חבר במועצת התלמידים, יום שלם התלווה, אז זה היה נקרא "פרלמנטר צעיר", הוא התלווה אליי מבוקר עד ערב.

יעקב מרגי: אל"ף, הוא הגיע למסקנה שמי שאומר שחברי כנסת לא עובדים עושה עוול, הוא אמר, ובסוף היום איתגרנו אחד את השני.

יעקב מרגי: אמרתי לו: עכשיו לו היית חבר כנסת, מה היית עכשיו מחוקק?

יעקב מרגי: איזה חוק עכשיו היה?

יעקב מרגי: הוא אמר: תראה, אני תלמיד.

יעקב מרגי: מה ש'בוער' כרגע לתלמידים זה חוק שיגביל את החלפת ספרי הלימוד לפעם בחמש שנים.

יעקב מרגי: הרציונל הוא שאם מנהל בית הספר או המפקח החליט שבכיתה י' בבית ספר זה וזה ילמדו גיאוגרפיה מן הספר של המחבר זה וזה, לא יוחלף חמש שנים ואמרתי לו: קדימה.

יעקב מרגי: ניסחנו הצעת חוק והגשנו אותה, נאבקתי בוועדת החינוך, אז לא הייתי חבר בה ובאנשי משרד החינוך, כי הם לא אוהבים חוקים, הם אוהבים חוזר מנכל, חוזר מנכל, חוזר מנכל ותקנות.

יעקב מרגי: גם תקנות לא, כמעט ואין תקנות.

יעקב מרגי: בוועדה שכמעט לא מחוקקת – אני קורא לה, אבל יש לה 'מנוף' ויש לה 'שיניים'.

יעקב מרגי: תשאלו את אנשי משרד החינוך, הם לא אוהבים לבוא לוועדה אצלי.

יעקב מרגי: כשהם בסדר הם אוהבים, מקבלים פרגון אבל כשהם לא בסדר אז הם חוששים קצת, אז הנה, פרלמנטר צעיר הביא את הבשורה הזאת ואם היו לו עוד הרבה ימים אני מאמין שהוא היה מחוקק הרבה חוקים.

יעקב מרגי: נמצא אתנו יו"ר מועצת התלמידים הארצית, אליאב בטיטו, שהוא לא מתרגש כי הוא היה פה בוועדה הרבה, הוא יודע את תהליכי העבודה.

יעקב מרגי: נמצאים אתנו חברי הכנסת, גם איתן ברושי, מירב בן ארי, אם יבואו אחרות ואחרים נקדם אותם בברכה.

יעקב מרגי: לידיעתכם, זה אולם "נגב", משודר לכלל ישראל בערוץ 99, כרגע שומעים אותנו.

יעקב מרגי: אני רוצה לתת את רשות הדיבור והניהול – אני אשקיף מהצד, לאליאב בטיטו, שיישא דברים ויפתח את הרב-שיח הזה, את השיח הפתוח הזה, בין חברי מועצת התלמידים, גם לחברי הכנסת וגם ביניכם.

יעקב מרגי: אנחנו מתחבטים הרבה בסוגיה הזו, איך צריכה להיראות מערכת החינוך בשנת 2016?

יעקב מרגי: אני יכול לומר לכם ממרומי גילי, אני יליד 60', תעשו חשבון מהר בן כמה אני, נובמבר 60' והיום יש לי בן בכיתה י' בתיכון מקיף, ממלכתי-דתי ומערכת השעות שלו, תאמינו לי, כמעט אותו דבר כמו שהייתה לי.

יעקב מרגי: נכון שהוא נמצא בבית- ספר חדיש, יותר יפה משלי, כי אני זוכר, כשאני למדתי בבית ספר, הייתי עם האצבע חורט את הטיח, חצי מהאצבע נכנסה רק לטיח, היום הוא בית ספר חדיש אבל, מערכת החינוך, שנת 2016, עם ההתפתחות והקידמה, האם לא יכולנו לעשות משהו יותר 'הייטקיסטי', משהו יותר מתקדם?

יעקב מרגי: יעיל יותר אולי?

יעקב מרגי: אז הנה, אתגרנו אתכם.

יעקב מרגי: אליאב, הבמה כולה שלך.

יעקב מרגי: אתה יכול לשבת.

יעקב מרגי: מקדמים בברכה את חבר הכנסת מוטי יוגב.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אליאב בטיטו: בוקר טוב חברים.

<אליאב בטיטו: קודם כל אני רוצה להודות ליושב ראש הועדה, חבר הכנסת יעקב מרגי, על עצם קיום הדיון הזה ובכלל, גם ליושב ראש הכנסת, מנכל הכנסת, למירי יכין, ראש אגף טקסים ואירועים ולכל מי שלקח חלק ועזר לנו, להקים את היום הזה.

<אליאב בטיטו: מזכירת הכנסת, כמובן, ירדנה.

<אליאב בטיטו: יושבים כאן עכשיו נציגי מועצת התלמידים והנוער הארצית, נציגי בני הנוער במדינה ויחד אתנו יושבים גם חברי הכנסת, נציגי הציבור, נציגי העם ואני רואה ביום הזה איזשהו משהו מאוד מיוחד.

<אליאב בטיטו: מדובר כאן במפגש פסגה של ציבור בני הנוער עם ציבור העם, בבית מחוקקי העם.

<אליאב בטיטו: נציגי הנוער עם נציגי העם.

<אליאב בטיטו: מועצת התלמידים והנוער הארצית למי שלא יודע, חברי הועדה כבר מכירים את הניסוח הזה טוב אבל אני אסביר לפחות לאלה שכאן פעם ראשונה.

<אליאב בטיטו: מועצת התלמידים והנוער הארצית היא הגוף הרשמי והמייצג של כלל בני הנוער במדינת ישראל – 750,000 בני נוער.

<אליאב בטיטו: יש לה נציגים מקרית שמונה, נהריה וחיפה שבצפון ועד אילת ואופקים וכל יישובי הדרום.

<אליאב בטיטו: אנחנו נבחרים מן הכיתה לבית הספר, מן המועצה הבית- ספרית למועצה הרשותית, מן המועצה הרשותית למועצה המחוזית ומשם מגיעים לארצית ובאמת מייצגים - - -

יעקב מרגי: אתה תגיד לי שאתה שרדת את כל המעבר הזה?

<אליאב בטיטו: כן, לפעמים חברי הכנסת מדברים על כך שיש להם הרבה פריימריז פנימיים בתוך המפלגה, אז אצלנו זה טיפה יותר מערכות בחירות אבל פחות 'מלוכלך'.

יעקב מרגי: גילוי אישי, אל תספרו, אם אצלנו היו פריימריז, לא הייתי מתמודד.

<אליאב בטיטו: אפשר להבין את זה ואנחנו פועלים מתוך מקום של אמונה ושליחות, בהתאם לערכים דמוקרטים, כלל נציגי מועצות התלמידים והנוער בארץ.

<אליאב בטיטו: יש לנו אמנה שמחייבת את כולם עם ארבעה ערכים: ייצוגיות, אחריות, מעורבות וכבוד הדדי.

<אליאב בטיטו: מזה מספר שנים מקדמת מועצת התלמידים והנוער הארצית יוזמה להורדת גיל הבחירה לכנסת, מגיל 18 לגיל 17.

מירב בן ארי: אתמול זה עלה ונדחה והיה - - -

יעקב מרגי: אתמול העליתי את החוק שלי יחד עם חברת הכנסת מירב בן ארי לוועדת שרים אבל זה נדחה, לא כי פסלו את הרעיון - - -

מירב בן ארי: אין מתנגדים בכלל.

יעקב מרגי: אלו סוגיות קואליציוניות שמחייבות הסכמה ותיאום בין כל המפלגות.

יעקב מרגי: בואו נבדוק אותם.

יעקב מרגי: כמה זמן לוקח להם לתאם, אם לא נפעיל קצת 'לחץ פיזי מתון'.

איתן ברושי: אנחנו בעד חינוך, כן?

<אליאב בטיטו: בהחלט, אז תודה גדולה ליושב ראש הועדה, חבר הכנסת יעקב מרגי ולחברת הכנסת מירב בן ארי, שיזמו לקחו את היוזמה הזאת והמשיכו איתה הלאה וקדימה וזה הגיע עד לוועדת שרים לחקיקה.

<אליאב בטיטו: לצערנו בדיון הוחלט שההצבעה על הנושא תידחה עד אחרי הפגרה אבל, חשוב לי להדגיש לכל אותם מודאגים, לגבי בני השבע-עשרה במדינת ישראל, בני הנוער בגיל שבע עשרה במדינת ישראל הם בני נוער אחראים, הם אזרחים בוגרים ואם אנחנו רשאים להוציא רישיון נהיגה בגיל שש עשרה ותשעה חודשים, ואם יש לנו תעודת זהות כבר בגיל שש עשרה ומועד לעבור מיונים ליחידות מובחרות בצה"ל, אז אין שום סיבה שאנחנו לא נבחר את המנהיגים שלנו.

<אליאב בטיטו: יש לנו אחריות גם על מעשינו מבחינה פלילית ועל כן, המעורבות האזרחית והפוליטית שלנו באמת בלתי נמנעת.

<אליאב בטיטו: בגיל זה מרבית בני הנוער לומדים במסגרת חינוכית.

<אליאב בטיטו: בגיל שבע עשרה רוב בני הנוער נמצאים בתוך מערכת החינוך, עוסקים בנושא הזה ואין דרך טובה יותר ללמוד אזרחות פעילה מאשר לצאת ולהצביע.

<אליאב בטיטו: ה'מעבדה' של מקצוע האזרחות היא לצאת להצביע בקלפי.

<אליאב בטיטו: אם תינתן לבני הנוער זכות הצבעה בבחירות לכנסת, אין ספק שהתעניינותם באקטואליה ובאירועים חשובים העומדים על סדר היום תגבר.

<אליאב בטיטו: מה שאנחנו רואים היום שהמעורבות האזרחית של בני הנוער הולכת וגדלה, אם גיל הבחירה יירד היא תגדל עוד יותר.

<אליאב בטיטו: את התקדים הכי טוב לכך אפשר לראות ברשויות המקומיות.

<אליאב בטיטו: בשנת 2001 ירד גיל הבחירה לרשויות המקומיות מגיל 18 לגיל 17, בזמן שהמועצה – קודמינו בתפקיד – הובילו ואפשר לראות שבשנים האחרונות, בשתי מערכות הבחירות האחרונות ברשויות המקומיות, אנחנו זוכים לראות יותר ויותר צעירים מעורבים במסגרת המפלגות השונות ומקדמים אג'נדה קהילתית וחברתית.

<אליאב בטיטו: יש לציין כי במדינת ישראל, בניגוד למגמה הרווחת בשאר העולם, ששם אחוזי ההצבעה של מי שמצביע פעם ראשונה הוא נמוך, במדינת ישראל אחוז ההצבעה של מצביעים בפעם הראשונה הוא של כ-90%, לעומת 50% של האוכלוסייה הבוגרת, זאת אומרת שגם שיעור ההצבעה יעלה.

<אליאב בטיטו: גם מבחינה עולמית אפשר לראות שבאוסטריה גיל ההצבעה ירד מ-18 ל-16, בברזיל זה כבר 16, בארצות הברית הורידו מ-21 ל-18 וכל העולם בהליך הדרגתי של הורדה.

<אליאב בטיטו: כאן אני אנצל את המקום לקרוא, מתוך ועדת החינוך, אני קורא גם לאדוני ראש הממשלה, מר בנימין נתניהו ולכל מקבלי ההחלטות, בממשלת ישראל, אל תהיו אדישים כי בני הנוער אזרחי העתיד, אנחנו דואגים לעתיד של החברה שלנו, אנא, עיזרו לנו להוביל עתיד אחר, טוב יותר.

יעקב מרגי: זה צריך להזכיר למבוגרים, שגם הם היו פעם בני נוער.

<קריאה: אף אחד לא מאמין לנו.

<אליאב בטיטו: אנחנו מאמינים לכם ואני חושב שבכלל, הנושא זה לוקח חלק בתמונה רחבה יותר של שיח ציבורי, שיח שחייב להשתנות מתרבות "הסטטוס והלייק", לתרבות העשייה מעבר למסך.

<אליאב בטיטו: על כולנו לפעול לשינוי השיח הציבורי.

<אליאב בטיטו: עלינו לא רק לדבר על חשיבות ההתנדבות – דבר שברור לכולנו, אלא לבדוק ולמצוא דרך לבני נוער רבים ככל שניתן, להתנדב, לתרום ולפעול למען החברה בישראל.

<אליאב בטיטו: לא רק לדבר אלא לשלב את השיח עם העשייה, את הערכים עם המעשה.

<אליאב בטיטו: כפי שחוזה המדינה, בנימין זאב הרצל הגדיר זאת בספרו "אלטנוי" "חלום ומעשה אינם שונים כל כך כפי שנוטים לחשוב, כי כל מעשי בני האדם בחלום יסודם וגם אחריתם חלום היא, ואילו אם לא תרצו אז כל אשר סיפרתי לכם אגדה הוא, ואגדה יוסיף להיות".

<אליאב בטיטו: התלמידים במדינת ישראל רוצים להרגיש בבית הספר כבבית חינוך, כשהם חותרים לערכים ולא לחיים מתוך מירדף אחרי הציונים, אלא לחיים בהם יישמרו ערכים שיניעו אותם לעשייה משמעותית ותרומה חברתית.

<אליאב בטיטו: הגיע הזמן שכולנו נפנים שתפקיד המורה השתנה.

<אליאב בטיטו: לא עוד לימוד ושינון חומר אלא לימוד והטמעת ערכים.

<אליאב בטיטו: במאה ה-21 המידע נגיש לכולנו ואני יכול כבר בבית, דרך המחשב או הסמארטפון, ללמוד על מלחמת העולם השנייה או גירוש ספרד אבל את הערכים, את דרך המחקר, את העניין, אפשר לעשות קודם כל במערכת החינוך ומעבר לכך, תפקיד מערכת החינוך הוא לפתח אזרחים משמעותיים וערכיים.

<אליאב בטיטו: אותם ערכים חברתיים שעליהם בנויה האזרחות, הם 'הנשמה היתרה' שעל מערכת החינוך להכניס, זו הנשמה היתרה שאותה נמשיך לקדם ולהוביל.

<אליאב בטיטו: נציגי מועצת התלמידים ונוער, חברי כנסת יקרים ונכבדים, אני מאחל לכולנו שיהיה לנו דיון משמעותי, שנצא מכאן עם בשורות משמעותיות וחיוביות לטובת כל בני הנוער במדינה.

<אליאב בטיטו: תודה.

יעקב מרגי: תדעו לכם שחברי הכנסת היום יתאפקו וישמעו אתכם, לא אתם תשמעו אותם ואני בכללם.

יעקב מרגי: ניתן למי שירצה להתייחס, כי אנחנו נחרוג ממנהגנו לבקשות רשות הדיבור, תמיד הראשון הוא בעייתי ואחר כך אי אפשר להשתיק - - -

איתן ברושי: מתחילים בשני.

יעקב מרגי: אז בבקשה, מי שרוצה להתחיל.

<אליאב בטיטו: מאיה, את רוצה להתחיל עם הנושא של חינוך לחיים שאנחנו מקדמים?

יעקב מרגי: הציגי את עצמך.

<מאיה מרקוס: אני מאיה מרקוס, אני תלמידת כיתה י"א מאריאל - - -

<אליאב בטיטו: יושבת ראש מועצת הנוער שם.

<מאיה מרקוס: באריאל.

<מאיה מרקוס: במועצה הארצית הקמנו צוות שזה צוות חינוך לחיים.

<מאיה מרקוס: המטרה שלו בסופו של דבר היא להכניס את כל הדברים שאנחנו לא לומדים בבית הספר, שאנחנו עושים אותם בעצם אחרי הצבא – לתכנית הלימודים.

<מאיה מרקוס: זה בעצם הפתרון שהוצע, אז אנחנו רוצים להכניס לתכנית הלימודים את כל מה שאנחנו לא לומדים - - -

יעקב מרגי: יש לי בכניסה לחדר שלי במסגרת "מה שלא לימדו אותי בבית הספר", אם את רוצה רשימה את יכולה לקחת משם.

<מאיה מרקוס: נשתמש בזה, אז דברים כמו לקחת הלוואה, לשכור דירה, לשלם - - -

יעקב מרגי: נראה לי העתקת משהו משם.

<מאיה מרקוס: כל הדברים האלה שאנחנו לא לומדים בבית הספר, אנחנו רוצים להכניס אותם כחלק מלימודי האזרחות, כדי להכין את התלמידים לאזרחות האמתית, כי אם אנחנו לא נדע את הדברים הבסיסיים, איך להתנהל אחרי הצבא, אז לימודי האזרחות לא ישתלמו בשום צורה, זו האזרחות האמתית, לפי לדעתי לפחות וזה באמת יכול להכין אותנו להיות אזרחים טובים ותר.

<מאיה מרקוס: גם כששאלנו כל מיני מבוגרים, אם הם היו לומדים את זה בבית הספר, האם זה היה עוזר להם להתנהג יותר טוב ויותר חכם, אז באמת התשובה שלהם הייתה כן וגם הוצע פתרון ללמד חינוך פיננסי בבתי הספר.

<מאיה מרקוס: אני יכולה להגיד לך שבבית הספר שלי לימדו חינוך פיננסי וכל מה שלמדתי שם - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, רגע, כשאת אומרת "לימדו" במסגרת מה?

<מאיה מרקוס: במסגרת שיעור.

יעקב מרגי: שבות שבועיות?

יעקב מרגי: ממש?

<מאיה מרקוס: לא, במסגרת שעות שבועיות הייתה שעה שבועית אחת ולמדנו - - -

יעקב מרגי: באיזו שכבה?

<מאיה מרקוס: כשהייתי בכיתה י'.

<מאיה מרקוס: ברשת "אורט".

<קריאה: מי לימד?

<מאיה מרקוס: היא הייתה מורה שלי ללשון, היא פשוט ישבה עם ספר ולימדה.

יעקב מרגי: לאפשר לה לסיים.

<מאיה מרקוס: לא יצאתי משם באמת עם כלים, הדבר היחיד שהיא ניסתה ללמד אתנו היה איך להתנהל נכון עם הכסף שלנו, הדבר היחיד שאני זוכרת משם זה שהיא אמרה לנו: מה הייתם עושים אם היו לכם אלף שקל, ב'סופר', איך הייתם משתמשים בזה אז אני חושבת, שבמקום לעשות שיעורי חינוך פיננסי כשאין בזה בגרות וזה לא כזה משמעותי, נכניס את זה לחלק מלימודי הבגרות, זה יהיה הרבה יותר משמעותי, הנוער יהיה חייב ללמוד את זה וזה יופנם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נמשיך ברצף, בבקשה.

<עמית ניסן: מקווה ששומעים אותי, אם לא אז אדבר טיפה יותר חזק.

<עמית ניסן: שמי עמית ניסן, מתל אביב יפו, יושבת ראש המטה של תל אביב יפו ואני רוצה להעלות פה נושא שטיפה חשוף, אז תסלחו לי אבל הוא נושא של חנוך מיני ומגדר, זה גם נושא שאנחנו מקדמים במועצה.

<עמית ניסן: השנה המועצה נחלקה לצוותים שכל צוות עוסק בנושא אחר ש'בוער' לנוער והצוות שאני נמצאת בו, הוא צוות לחינוך מיני ומגדר.

<עמית ניסן: הדבר זה לוקה בחסר במערכת החינוך בצורה די גדולה.

<עמית ניסן: בני נוער בקושי נחשפים לעניין הזה ובכלל, בגיל הצעיר בבתי הספר היסודיים גם לא, ואם כן, אז פעם בשנה מגיע מרצה חיצוני ומדבר והדברים האלה הם כמעט כל פעם, אותה שנה אותה הרצאה.

<עמית ניסן: גם המורים הם לא אלה שצריכים לבוא ולדבר אתנו, כי כן צריכה להיות הפרדה בין מורה שידבר אתנו על נושאים שהם טיפה שונים, טיפה מביכים, טיפה גם - - - באיזשהו אופן וצריך לבוא משהו אחר ממשרד החינוך.

<עמית ניסן: זה צריך להיכנס ברמה של שיעורים ואפילו פעם אחת בחודש, של מסגרת חינוכית, מערכי שיעור בנויים לפי כיתות ולפי גילאים, וכל מפגש ידבר על משהו אחר.

<עמית ניסן: חינוך מיני לא רק במובן של קיום יחסי מין, אלא במובן של הטרדות מיניות וצניעות כביכול, כל אדם רשאי לכבד את עצמו ולשאול איך הוא מכבד את עצמו, איך אדם רואה את עצמו מבחינת מגדר ואיך אני מגדיר את עצמי, מי אני ואפילו להגיע לרמה של שוויון מגדרי בין נשים וגברים אפילו מן הקהילה של הלהט"בים, שזו גם קהילה שמשרד החינוך מאוד אוהב 'לטאטא מתחת לשטיח', כי זה נורא לא נעים לדבר על זה במשרד החינוך, כי בבתי ספר בדרך כלל, אלה נושאים שלא נעימים, לא נעים למורים לבוא ולדבר על זה, זה נורא מביך אבל הדברים האלה לא נשארים רק במשרד החינוך, תלמיד יוצא מהכיתה לפעמים ללא ידע בזה בכלל ואז הוא מחפש את זה באינטרנט, ובאינטרנט אנחנו כבר יודעים מה ילד בגיל שש יכול למצוא.

<עמית ניסן: גם ההורים לא יודעים איך להתמודד עם זה, אז אנחנו במחוז, ועדת נוער וקהילה, העלינו פעם אחת איזושהי הצעה שבתי הספר, יחד עם הנחיה ועזרה ממשרד החינוך, יעבירו פעמיים בשנה, איזושהי הכשרה להורים, איך להיות הורים בנושא הזה, בבית, כי לא כולם יודעים, אנחנו מולידים ילד ולא מקבלים ספר הוראות איך להיות הורה וזה חשוב בעיניי, זה נושא שאנחנו חייבים לטפל בו בדחיפות, כי הגיל שילדים נחשפים לדברים באינטרנט רק יורד ויורד, ודברים לא נעימים שקורים לנו במרחב הציבורי, רק גדלים וגדלים אז חבל שלא נטפל בזה וכדאי 'להוציא את האבק'.

יעקב מרגי: תודה.

<קריאה: אני רוצה להגיב.

<אליאב בטיטו: רגע אחד, רק, אין בעיה, רק כמה נושאים שמאוד חשוב לי שיעלו אז אני קצת אכוון.

<אליאב בטיטו: יש כאן נושא שהתבקשנו להעלות – פערים בין פריפריה למרכז, תהל תציג אותו, תקנת ההסעות איתי שובל רצה להציג, הגבלת מחירי הקפיטריות – האם יש כאן מישהו ספציפי שחשוב לו להציג את זה?

<אליאב בטיטו: זֶליק, אתה רוצה להציג את זה?

<אליאב בטיטו: או.

<אליאב בטיטו: קיי, מעולה, ואז נמשיך את הסבב, נתחיל עם הנושאים הרלבנטיים, כי יש כאן גם את נציגי משרד החינוך שצריכים לתת את תשובות, אז דניאל תתחיל ואחרי זה איתי ותהל.

<אליאב בטיטו: טוב, תהל, את מוכנה?

יעקב מרגי: סביב השולחן.

יעקב מרגי: תהל מכירה את הועדה.

<תהל שטובר: צהרים טובים לכולם, אני תהל שטובר, לומדת בכיתה י"א בבית ספר "פלך" כאן בירושלים והנושא שאני הייתי רוצה לעלות הוא נושא שלי לפחות מאוד מאוד 'בוער'.

<תהל שטובר: אני חושבת שאולי האתגר הגדול ביותר שמדינת ישראל צריכה להתמודד אתו כיום, הוא ההבדלים והפערים בין הפריפריה למרכז.

<תהל שטובר: כיוון שאנחנו גם בוועדת החינוך אז אני חושבת שראוי לשים דגש על הפערים בחינוך בין הפריפריה למרכז, ועל הפערים בשוויון הזדמנויות בין הפריפריה למרכז.

<תהל שטובר: תראו, אני לומדת בבית ספר שאין לי מילה רעה אחת להגיד עליו.

<תהל שטובר: אני עולה כל בוקר במדרגות לבית הספר, מודה כל יום על היכולת שיש לי לקבל את מה שאני מקבלת בבית הספר אבל, משהו 'יושב לי על הכתף' וזו בדיוק העובדה שאני יכולה לעלות במדרגות לבית הספר ולקבל איזה מגמות שאני רוצה ואיזה שעות תיגבור שאני רוצה וכל תמיכה, את השיעורים הכי מרתקים, המורים הכי מעניינים והכי מוצלחים, שכל אחד מהם הייתי מגישה לפרס 'המורה של המדינה', כשילדה בגיל שלי, במרחק חצי שעה נסיעה ממני, במרחק שלש שעות נסיעה ממני, לא בבית ספר כל כך מרכזי כמו שאני לומדת בו, לא יכולה לקבל אפילו לא שמינית ממה שאני מקבלת.

<תהל שטובר: יש פער כל כך גדול בין ההזדמנויות שמקבלים כל תלמידי המדינה.

<תהל שטובר: בסופו של דבר החינוך הוא המרכיב הכי בסיסי והכי חשוב להתקדמות וההתפתחות של כל אחד מאתנו, בתור אזרחים ובתור בני אדם.

<תהל שטובר: אנחנו מגיעים, אנחנו אמורים להגיע לאיזושהי נקודה שווה כדי לפרוץ קדימה לחיים האמתיים אם אפשר לקרוא לזה, ומה שקורה הוא שכבר שם אנחנו מתחילים עם פערים מאוד מאוד חמורים.

<תהל שטובר: כולנו מודעים לזה וזו בעיה חמורה.

<תהל שטובר: יש לכך מספר פתרונות ואני חושבת שהפתרון הראשון שצריך לקפוץ עליו הוא התיקצוב הדיפרנציאלי.

<תהל שטובר: לא הגיוני שתלמיד בתל אביב במרכז הארץ יקבל בדיוק אותו סכום כמו שמקבל תלמיד בירוחם, כשלתלמיד בתל אביב העיריה יכולה להוסיף כספים נוספים וההורים שלו יכולים לשלם כספים נוספים, אז הדבר הראשון, יש כאן - - - מ- the marker שממש מראה איך התלמידים בפריפריה מקבלים פחות.

<תהל שטובר: אני לא חושבת שיכול לעלות על דעתנו נושא כל כך בוער שבכלל לא מטופל.

<תהל שטובר: אם - - -

מירב בן ארי: אני חייבת להגיד לך משהו אחד.

מירב בן ארי: הייתי גם חברת מועצת העיר של תל אביב יפו לפני שהגעתי לכאן.

מירב בן ארי: את חייבת להבין משהו אחד, תהל, את אינטליגנטית, חריפה, אני שומעת אותך הרבה בוועדות.

מירב בן ארי: את לא יכולה לקחת עיר אחת ולהתייחס אליה כגוש אחד, כי תלמיד ב"כפר שלם", ב"ארגזים", או ב"עזרא", או ב"התקווה" - - -

יעקב מרגי: יש פריפריה חברתית גם.

מירב בן ארי: אסור לשכוח שבנתניה ובהרצליה ובתל אביב הגדולה – יש פריפריה חברתית במדינת ישראל ואני מבינה את המצוקה של ירוחם ודימונה אבל אני תמיד – ויודע את זה יושב ראש הועדה, אני תמיד שם.

מירב בן ארי: צריך לזכור והראיתי לו, אגב, הלכנו אני והיושב ראש, הראיתי לו את הפריפריה החברתית בנתניה, יש שכונות כמו "דורה" ו"אזורים" ו"קריית נורדאו" שלא נעים לומר, אפילו שר הפנים, אגב, אריה דרעי אמר שהן במצב הרבה יותר גרוע משכונות בירוחם.

מירב בן ארי: לכן, מאוד חשוב לי , הערה אחת, לא נשכח שבמדינת ישראל יש פריפריה חברתית והיא לא פחות.

<תהל שטובר: אני לחלוטין מסכימה אתך, אני מדריכה בשכונת מצוקה כאן בירושלים, את הפריפריה החברתית אני מכירה וגם בתוך הערים אני מסכימה שצריך להיות תיקצוב דיפרנציאלי - - -

יעקב מרגי: לפעמים גם בתוך בית ספר.

<תהל שטובר: גם בתוך בית הספר, לחלוטין אבל, אם אנחנו לוקחים את כל הערים במדינה שמחולקות לאשכולות סוציו אקונומים, אז צריכים לבחור לאיזו עיר, לאיזו עירייה יש את היכולת לתת יותר תקציבים, ואיזו פחות.

<תהל שטובר: בסופו של דבר, בשקלול המלא, נכון, ברור שגם בתוך הערים ש צורך בתקצוב דיפרנציאלי, אבל, ברגע שהתקציבים יוכלו להתנהל בתוך הערים, אני מסכימה שזו נקודה שצריך לשים עליה דגש, עדיין, זה באמת הדבר הראשון.

<תהל שטובר: אם נוכל ליצור איזושהי יוזמה לתיקצוב דיפרנציאלי אמתי בחינוך, שתלמיד בפריפריה באמת יוכל לקבל את ההזדמנות שאנחנו - - -

יעקב מרגי: אני אומר לך, משרד החינוך, שר החינוך, גם הנוכחי וגם קודמו, התחילו עם התיקצוב הדיפרנציאלי לפי סעיפים.

יעקב מרגי: אל"ף, צריך לחקור את זה לעומק כי לפעמים, הרי איך קוראים את התיקצוב הדיפרנציאלי?

יעקב מרגי: לפי רמה סוציו אקונומיות - - -

מירב בן ארי: והיא לא תמיד נכונה.

יעקב מרגי: לא תמיד היא נכונה, לפעמים בתזוזה קטנה את הופכת את אותו ישוב, לכן צריך לעשות עבודת מטה.

<תהל שטובר: לחלוטין.

מירב בן ארי: האם את יודעת, נגיד, מה דירוג המס של ירושלים?

<תהל שטובר: כן, אנחנו מספר 4.

מירב בן ארי: יפה ו-4, את מבינה שיש כאן דיפרנסציה הרבה יותר משמעותית אבל את מסכימה אתי שתלמיד, לצורך העניין, ברחביה או בארנונה, צריך - - -

<תהל שטובר: לא צריך - - -

יעקב מרגי: הרעיון שלה הוא - - -

<תהל שטובר: יש - - -

יעקב מרגי: רק לצערנו הרב – ובזה אני אסיים ואשחרר, לצערנו הרב יש לובי חזק ל'אנטי' מצד ראשי הרשויות החזקות, מה שנקרא פורום חמש עשרה הגדולות וזה כבר לא חמש עשרה גדולות אלא עשרים הרשויות ואני מאמין שנצליח להבקיע את החומה הזאת לאט לאט.

<תהל שטובר: עוד נקודה מאוד מאוד - - - אופציה אחרת לטפל בזה, כי תקציבים ודברים כאלה גדולים הם באמת דברים גדולים ולא תמיד בהכרח קשורים לחינוך, אנחנו צריכים לשים לעצמנו כמערכת, מטרה, להעלות את תחושת המסוגלות העצמית, את תחושת המוצלחות של תלמידים בפריפריה.

<תהל שטובר: שתלמידים בפריפריה ירגישו שהם יכולים, שלא רק אני אוכל לשבת ולהגיד: טוב, אם יגיע אלי מנכל חברת הייטק לבית ספר אני גם יכולה להיות מנכ"לית בהייטק.

<תהל שטובר: לי זה ברור.

<תהל שטובר: אחד הדברים שאנחנו צריכים לשים עליו דגש, אם אנחנו באמת רוצים להגיע – וזה לא קשור לתקציבים, זה קשור ליכולת ולמסוגלות, אם נצליח לגרום לתלמידים בפריפריה החברתית ובפריפריה הגיאוגרפית, אם נצליח לגרום להם להרגיש שהם מסוגלים ושהם יכולים להגיע רחוק לאן שהם רוצים, אני חושבת שאנחנו נפתור לפחות חצי בעיה.

<אליאב בטיטו: אני גם חושב, זה בדיוק הנושא שדיברנו עליו, שאחד האתגרים בתוך הפריפריה הוא העצמת מודלים לחיקוי מתוך הפריפריה, כי מודל מתל אביב לא בהכרח מדבר אל נער מעפולה, ואם אפשר יהיה לחשוב על איזושהי תכנית, שבה משרד החינוך וועדת החינוך יובילו את זה, זה יוכל להיות מדהים, גם מנכ"לית משרד החינוך מאוד בעד.

<אליאב בטיטו: איתי, בבקשה.

<איתי שובל: צהרים טובים לכולם.

<איתי שובל: אני איתי שובל מהרצליה, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית כמובן.

<איתי שובל: אני רוצה לדבר על נושא שמאוד מפריע לתלמידי כיתות י"א, י"ב.

<איתי שובל: עד שנת 2007 חוק חינוך חובה היה עד כיתה י'.

<איתי שובל: אחרי 2007 הוא הורחב גם לכיתות י"א י"ב ואחת מהתקנות בחוק הזה הייתה, שתלמידים שגרים במרחק שהוא מעל 3 ק"מ מבית הספר שלהם יוכלו לקבל החזר נסיעות.

<איתי שובל: החוק הורחב כמובן לכיתה י"ב ב- 2007 כאמור, אבל, התקנה הזאת לא הורחבה ותלמידי כיתות י"א, י"ב, שגרים במרחק שהוא יותר מ-3 ק"מ מבית הספר שלהם, לא מקבלים החזרי נסיעות.

<איתי שובל: זה עומד בסתירה עמוקה מאוד למטרה של חוק חינוך חובה, כי אחת המטרות העיקריות שלו היא לאפשר לכל תלמידי ישראל ללמוד באופן שוויוני ואנחנו רוצים לטפל בזה.

מירב בן ארי: אני הגשתי על זה שאילתה לשר החינוך, יש בעיה עם י"א, י"ב, שלחו אותי עכשיו לאוצר, ואנחנו בדיונים שם.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך שזה לא קשור למשרד החינוך אלא להחלטה תקציבית.

מירב בן ארי: אני מבינה שילד עד כיתה י' באותו בית ספר - - -

יעקב מרגי: מירב, אני רוצה לעשות סדר.

מירב בן ארי: בי"א י"ב הוא צריך לשלם על זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו 'נתקתק' מה שנקרא את תכנית העבודה של אליאב.

יעקב מרגי: לאחר מכן נשמע התייחסות של חברי כנסת לנושאים שעולים פה אז נוכל לעשות את זה במרוכז.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אליאב בטיטו: לגבי הגבלת מחירי הקפיטריות, דניאל.

<דניאל זליקוביץ': תודה רבה.

<דניאל זליקוביץ': אני דניאל זליקוביץ' מחיפה.

<דניאל זליקוביץ': אציג בעיה שעלתה, גם מפניות וגם מאתנו כי אנחנו תלמידים בבתי ספר ואנחנו מרגישים את זה בעצמנו.

<דניאל זליקוביץ': רובנו כאן, השעה הממוצעת שאנחנו מסיימים ללמוד נעה בין ארבע לשש בערב ובכל בית ספר כמעט יש קפיטריה, מזנון, שמוכר אוכל ומשקאות, ויש כמה בעיות שעולות בנושא הזה.

<דניאל זליקוביץ': דבר ראשון, המחיר.

<דניאל זליקוביץ': המחירים בקפיטריות, ברוב הקפיטריות, מאוד מאוד גבוהים וזה יוצר מצב לפעמים, שתלמיד מסוים שיש לו כסף יכול לקנות בקפיטריה ותלמיד שאין לו כסף צריך להביא אוכל מהבית וזה דבר שצריך לשים לב אליו.

<דניאל זליקוביץ': אנחנו חושבים שצריך ליצור איזשהם פיקוח והגבלה על המחירים של הקפיטריות.

<דניאל זליקוביץ': ליצור איזשהו גבול מסוים כדי שהמחירים יהיו נוחים לכולם.

<דניאל זליקוביץ': הבעיה השנייה שעולה: בחוזר מנכל ישנן הגבלות על מה שיכול להימכר בקפיטריה וזה מה שכתוב בחוזר מנכל "התפריט יהיה מגוון ולא יכלול מזון מעובד, תעשייתי או מטוגן וכן לא יכלול חטיפים, ממתקים ושתיה ממותקת".

<דניאל זליקוביץ': זה לא קורה כמעט באף קפיטריה.

<דניאל זליקוביץ': האוכל שנמכר לא בריא ובטח לא טוב לתלמידים שאנחנו מנסים לחנך אותם לאורח חיים בריא.

נורית קורן: האם אתם יכולים לעשות לי רשימה באילו בתי ספר זה לא מקויים?

נורית קורן: כי אני הגשתי הצעת חוק בעניין והשר לא רצה לאשר לי אותה, כי הוא טען שחוזר המנכל מיושם במלואו וכל הקפיטריות לא מגישות אוכל לא לפיו, אז אני ממש אשמח לקבל רשימה מסודרת.

מירב בן ארי: חברי הועדה שלךָ 'שוחים' בחומר.

נורית קורן: הם הצרכנים.

נורית קורן: אדוני היושב ראש - - -

יעקב מרגי: אני נהנה מחברי הכנסת כל יום אבל ליהנות - - - אין לי הרבה הזדמנויות.

נורית קורן: אדוני היושב ראש, עד עכשיו אפילו לא פציתי את הפה כי אני פשוט נפעמת, הם תיכף מחליפים אותנו.

יעקב מרגי: חברי הכנסת בסיבוב השני, רגע, רגע, אנחנו נתייחס במרוכז לנושאים.

<אליאב בטיטו: תודה לדניאל לזרוביץ.

יעקב מרגי: אני אתן לך רק עצה, אתה יודע, יש מדינות שעם דבר כזה מה עושים?

יעקב מרגי: איך משפיעים על בעל הקפיטריה?

נורית קורן: חרם כלכלי.

יעקב מרגי: התארגנות, לא רוצה לומר חרם, התארגנות.

<דניאל זליקוביץ': עד שיש בבית הספר - - -

יעקב מרגי: או.

יעקב מרגי: קיי.

<אליאב בטיטו: לגבי הקפיטריות, כי זה באמת אחד הנושאים שחשוב לנו שייצאו מהדיון הזה בהיבט הפרקטי, הבעיה העיקרית בקפיטריות היא שאנחנו סוג של צרכן שבוי, כי אין לנו עוד אופציות ללכת ולקנות - - - אנחנו צרכן שבוי לחלוטין, אין לנו דרך לצאת מבית הספר.

מירב בן ארי: לנו יש קיוסק כזה שאנחנו - - -

<אליאב בטיטו: בורחים לשם.

יעקב מרגי: שם החקיקה התקדמה.

מרדכי יוגב: בהחלט יכולה - - - להוציא לזה תקנות.

יעקב מרגי: בבתי חולים הוגדרו הלקוחות - - -

<קריאה: בבתי החולים זה גם יקר.

יעקב מרגי: כלקוחות שבויים - - -

<קריאה: פלא שאין להם קפיטריה - - -

<אליאב בטיטו: בסדר, חבר'ה, אני רק אומר שאם ועדת החינוך תוכל לקרוא למשרד החינוך לצאת אפילו בתפריט, של עד כמה שקלים, לצורך העניין, מותר למכור פחית שתיה.

מירב בן ארי: כמו בקפיטריות - - - באוניברסיטאות - - -

<אליאב בטיטו: סוג של יש פיקוח.

יעקב מרגי: יש כאן אנשי משרד החינוך?

<קריאה: כן, כן.

<אליאב בטיטו: שיהיה פיקוח על הנושא.

<אליאב בטיטו: או.קיי.

<אליאב בטיטו: תודה רבה.

<אליאב בטיטו: חברי הכנסת, אם רוצים להגיב.

יעקב מרגי: רבותי, נעשה סדר.

מירב בן ארי: תן לו את הפטיש.

מירב בן ארי: שיהיה 'עד הסוף'.

יעקב מרגי: אליאב ינהל את הדיון, אני רק צריך לסייע בידו, הוא קצת מתבייש אבל אני רוצה לומר לכם, מסקנה אחת כבר גיבשתי לעצמי.

יעקב מרגי: לא מהיום אבל היום היא התחזקה לי.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר על תלמידי ישראל, כנראה שהם יודעים מה לבחור.

יעקב מרגי: אנחנו רואים את הנציגים שלהם כאן וגם בדיונים, כמעט כל מי שנמצא פה, למעט אחד או שניים, הופיעו בוועדות והנוכחות שלהם מרשימה, האווירה שלהם היא אווירה ואין ספק שהצעת החוק הייתה צריכה לעבור אתמול אבל אין ספק, יש עוד הרבה - - - יש כאלה שחושבים שהעם לא יודע לבחור ולפי תוצאות הבחירות ידעו אם צריך להחליף את העם, כי תמיד בוחרים את אותם דברים בבחירות אבל תלמידים, אני רואה שהם יודעים מה לבחור וזו נקודת ציון.

יעקב מרגי: אליאב, אתה מכיר את חברי הכנסת פחות או יותר?

יעקב מרגי: קדימה.

יעקב מרגי: נראה אותך מתמודד עם מה שאני מתמודד.

<קריאה: לפי סדר הישיבה.

יעקב מרגי: רגע, רגע, רבותי, רבותי, בדרך כלל בוועדת החינוך זה לפי סדר ההגעה, אפילו לא מבקשים רשות ואף פעם אל תציע לחבר כנסת "אם אתם רוצים אז תדברו" כי 'הלך לך הפרוטוקול והלך לך הפטיש והלך לך השעון' אז מאחר ולא רשמת את סדרי הדיון, תתחיל משמאל לימין - - -

<אליאב בטיטו: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: היושב ראש הזמני.

יעקב מרגי: סליחה, אמרה לי לירון, הדוברת של הועדה, שהיום קיימנו בלי לשים לב, את הדיון, בסמיכות לפורים 'ונהפוך הוא'.

מירב בן ארי: כן, תודה רבה על הדיון החשוב הזה.

מירב בן ארי: ראשית, אני שמחה שהדיון הזה מתנהל, זה גם נחמד לפני פורים, היינו מביאים אותך גם ביום רביעי אבל זה יוצא תענית אסתר אז זה בעייתי.

מירב בן ארי: בכל אופן, אני שמחה שאני נמצאת בדיון הזה, אני גם מכירה את רוב מי שנמצא כאן ממועצת התלמידים, בטח את אליאב שאני מלווה אותו.

מירב בן ארי: אני חושבת שאתמול הייתה הזדמנות היסטורית אבל, אני גם מבינה את ההחלטה של המשרדים, להבין את המשמעות ומה שמדהים בהחלטה אתמול הוא, שרצו להזמין אותי לפאנל על חוק של גיל 17 ואז אמרו: רגע, אין מה לעשות 'פאנל' כי אף אחד לא מתנגד, אז הפאנל בוטל אבל מצד שני, הם צריכים לגבש את זה סופית.

מירב בן ארי: אני חושבת שאם זה טוב במוניציפלית גיל 17, אז זה גם טוב בארצי.

מירב בן ארי: אני חושבת שאם במדינות אירופה המתוקנות זה מגיל 16 וחלק מגיל 17, אז זה גם טוב כאן ואני גם חושבת שבכלל, אזרחי ישראל, בניגוד אגב, לדעה של המכון הישראלי לדמוקרטיה, שגם מביא דעה חלוקה, הם בעצמם לא היו 'סגורים על זה' אבל, אני חושבת שיש משהו שמאפיין את הנוער במדינת ישראל, שהוא מאוד מעורב, מאוד פעיל ומאוד אכפתי.

מירב בן ארי: אנחנו רואים את זה גם בבתי ספר, יוצא לי לפחות פעם בשבועיים שלושה להגיע לבית ספר ולהעביר שיעור, ואתה רואה כמה שבני הנוער מעורבים ופעילים.

מירב בן ארי: זה משהו אחד שרציתי לומר ואני מבטיחה לכם שכל עוד אני – ובטח יושב ראש הועדה, בנושא הזה של גיל 17, אנחנו ממשיכים לקדם את זה ונעשה כל מה שאפשר כדי להוריד את גיל הבחירה.

מירב בן ארי: זה ייקח זמן כמו כל תהליך פה בכנסת.

מירב בן ארי: דבר אחרון, כי אני באמת לא רוצה לגזול מזמנכם.

מירב בן ארי: יש לכם דברים שאתם מעלים ואמר היום מרגי בדיון שהיינו בוועדת החינוך שהצעת החוק הראשונה שלו, אני מצטטת אותך - - -

יעקב מרגי: אמרתי גם פה, כן.

מירב בן ארי: הגיעה מתלמיד וגם הדברים שאתם מעלים, העליתם את הנושא של ההסעות לי"א י"ב, שלדעתי זו שערורייה, שילד עד כיתה י' מקבל את ההנחה ומכתה י"א לא מקבל רק בגלל שזה - - - כהמשך ולא כחוק אז יש לכם דברים שאתם מעלים, תמשיכו להעלות אותם, גם לחברי הכנסת, גם במיילים, גם בעמודי הפייסבוק, אתם מעלים דברים ואנחנו מעבירים שאילתות ושאלתם גם על יום שלישי, שזה יום תנועות הנוער, אם אפשר לצאת מוקדם, אלה דברים שאתם מעלים כל הזמן ויש לנו שותפים, גם המנכ"לית של המשרד וגם השר, ולכן, תמשיכו עם העבודה החשובה הזאת ותדעו שהוועדה הזאת פועלת, ולא סתם חברי הכנסת כאן מעורים בדברים שלכם, כי הדברים הכי חשובים בסוף מגיעים מכם ומגיעים מהשטח.

מירב בן ארי: תודה אדוני.

<אליאב בטיטו: מעולה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: אני רוצה להודות לכל מי שסייע ועשה את היום הזה, כי זה מאוד מאוד חשוב.

נורית קורן: כשאתה יושב ושומע את כל בני הנוער, איך הם מדברים, פשוט מחליפים אותנו, חברי הכנסת ועושים עבודה מצויינת וכל הכבוד.

נורית קורן: אני רוצה לשבח את אליאב ואת כל האנשים שסביבך במועצת התלמידים, שעושים עבודה נהדרת.

נורית קורן: הם מגיעים לדיונים, הם מייצגים את כל קהל הבוחרים שלהם נאמנה ועושים את הדברים.

נורית קורן: אני רוצה להתחבר לנושא שיעורי הנהיגה - - -

מסעוד גנאים: חינוך תעבורתי.

מסעוד גנאים: יש דיון בוועדת הכלכלה.

נורית קורן: שאני העליתי אותו על נס והתחלנו לנוע בוועדות בנושא הזה.

נורית קורן: לי היה חשוב שתלמיד שעובד אחר הצהרים, אוסף כסף כדי לעשות שיעורי נהיגה, שלא יקרה מצב שאם הוא נזקק לטסט שני, שהוא יצטרך להוציא הרבה כסף ומצד שני, אני רוצה שהתלמידים יהיו מוכשרים וכשירים כמו שצריך כדי למנוע את הקטל בדרכים ואת כל התאונות שמעורבים בהן נהגים צעירים.

נורית קורן: אני מאוד מקווה ואני מברכת את השר על זה שהוא יוציא את ההפרטה וההפרטה תביא לקיצור הזמן, לקיצור התורים, גם לחסכון בכסף וזה מאוד מאוד חשוב.

נורית קורן: תמשיכו לעשות את הדברים שמעניינים את התלמידים, כי אלה דברים מאוד מאוד חשובים ואנחנו כאן נעזור לכם.

<אליאב בטיטו: תודה רבה.

רויטל סויד: צהרים טובים כבר אפשר לומר, אדוני היושב ראש הזמני, אליאב, אדוני היושב ראש הקבוע, גם חברי הועדה וגם האורחים.

רויטל סויד: היום הזה הוא יום - - -

יעקב מרגי: אנחנו יוצאים מתוך הנחה שכל התלמידים מכירים אותנו, מי אנחנו, מה אנחנו, לאורחים אנחנו אומרים: תציגו את עצמכם.

רויטל סויד: 'ונהפוך הוא עד הסוף'.

רויטל סויד: היום אנחנו נציג.

רויטל סויד: קוראים לי רויטל סויד, אני חברת כנסת ב"מחנה הציוני", מפלגת "העבודה", מאוד מאוד שמחה, לא חברה בוועדת החינוך אבל אמרתי לעזוב את הכול ולהגיע לכאן היום, מכיוון שאני רואה חשיבות מאוד מאוד גדולה, לא רק בקיום הדיון הזה ובקיום היום הזה, אלא בכלל, בלהעביר לכם בני הנוער את מה שאנחנו מרגישים מול הפעילות שלכם.

רויטל סויד: ואני רוצה להתחיל דווקא ממקום מאוד פוליטי.

רויטל סויד: כשאני מגיעה לכנסים שלנו, של מפלגת "העבודה", אני רואה בני נוער יושבים שם, אני נרגשת, ולמה אני נרגשת, אני נרגשת מכיוון שאתם דור העתיד וכשאני נרגשת – וזה לא משנה באיזו מפלגה, אני מדברת על עצמי אבל אני בטוחה שבכל מפלגה זה כך, כי אני נרגשת מהמודעות הציבורית, הפוליטית, הכול כך גדולה שיש לבני הנוער.

רויטל סויד: אני נרגשת מכך שבתקופה שלי בכלל לא חשבנו ללכת לכינוסים פוליטיים ואילו אתם מעורבים מאוד מאוד בחיי העשייה הציבורית, החברתית ואתם לא רק מעורבים ומגיעים לשם, אתם גם נותנים את הטון ועל זה אני מודה לכם, כל הכבוד לכם, כי מי שיושב פה היום והחברים שלכם להבא, אתם דור המנהיגים הבא, אתם חברי הכנסת הבאים, אתם הדור הבא, אתם עשיתם - - -

יעקב מרגי: אני מבקש לאפשר.

רויטל סויד: אתם אלה שתובילו את המדינה להבא ולכן, קודם כל 'שאפו', כל הכבוד, תמשיכו ככה, אתם גם מביאים את החברים שלכם ומעודדים את הפעילות.

רויטל סויד: דבר נוסף, אין כמו לשמוע מכם מה מפריע, מה מציק, רעיונות, הערות לא רק בעי"ן, הארות באל"ף, כדי שתאמרו לנו – ולא רק לגבי הדברים שמפריעים לכם בני הנוער, קפיטריה, הסעות וכיוצ"ב, אלא בנושאים שהם ברומו של עולם, בנושאים שמעסיקים את כל הציבור ואת החברה בישראל.

רויטל סויד: לי יש שני בנים, הבנים הגדולים שלי – יש לי ארבעה ילדים אבל הבנים הגדולים שלי, אחד היום כבר בצבא, היה גם במכינה והיה גם מבני הנוער המאוד מאוד מעורים פוליטית אני יודעת כמה אתם יכולים לבוא ולהשפיע.

רויטל סויד: נושא אחרון - - -

יעקב מרגי: השעון ממש מאיץ בנו.

יעקב מרגי: אנחנו עוד רוצים לשמוע את אנשי משרד החינוך.

רויטל סויד: אני מסיימת.

רויטל סויד: אליאב, שאתה הגעת גם לשדולה – אני יו"ר השדולה למאבק באלימות ובריונות ברשת, הרעיונות שני מקבלת מכם, בני הנוער, גם לחקיקה וגם להתנהלות, הם חשובים מאוד.

רויטל סויד: כל מי שמזמין אותי לבוא לבית הספר שלו, לדבר על הנושא – אני מגיעה, גם לחטיבות הביניים.

רויטל סויד: אתה, אליאב, אני רוצה לומר לזכותך, הגעת גם לשדולה שעשיתי בנושא של אלימות ובריונות ברשת, יחד עם הרשויות המקומיות, אתה הגעת, דיברת, תרמת מאוד, תודה רבה לך ואני מזמינה את כולם לבוא ולפנות אליי גם בנושא הזה.

רויטל סויד: כל הכבוד, 'ישר כוח'.

רויטל סויד: תמשיכו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: היה מעניין לפני שבאת, אני מאמין שיהיה עוד יותר מעניין אחרי שבאת.

יעקב מרגי: הייתי חייב את התיקון.

אחמד טיבי: אני מודה - - -

מירב בן ארי: איפה התלמידה שלך, אחמד?

אחמד טיבי: יובל, איפה את?

מירב בן ארי: הוא הצליח - - -

איתן ברושי: שלום לכולם.

איתן ברושי: קוראים לי איתן ברושי, חבר קיבוץ ו"במחנה הציוני".

איתן ברושי: כיהנתי כראש מועצה אזורית עמק יזרעאל ואני רוצה לומר שאני מעריך את הפעילות שלכם.

איתן ברושי: אני חושב שזה נכון לטפח מנהיגות, אולי המצרך שהיה חסר ביותר במשך הרבה מאוד שנים, תמיד היו מחפשים את המנהיגות שלא כל כך באה לידי ביטוי בגילאים יותר מבוגרים, או שהיא חסרה.

איתן ברושי: אני חושב שמנהיגות היא גם תכונות שנולדים אתן וגם יכולת שרוכשים אותה והחיבור הזה, בטח משרד החינוך יסביר, שגם יש מגמות של מנהיגות בבתי הספר, אני חושב שחינוך למנהיגות הוא דבר נכון, לקיחת אחרות היא דבר שצריך לעודד אותו, ו'ראש גדול' הוא לא מילת גנאי.

איתן ברושי: אנחנו בעצם נעים בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי והקדמת גיל ההשתתפות בבחירות – שכבר קיימת בשלטון המקומי לגיל 17 במאמץ לדחוף בגיל צעיר לממשלה ולכנסת, היא דבר נכון, משום שבשני דברים אתה יכול להפגין את היכולת שלך להשפיע, אחד בבחירות – לבוא ולהיות שותפים להכרעות על מה שיהיה כאן ובדבר השני, להיות שותפים בעשייה, כדי להבטיח שמה שיהיה כאן יהיה המקסימום שאפשר להשיג.

איתן ברושי: לכן אני חושב שהמבחן הוא לא רק במועצת התלמידים ולא רק בהקדמת גיל הבחירות, אלא בעיקר במעורבות ובעשייה.

איתן ברושי: מה שעומד לפי דעתי בעיניי המחנכים – וכולם יודעים שהחינוך הוא הדרך העיקרית לקדם סגירת פערים ואת היכולת להתמודד עם האתגרים של מחר, החינוך הוא הדבר המרכזי והשאלה שנשאלת היא מהי דמות הבוגר, מהי דמות הבוגר שאליה מערכת החינוך צריכה לשאוף שמביא לידי ביטוי, גם את היכולת להצטיין בלימודים וגם את תעודת הבגרות?

איתן ברושי: גם איכות תעודת הבגרות אבל לא פחות את החינוך הערכי ואת היכולת להיות גם בני אדם וגם שואפים להישגים.

איתן ברושי: השילוב הזה הוא נוסחה שצריך לעשות כל מאמץ למצוא אותה.

איתן ברושי: המנהיגות אחראית על העתיד ואתם, כמי שמשתלבים במנהיגות, צריכים לדעת שמנהיגות כרוכה בשינוי, בהתמודדות עם שינויים, שהיא אף פעם לא הייתה פשוטה, עוד יותר במציאות שבה השינוי מתקדם כמהירות האור והתגובה לפעמים היא אטית ממהירות הקול.

איתן ברושי: הפער הזה בין מהירות האור למהירות הקול הוא בעצם המבחן של המנהיגות, אם היא יודעת לגשר עליו.

איתן ברושי: אני רוצה לומר לסיום, שבסיומו של דבר, המבחן שלנו לא נגמר במועצת התלמידים ואפילו לא בכנסת, אלא ביכולת להיות אזרחים בוגרים, מועילים והמטען שאנחנו עוסקים בו במשך י"ב שנים, אחר כך בשירות הצבאי או בשירות הלאומי, הוא מטען שצריך לבוא אתנו לחיים מכאן ועד בכלל.

איתן ברושי: המעורבות והתרומה והעשייה הן התוצאה של מה שאני מניח שאנחנו רוצים שיקרה בעקבותיה במערכת החינוך ובמערכת הפורמאלית כמו גם הבלתי פורמאלית.

איתן ברושי: אני רוצה להודות לכם ובעיקר, לבקש שזה לא ייגמר לכם בגיל מוקדם – הרצון להשפיע והרצון להיות מעורבים.

איתן ברושי: המעורבות היא באמת – ובזה אני מסיים, גם ביכולת להשפיע על הרכב הממשלה והעיריה וגם בתוצאה של המעשים, שבהם כל אחד צריך להיות שותף.

איתן ברושי: שיהיה לכם בהצלחה ותודה.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: ברשות היושב ראש וכל החברים הנכבדים שכאן, חבריי, ברשות היושב ראש, קודם התכוונתי אליך, אליאב ואחרי כן לחבר הכנסת יעקב מרגי - - -

יעקב מרגי: סוף סוף אני לא חייב להקשיב, יש יושב ראש פה.

יעקב מרגי: אתה - - - שעתיים, שלש, ארבע וחייב להיות מרוכז.

יעקב מרגי: אם הייתי מתרכז ככה כשהייתי תלמיד, לאן הייתי מגיע?

מרדכי יוגב: מכיוון שחבריי פתחו בהצגה קצרה, אז 'לצאת פטור בלא כלום' אי אפשר ורציתי למקד אחרי זה את דבריי בכמה נקודות מאוד בקצרה.

מרדכי יוגב: אני גדלתי בחיפה בנווה שאנן והייתי ועד כיתה, יותר מזה שם לא היה, אולי באיזו הנהגה אזורית של חיפה, אחר כך זכיתי לשרת בצה"ל הרבה שנים, מעל 23 ולהיות מזכ"ל תנועת הנוער "בני עקיבא".

מרדכי יוגב: שם חוויתי יותר את הקשר החי אל הנוער ואחר כך עסקתי עם נוער בסיכון, פה, בירושלים ועוד תפקידים, להיות במשך חמש שנים סגן ראש מועצה אזורית מטה בנימין.

מרדכי יוגב: אתייחס לנושאים שפה עלו ואני רוצה להתייחס לנושאים ספציפיים.

מרדכי יוגב: הראשון הוא, שאת, מאיה, שמאיה מרקוס אמרה בנושא חינוך לחיים.

מרדכי יוגב: הייתי מפריד שני דברים.

מרדכי יוגב: אני חושב שאת צודקת.

מרדכי יוגב: זה חלק מההכנה לחיים.

מרדכי יוגב: יש את כישורי החיים שאכן, לכל מה שנתקל בו הנער בהיותו בוגר, טוב שיהיו לו כלים של חינוך פיננסי אבל הייתי שׂם גם כחובה וכליבה, אדוני היושב ראש, את ערכי החיים, את ליבת החיים ואת הזכרת או הזכירו אחרים, את הנושא של חינוך לחיי משפחה.

מרדכי יוגב: הנושא של הורות אפילו אם אתם רוצים, כי אין אחר כך שום מערכת.

מרדכי יוגב: יתנו לזה חמש שעות, יתנו לזה עשר שעות, יתנו לזה עשרים שעות, משרד החינוך יחליט כמה הוא נותן אבל, אני סבור שאין מקום אחר שבו כולם עוברים, 80%-90% מהאנשים עוברים ולכן, זה כן חשוב שבמערכת החינוך הפורמלית יהיה יחס – ואת הזכרת את הדברים, יהיה יחס גם לכישורי החיים, של איך מַלווים, איך לווים, איך קונים, איך מוכרים אבל, גם יחס לערכי החיים, איך בונים משפחה ואיך היא חזקה וחסונה, גם דיברתם על הורות, אז כמה שמשרד החינוך ייתן אני חושב שזה חשוב מאוד.

מרדכי יוגב: הדבר השני שהייתי שם אותו לפני שאני מגיע לתָהל, אליאב, לפני שאני מגיע לנושא של הפריפריה שרציתי להתייחס אליו, הייתי שם אותו ולא שמתם אותו, אני חושב שמדי שנה, כל הנושא של אלכוהול וסמים, רבים מבני הנוער לצערנו ובעיקר כשגלי העלייה עולים ולעתים שם, ילדים מוצאים את עצמם נגררים ואני הייתי שם סיסמה אחרת, אני שם אותה לדיון בפניכם כי בסוף זה 'חבר מביא חבר לכאן' או 'מושך אותו מכאן לשם', זה יותר מאשר המורים, אני חושב, הנה, אנחנו לקראת פורים, הזכיר היושב ראש, אני חושב שהסיסמה "אם שותים לא נוהגים" היא סיסמה לא טובה שלנו, המבוגרים, שמתקשים לתת לכם דוגמה אישית טובה, כי זאת אומרת שבכל מכונית יש ארבעה שיכורים או במקרה אחר זה חמישה ונוסעים במונית.

מרדכי יוגב: לכן אני חושב שצריך לשים את הסיסמה "להישאר בני אדם", להישאר בני אדם משמעותו שאולי כן טועמים מהדבר הזה, אבל אי אפשר לאבד את צלילות הדעת.

יעקב מרגי: תודה.

מרדכי יוגב: לגבי צלילות הדעת עוד מילה, אפשר להרוג, עם איבוד צלילות הדעת אפשר לעשות שטויות אחרות, יש מקום לשים אותו אצלכם כנושא מרכזי.

מרדכי יוגב: אני מוותר על נושא נוסף אבל בהחלט אני מסכים עם מה שאמרה פה תהל, אדוני היושב ראש, הנושא של תיקצוב דיפרנציאלי בחינוך, לא משנה אם הפריפריה היא פריפריה חברתית או פריפריה גיאוגרפית – הוא נושא חשוב וקריטי, שנוביל אותו בוועדה ונכוון אותו כדי שתלמיד, במקום שבו הרשות מסוגלת לתת פחות, או תלמיד במקום שבו התנאים המשפחתיים או הביתיים איפשרו לו פחות, יוכל להתקדם בשווה, באותן מערכות ערכיות, במערכות - - - הלימודיות ואני מצטרף לכל מי שפה שיבח אתכם.

מרדכי יוגב: אני רק אומר, תרשו לי, מוסר עדין, אל תוותרו על הלימודים שלכם.

מרדכי יוגב: תעשו את הפעילות הציבורית, יש פה אנשים נהדרים שסביר להניח שבשנים הבאות נראה אותם גם בכנסת, אבל תשלימו את הלימודים שלכם, תשלימו את השירות שלכם, אם צבאי או שירות לאומי, תעשו עוד דברים בחיים, תגיעו אלינו יותר מנוסים ותגיעו הנה כשאתם יכולים להשפיע, על מערכות החיים שהכרתם אותן ובהצלחה לכל אחד ואחת.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה רבה אדוני היושב ראש, אני מצטרף לברכות לבני הנוער ביום הזה.

מסעוד גנאים: אני זוכר את עצמי, כאשר היה יום התלמיד בבית הספר, בית ספר תיכון, כאשר תפסנו את מקומו של המנהל, של המזכיר, גם בשיעורי האנגלית וההיסטוריה, זה היה יום מאוד מעניין, מאוד חשוב.

מסעוד גנאים: אני גם רוצה לשבח את הנוכחות של המועצה והנציג שלהם, אליאב, בדיונים בוועדת החינוך, הנוכחות שלהם מורגשת ואני מקווה שגם ההשפעה שלהם.

מסעוד גנאים: ברור שאנחנו נתמוך בכל מה ששמענו, בדרישות ובבקשות שבני הנוער 'בוערות' להם, במה שחשוב להם.

מסעוד גנאים: אני מסתכל על מטרות המועצה הארצית והן מטרות נעלות מאוד, הלוואי וגם בתכנית האזרחות היו כל כך מושרשות שם, הערכים לדמוקרטיה, לפלורליזם, להידברות, שיתוף פעולה, כל הדברים האלה, רק אני רוצה לשאול, את הנוכחים, האם יש תלמידים ערבים במועצה?

<אליאב בטיטו: אני אספר לך, אני אספר לך - - -

מסעוד גנאים: כי אני לא רואה - - -

<אליאב בטיטו: יש, יש - - -

מסעוד גנאים: לא שומע אותם.

<אליאב בטיטו: יש אירוע במגזר הערבי ספציפית, אז לא יכלו להגיע - - -

מסעוד גנאים: יש?

<אליאב בטיטו: אין כאן נציגים של המגזר הערבי, כי הם לא יכלו להגיע אבל מה שכן, אני אגיד לך, אני אספר - - -

יעקב מרגי: יש אמירות?

<אליאב בטיטו: כן, אני אספר לכולכם רגע, שהנושא השנתי שבחרנו לעסוק בו במועצות התלמידים והנוער בישראל, בכל השנה הבאה, הוא "דמוקרטיה מחזון למעשה", זאת אומרת שאנחנו חרטנו על דגלנו – הנושא של השנה האחרונה היה חיבור בין שונים, יש כאן עניין מאוד מתמשך, לבוא וליצור חברה עם שיח דמוקרטי, על ערכי הדמוקרטיה ולקחת את הערכים המשמעותיים האלה הלאה ואני גם ארחיב על זה בסוף.

<קריאה: הדגש הוא על - - -

<אליאב בטיטו: הדגש הוא על - - -

מסעוד גנאים: האם יש אירוע קבוצתי שכולם - - -

<אליאב בטיטו: כן ויש גם - - -

<קריאה: יש אוהל הידברות.

<אליאב בטיטו: בדיוק.

יעקב מרגי: לא, לא, שואל אותך - - - שבגללו לא יכולים להגיע.

<קריאה: אני רוצה לומר משהו.

אחמד טיבי: שניה, שניה, בוא תשמע תשובה.

<אליאב בטיטו: כן, אני אסביר ואני יכול להגיד לך, שהם נמצאים בכל פורום שלנו, אתן לך דוגמה מלפני שבועיים, טיפה יותר, ב-25 לפברואר, קיימנו פורום יו"רים, עם כל יושבי ראש מועצות הנוער ברחבי הארץ, כמובן שהיו שם מן המגזר הערבי אבל אני אקח את זה צעד קדימה, כי מעבר לעובדה שהיו מכל המגזרים, אז בהפסקה לצורך העניין - - -

אחמד טיבי: תשובה - - - אחרת, אי אפשר - - -

יעקב מרגי: למה לא הגיעו?

<אליאב בטיטו: היום ספציפית כי הם לא יכלו להגיע.

אחמד טיבי: מה זה "לא יכלו"?

<אליאב בטיטו: הם לא יכלו כי היה להם אירוע ספציפי במגזר אבל, להגיע הם מוזמנים תמיד ויותר מזה, אני יכול לבוא ולהראות לך, שבפורום היו"רים, נעבור למה שהתחלתי להגיד, מעבר רק להגעה, גם שירים בהפסקה עשינו כל פעם שיר אחר, היו שירים בערבית ושירים - - -

מסעוד גנאים: מאחר ואני תולה בך תקוות שתתקן את המעוות בפוליטיקה הישראלית, אני מקווה שמה אתה אומר, נכון, נקווה - - -

יעקב מרגי: לי אין ספק.

מסעוד גנאים: בנוסף לזה שיהיה דיאלוג בין בני הנוער היהודים והערבים, לשמוע אותם טוב טוב, כי אני מאמין בבני נוער, אני מאמין בבני נוער, אני גם מאמין בזה, כמורה וכרכז חינוך לשעבר, שבני הנוער משפיעים אחד על השני, לכן, אם מדברים על אלימות ועל הרבה דברים, ילד, תלמיד, חבר, יותר ישפיע על חברו, יותר מאשר - - -

<אליאב בטיטו: בהחלט ורק משפט שחשוב לי להגיד, שאני בעצמי בעוד שבועיים מבקר בבית הספר של המגזר הערבי, זאת אומרת, אנחנו באמת, עוברים בכל בית ספר, בין אם הוא מהמגזר היהודי או הערבי, ממש כולם לוקחים חלק, הזמינו אותי ואני הולך.

יעקב מרגי: אחמד, הבטחת שיהיה מעניין.

אחמד טיבי: אני מדבר על עצם הנוכחות.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אני מהבוקר מלווה על ידי תלמידה ששמה יובל, היא כבר, יובל, עלתה לכותרות - - -

יעקב מרגי: יובל, אנחנו נאתגר אותך, נראה מה יהיה מעניין אז בואי תפסי כבר מקום ליד השולחן.

אחמד טיבי: בואי, בואי, יובל.

אחמד טיבי: זו שמלווה את ביבי יושבת בספסלים האחוריים וזו כבר בעיה.

אחמד טיבי: המקום הטבעי שלך פה.

יעקב מרגי: אתם מכירים את המשפחות הגדולות שתמיד יש אחד שהוא מרגיש שהוא בן יחיד - - -

<קריאה: מקופח.

<קריאה: למי בדיוק אתה מתכוון?

יעקב מרגי: הוא בן יחיד.

יעקב מרגי: שהוא בן יחיד.

אחמד טיבי: אני מזה שנים תמיד משתתף במפגשים האלה גם בכנסת, עם "כנסת צעירה", אתכם, עם נציגי התלמידים וזה חשוב לי, כי אני תולה בכם תקוות.

אחמד טיבי: יש כמה דברים שנאמרו כאן ואני רוצה לחדד אותם.

אחמד טיבי: קודם כל, חברת הכנסת סוויד דיברה על אלימות ברשת, חשוב מאוד, חשוב מאוד שהנושא הזה יחודד.

אחמד טיבי: אל"ף, אנחנו נשמח לשמוע, כולנו, הצעות מכם ובי"ת, רצוי שהשפה ברשת תהיה שפה שכל אחד שומר על דעתו אבל פחות אלימה או ממש לא אלימה, כי המצב הוא לא כזה ברשת, לא רק בגלל בני נוער אלא בגלל מבוגרים בעיקר.

אחמד טיבי: הנושא השני שגם הוזכר כאן הוא אלימות בבתי ספר, אלכוהול, סמים, אלימות, אלימות נגד מורים, אלימות בין תלמידים, זה חמור מאוד, זה נגע שצריך לטפל בו לטובת כולם.

אחמד טיבי: הכרת האחר.

אחמד טיבי: הכרת האחר – וכאן אני רוצה להתרכז בהכרת השפה.

אחמד טיבי: פחות ופחות לומדים ערבית בבתי ספר, זו לא אשמה שלכם, זו אשמה של מערכת החינוך ואני חושב שאתה מכיר את האחר טוב יותר אם אתה מכיר את השפה שלו.

אחמד טיבי: הכרת השפה היא הכרת התרבות, היא כלי, אתה יכול לתקשר אתו טוב יותר ולכן, אני מציע לכם ללמוד ערבית.

אחמד טיבי: זה כלי חשוב כדי לתקשר בין בני אדם, בעיקר בין בני אדם בעלי תרבויות שונות, במיוחד במציאות שהיא כאן בארץ.

אחמד טיבי: אני שמח אליאב, שאתה דיברת על פעילות משותפת בתוך המועצה, רצוי להגביר אותה, תבקרו, תבקרו בישובים הערבים, כך תכירו מקרוב את החוויה היומיומית בחיים של הקולגות שלכם מן הישובים הערביים.

אחמד טיבי: תודה אדוני היושב ראש, בהצלחה.

יעקב מרגי: ועכשיו ליובל.

אחמד טיבי: יובל.

יעקב מרגי: הציגי את עצמך, תספרי לנו מה עשית היום.

<יובל ווילפנד: אני יובל ווילפנד, אני מעכו, בכיתה י"ב - - - של אחמד טיבי.

<יובל ווילפנד: יום מעניין, יום שונה ממה אני חווה בדרך כלל, היינו בוועדת הכלכלה ובוועדת הכנסת ובוועדת הבריאות - - -

<קריאה: לראשונה - - - אגב, נשיאות בדרך כלל לא מכסים, לא מפרסמים, אתם הייתם היום בישיבת נשיאות.

יעקב מרגי: מבטיחים לא להדליף.

<אליאב בטיטו: תודה יובל.

יעקב מרגי: תגידי, חברי כנסת נראו עובדים קשה?

<יובל ווילפנד: מוציאים הרבה אנרגיות.

יעקב מרגי: איזו תשובה פוליטית.

אחמד טיבי: היא עברה מוועדה לוועדה.

<אליאב בטיטו: חברת הכנסת ענת ברקו, האם את רוצה?

ענת ברקו: אני חושבת שעצם המפגש הוא מאוד מאוד חשוב, אני מאוד מקבלת את מה שחבר הכנסת טיבי אומר, צריך להכיר את השפה ואת התרבות ואני יודעת שלמשל, בפעילות של "הצופים", עושים הרבה מאוד מעגלים של דו קיום ואני שומעת על פעילות מדהימה דווקא של "הצופים" ותנועות נוער, לדעתי, במובן הכי פחות פורמאלי של קושרים ביחד, עושים בפעילות ביחד, רוקדים ביחד והדברים האלה בהחלט יכולים לחבר.

ענת ברקו: אני יכולה להגיד שבהרבה מאוד מקרים, את המנהיגות שאנחנו מזהים פה אנחנו נזהה גם לאחר מכן, גם בצבא, גם בפוליטיקה, בהרבה מאוד מקומות.

ענת ברקו: אני באופן אישי הייתי יושבת ראש מועצת התלמידים של בית הספר ואני חושבת שחלק מהעניין, הוא בעצם לצמוח לתוך מנהיגות מתוך ילדות ולהתפתח.

ענת ברקו: בהקשר הזה, גם אני קצת הייתי קצת עם עדן, היא ישבה לידי בוועדת חוקה ודיברנו על חוק המאבק בטרור, אפשר לעסוק בעניינים שהם ברומו של עולם ולראות שאפשר לקדם דברים, אפשר להשפיע ואפשר לשנות גם מהמקום שלכם, כצעירים, זה דבר מאוד מאוד חשוב.

יעקב מרגי: תודה.

ענת ברקו: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

יעקב מרגי: עיני התלמידים נשואות אליכם.

יעקב מרגי: בבקשה.

<עירית ליבנה: עירית ליבנה ואני מפקחת על הבריאות במשרד, תרוויח שתי תשובות עם נציג אחד.

יעקב מרגי: היא אוסרת על סנדוויצ'ים עם שקשוקה ועם הרבה שומן.

<עירית ליבנה: קודם כל לפנייה בנושא של המזנונים והקיוסקים ויש לי הערה לחברת הכנסת נורית.

<עירית ליבנה: אני רוצה רגע להגיד, אני משוכנעת שהשר לא אמר שהחוזר מיושם כיוון שהלכנו לחקיקה שהתקיימה פה, כי הרגשנו שחוזר המנכל לא מיושם.

<עירית ליבנה: העברנו בוועדת החינוך – לזכות ועדת החינוך, חקיקה, שתדבר על הרכב המזון ואיכותו, גם כשהוא נמכר, גם כשהוא מוגש וגם כשהוא מובא במסיבות וכו'.

יעקב מרגי: והמחיר?

<עירית ליבנה: רגע, רגע.

<עירית ליבנה: תקנות יוגשו – הבטחנו.

<עירית ליבנה: חוזר מנכל מתפרסם השבוע, חדש, מרוענן, עם כל המפרט עד לאחרון ההרכבים של הסלט וכו'.

<עירית ליבנה: רגע.

<עירית ליבנה: בנוסף, המשרד יתקין תקנות, יהיו פקחים שיעברו במזנונים ויבדקו.

<עירית ליבנה: קודם כל חשוב ההרכב לפני המחיר, למרות המחיר, כי לצערי הרב הג'אנק שנמכר במזנונים ובקיוסקים, צ'יפס בפיתה, במו עיניי ראיתי, ראיתי צ'יפס בפיתה - - -

יעקב מרגי: אני אשאל שאלה, מותר לי.

<עירית ליבנה: בבקשה.

<עירית ליבנה: והמחיר - - -

יעקב מרגי: רגע, נתתם דעתכם על כך שבעל רכב עומד בצמוד לגדר בית הספר ומוכר?

<עירית ליבנה: מבחינת חקיקה לנו יש פיקוח על תוכן.

<עירית ליבנה: מי שמפקח מעבר לגדר זו הרשות המקומית ואנחנו נעבוד עם מרכז השלטון המקומי - - -

יעקב מרגי: האם מנהלי בתי ספר מעזים להתלונן?

<עירית ליבנה: הם לא יכולים - - -

מירב בן ארי: הם לא יכולים.

יעקב מרגי: סליחה, מה, הם לא יכולים - - -

מירב בן ארי: אין להם אישור.

יעקב מרגי: הם לא יכולים - - -

מירב בן ארי: שמע, יש מחוץ לבית הספר מישהו קבוע, יש מחוץ לבית ספר בנתניה מישהו קבוע - - -

יעקב מרגי: מה, הם לא יכולים?

יעקב מרגי: רוכלות, חוק - - -

<עירית ליבנה: קודם כל בואו נגביל את אלה - - - את המכונות ועשינו כל כך הרבה עבודה בפנים - - -

יעקב מרגי: שאלת המחיר.

<עירית ליבנה: קודם כל אני אגיד את זה, זה חשוב כי הם קונים ביוקר ג'אנק אז קודם כל שיקנו לא ג'אנק ועכשיו נדבר על המחיר.

<עירית ליבנה: לגבי הנושא של הפיקוח על המחירים, קודם כל אני רוצה לחזק אתכם, כי אם אתם תפעלו כמועצה בבית הספר ותלחצו ותעשו משא ומתן עם המפעיל - - -

יעקב מרגי: יש מה לומר בנושא הזה.

<עירית ליבנה: רגע, משא ומתן עם מפעיל הקיוסק או מציב המכונה, שמעכשיו אסור יהיה לו למכור משקאות ממותקים או מוגזים, תהיינה הגבלות למען בריאות כולנו, תעשו משא ומתן, אל תעשו מרד, כי כמו שאמרתם, אתם עד מאוד מאוחר ולא יהיה, אז אל"ף, כן אפשר להביא קצת מהבית, רבותי, זה לא נורא אם חיים על כריכים בריאים גם עד ארבע - - -

יעקב מרגי: אני יכול לומר גילוי נאות, יש פה מזנון ח"כים, יש מזנון רגיל ומזנון חלבי.

יעקב מרגי: אני כבר שנתיים מביא אוכל מהבית.

<עירית ליבנה: דוגמה.

<עירית ליבנה: נכון, נכון.

<קריאה: המשרד - - -

יעקב מרגי: אני יוצא מהדרום והיום - - -

מירב בן ארי: אל תדאג - - -

יעקב מרגי: הייתי פה ברבע לשמונה, תחשבו אתם מתי יצאתי מהדרום.

<עירית ליבנה: מחר מחרתיים מתפרסם חוזר מנכל, אני אפיץ לכם אותו כדי שיהיה לכם, קודם כל, עוד לפני התקנות, reference, כי חוזר מנכל בעיקרון מחייב, יש לו פן משפטי, תעזרו לנו, תעזרו לנו ללחוץ - - - רגע, תשובה לשאלה השנייה, שאלו על חינוך מיני, אני רוצה רגע לענות, אני עונה לכולכם.

<עירית ליבנה: אתם אכן צודקים, יש צורך בהקניית הרגלים למרות שיש אי הסכמות לפעמים לשֵם או ל title, איך קוראים לזה, כי יש לנו בתי ספר מן החינוך הממלכתי דתי ואנחנו מכבדים.

<עירית ליבנה: כן צריך להקנות.

<עירית ליבנה: אנחנו עכשיו בשלבים של חשיבה, איך ומי, כמו שאמרתם, יש גופים חיצוניים, יש מרפאות לנוער וכו' שאנחנו מנסים לגייס אותן - - -

יעקב מרגי: אתם מודעים לצורך.

יעקב מרגי: אמרה התלמידה באומץ וביושר רב, יש מחיצות גם בין המורה לתלמיד, למרות שלפעמים אנחנו אומרים שנפלו המחיצות אבל, יש העדפה שזה לא יבוא מהמורה - - -

<עירית ליבנה: אנחנו בפירוש עכשיו יושבים, גם עם עוד גופים כמו "דלת פתוחה" ועוד עמותות, אנחנו - - -

מירב בן ארי: אני חייבת לומר משהו אחד, אדוני, אנחנו קיבלנו כוועדה, אתה זוכר, בנושא של להט"ב היה לנו פה דיון סוער, אני ואתה היינו בתוך הדיון ואני רוצה להגיד לך שאתמול, קיבלתי מכתב –אני אפנה אותו אליך, תודה לוועדת החינוך של הכנסת, שאני החלפתי את חבר הכנסת מרגי כי הוא ביקש ממני והסכמתי, כמובן, כי אנחנו עובדים בשיתוף קיבלנו מכתב תודה - - -

יעקב מרגי: קיבלתי גם תעודת הוקרה עם מסגרת אצלי בחדר.

מירב בן ארי: כן, רגע, זה מארגון "חושן" של קהילת הלהט"ב על זה שבזכות הדיון בוועדת החינוך נכנסו לתוך גני ילדים עם הנושא הזה "משפחה חדשה" אז שתדעי, מי דיברה כאן?

מירב בן ארי: שתדעי, שהנושא הזה, גם הנושא של מיניות וגם הנושא של מיגדר עולים כאן ואנחנו מטפלים בהם.

<אליאב בטיטו: היא הייתה בוועדה.

<עמית ניסן: הייתה ועדה - - - שוויון מגדרי וקידום מעמד האישה, אז הייתי גם בוועדת - - - שמענו על כל הדברים שמציעים לבתי הספר, חשוב הוא - - -

מירב בן ארי: יש בעיה.

<עמית ניסן: זה לא דבר - - -

<עירית ליבנה: אז זה כן יטופל, נכון, אתם מאה אחוז צודקים, אנחנו מנסים לראות איך בכל זאת לתת את המענה שהעליתם והוא לא יכול להיות באמצעות המורים, כשיש מחסומים וזה בסדר.

מירב בן ארי: דרך אגב, אני רק אגיד לך, זה עולה כל הזמן, כל הזמן, כל הזמן זה עולה כאן בוועדת החינוך, הנושא הזה.

<אליאב בטיטו: הדרה.

יעקב מרגי: לילדים - - -

<אליאב בטיטו: התכוונתי להגיד - - -

מירב בן ארי: כן.

<הדרה רוזנבלום: מתנצלת שאני רצה לוועדת העבודה, יש לנו בכל זאת - - -

יעקב מרגי: אנחנו סולחים לך ושולחים.

<הדרה רוזנבלום: קודם כל באמת תודה לראש הועדה ולכל האנשים שנמצאים, אני - - - מכירה אותי, כבר יותר מעשרים ושתיים שנה אני מגיעה לוועדות האלו וראשית אני מוכרחה לומר, שאני ממש התרגשתי לראות כל כך הרבה חברי הכנסת שהגיעו, זה לא כל כך ברור מאליו שמגיעים - - -

יעקב מרגי: באולם "נגב" זה לא נדיר, זה אולם מצולם, רק לדעת.

<הדרה רוזנבלום: בסדר אבל גם באולם "נגב" כבר היינו - - -

יעקב מרגי: אסור לאתגר, אני מגיב מהר.

<הדרה רוזנבלום: אני רוצה רק להתייחס לכמה דברים שעלו פה מבחינת מועצות התלמידים והנוער.

<הדרה רוזנבלום: ראשית, משרד החינוך מאוד מאוד תומך בנושא הזה.

<הדרה רוזנבלום: יצא השנה חוזר מנכל בנושא הזה, חוזר מתוקן, חברי הכנסת שהעלו כאן כל מיני הערות הם אינם אבל, לנו מאוד חשובה דמות הבוגר ואנחנו מאוד רוצים לחנך פה לאזרח דמוקרטי, אקטיביסטי, פעיל, מעורב, אנחנו מנסים לעשות את זה בצורה מאוד מאוד טובה, יושבים פה אפילו בוגרים שהיום נמצאים בתפקיד של מסייעים ועוזרים ויועצים לחברי כנסת - - -

יעקב מרגי: ראינו בוגרים של מועצת התלמידים שישבו פה, בין חברי הכנסת.

<הדרה רוזנבלום: יש לנו כאן ממש מסורת כבר של אנשים כולל יועצים מאוד מאוד משמעותיים, החל מראש הממשלה וראשי - - -

יעקב מרגי: כן, אבל, חייב לשאול שאלה.

יעקב מרגי: כולנו מברכים על המעורבות והחשיבות, השאלה היא האם בתהליכים בית ספריים, מועצת התלמידים מעורבת ברמות האלו, כמו שביקשנו מהם כן להשפיע בסוגיית המזנונים?

יעקב מרגי: הרי האוניברסיטאות הן לדיון אחר ואני לא מצליח להביא את זה - - -

<הדרה רוזנבלום: זה משהו אחר.

יעקב מרגי: השאלה פה היא האם באמת יש תהליכים של מנהל בית הספר יחד עם צוות ההוראה הניהול, אם רוצים להוביל איזה תהליך שבאמת שייך, שייך, לפעמים גם לשמוע את דעת התלמידים כי בסוף סוף - - - קצה זה התלמיד.

<הדרה רוזנבלום: בבתי הספר ברובם יש מעורבות מאוד מאוד רצינית של התלמידים, הדלת פתוחה - - -

יעקב מרגי: זה בא כהנחיה?

<הדרה רוזנבלום: יש הנחיה, יש חוזר מנכל, יש השתלמויות, השנה אצלי, אישית, עברו 96 רכזים חברתיים השתלמות של 60 שעות על השאלה איך לעבוד עם מועצות - - -

יעקב מרגי: בגלל הגמול או בגלל הצורך?

<הדרה רוזנבלום: איזה גמול?

<הדרה רוזנבלום: אין כלום.

<הדרה רוזנבלום: מקבלים שעתיים אבל זה לא הגמול, זה יותר צורך וזה יותר שאם אתה לומד איך, אז אתה גם יודע מה לעשות ובפירוש, מנהלים רואים בהם 'יד ימין', כי הם מגשרים בין התלמידים ובין ההנהלה וזו דרך נהדרת לשלב, לראות אחר כך איך הם צומחים וגדלים ואנחנו מעצימים אותם בזה.

<הדרה רוזנבלום: אתה יודע שיש גם חברי כנסת שלא היו מוכנים שישבו לידם ויחליפו אותם, יש גם - - -

יעקב מרגי: כן אבל היוועצות.

יעקב מרגי: הוא לא אמור להחליף אותם.

<הדרה רוזנבלום: בהחלט יש מעורבות, יש רצון.

<הדרה רוזנבלום: אני חושבת שאפילו התלמידים הרבה יותר מעורבים מאשר ועדי- ההורים בבתי הספר, יש בהחלט פתיחות.

<אסנת עוזרד: אני יכולה להוסיף?

<אסנת עוזרד: אליאב, אפשר?

<אליאב בטיטו: אסנת, בסדר.

<אסנת עוזרד: שמי אסנת עוזרד, אני מנהלת בית ספר בעיר מודיעין, בהמשך לשאלה שלך, יושב כאן יחד אתי תלמיד שלי מבית הספר, עומר, איפה עומר?

<אסנת עוזרד: הנה, וסיוון, איפה סיוון?

<אסנת עוזרד: הנה, יש מעורבות גדולה, אני יכולה להעיד לפחות על בית הספר שלנו ועל העיר מודיעין בכלל, שיש מעורבות מאוד מאוד גדולה של מועצות התלמידים.

<אסנת עוזרד: לפני כשנה עומר, יחד עם תלמיד נוסף, עשו דיון שלם מול מליאת ההנהלה של בית הספר ואנחנו בית ספר די גדול, על כל הנושא של תפקיד המועצה ואיך הם מצליחים לייצג את כלל התלמידים של בית הספר, עד כדי מצב של שינוי וביזור של סמכויות, מכתה ז' ועד כיתה י"ב, כך שאני מעריכה שיש עוד הרבה קולגות שלי, מנהלים, שעושים את זה.

<אסנת עוזרד: החשיבות של הנוער, של כל המידע שהם מעבירים, בכלל, בני הנוער והפעילות שלהם שהיא מאוד חשובה ויש להם say די גדול בכל מה שקורה.

יעקב מרגי: יפה, חשוב לשמוע.

יעקב מרגי: תודה.

<אליאב בטיטו: דנה, משרד החינוך.

<דניאלה פרידמן: שמי דנה פרידמן, אני מפמ"רית מדעי החברה ומנהלת המטה לחינוך אזרחי וחיים משותפים.

<דניאלה פרידמן: אני אתייחס קודם כל למה שהעלתה מאיה בנושא החינוך הפיננסי.

<דניאלה פרידמן: מאחר ואחת הסוגיות המרכזיות שמעסיקות את מערכת החינוך, היא מה צריך לכלול החינוך שאנחנו מקנים לילדים שלנו כיום, על איזה ידע, מיומנויות והערכים צריך להשתית את מערכת החינוך.

<דניאלה פרידמן: ברור לנו שהנושא של חינוך פיננסי הוא אחד הנושאים החשובים והמרכזיים לצורך ההשתלבות בחיים של כולנו כבוגרים, כאזרחים וכצרכנים נבונים.

<דניאלה פרידמן: לפני שאני אתייחס לתכנים שעליהם דיברתְ, דיברת על תכנים ואני רוצה לדבר קודם על כלל החינוך, אז מאחר ומערכת החינוך רואה חשיבות בנושא החינוך הפיננסי, יוצאת, בעצם, תכנית רב-גילאית, - - - שמתחילה בגיל הצעיר, אפילו בגילאי הגן, סביב האבחנה בין 'מה אני צריך ומה אני רוצה', שאלה הדברים הבסיסיים, לכיוון החטיבה העליונה כי אנחנו - - - על כלל המערכת.

<דניאלה פרידמן: יש כבר במספר תחומי דעת, ב"מולדת, חברה ואזרחות", בכיתות ב' ג' וד' כבר יש קצת חינוך פיננסי ובעיקר על הנושא של זכויות צרכניות ותקציב, ניהול של תקציב אישי ומשפחתי, אני בעיקר אחראית על החינוך הפיננסי בעל-יסודי, אל מול מה שכרגע קורה, הבנייה של התכנית של חינוך פיננסי, יש עוד שני צירים מרכזיים שמתווספים לחינוך פיננסי שהם הנושא של הגינות בצרכנות - - - מכיתה ג' ועד י"ב, שעוסקת למעשה בערכים, דיבר קודם חבר הכנסת ברושי על הערכים, אז היא לא עוסקת רק בצרכנות או בחוקים שלה, אלא גם בערכים וגם בנושא של תעסוקה לעתיד, שוק התעסוקה, שמתחיל מחטיבת ביניים דרך - - - .

<דניאלה פרידמן: לגבי התכנים שעליהם דיברתְ, אם זה הלוואות, אם זה השקעות, אם זה משכנתאות וכו', קודם כל, נבנתה תכנית לימודים חדשה, חדשה, היא עתידה להיכנס, אנחנו מקווים - - - מיושמת בטווח של שנה עד שנה וחצי הקרובות, התכנית הזאת היא רחבה יותר, היא לא תכנית של שלושים שעות, היא תכנית של ששים שעות, שיש בה מספר רחב של נושאים, אני אזכיר אותם בקצרה, קצת על כלכלה, כי אי אפשר להבין חינוך פיננסי בלי כלכלה, תקציב אישי, כסף, אמצעי תשלום, בנקים, הלוואות, חסכונות, שוק ההון ו- - -

<אליאב בטיטו: דנה, אני רק, מצטער שאני קוטע, רק עוד שאלה.

<אליאב בטיטו: ברור לנו שהתכנים הם חיוביים, השאלה היא אם יש לך נתון מדויק בכמה בתי ספר זה קורה בפועל, כי זאת הטענה, שזה לא קורה בהרבה בתי ספר.

<דניאלה פרידמן: אני אסביר למה זה לא קורה ולמה זה גם לא - - - .

<דניאלה פרידמן: התכנית הנוכחית שיש בה שלושים שעות, הוכנסה כפיילוט די בזהירות לתוך מערכת החינוך, מאחר - - - רחבה יותר של 60 שעות, אז החלטנו שאין טעם להכשיר את כל המורים לתכנית של שלושים שעות, שלא נמצאת על אותו בסיס ואז להתחיל עם התכנית החדשה, שכל דרך העבודה שלה היא שונה.

<דניאלה פרידמן: לכן אמרתי שאנחנו חושבים שתוך שנה שנה וחצי תיכנס התכנית הזאת לכלל המערכת, בינתיים מה שעשינו - - -

<קריאה: בינתיים זה רק פיילוט.

<דניאלה פרידמן: בינתיים כן, היא נמצאת ב-104 בתי ספר, צריך לזכור - - - יש השכלה כללית ואז פתאום בתי ספר לא יודעים מה לעשות, אז הוספנו ואיפשרנו לבתי הספר.

<דניאלה פרידמן: אני אוסיף עוד משהו, תכנית החינוך הפיננסי כמו שאנחנו רואים אותה, היא תכנית שחייבת להיות תכנית חובה.

<דניאלה פרידמן: תכנית חובה שלא בוחר אותה בית ספר רק עבור אוכלוסייה כזאת או אחרת של תלמידים, כי אז אחרים מפספסים את כל הזכות ואת כל היתרונות של התכנית.

<דניאלה פרידמן: בכל זאת, עד שתיכנס התכנית הזו, איפשרנו לבתי ספר שרוצים להכניס חינוך פיננסי, לא לכל השכבה, אלא לקחת וללמד חינוך פיננסי כתכנית של השכלה כללית ואז, בעצם, הרחבנו השנה את מספר בתי הספר שעוסקים בזה.

<דניאלה פרידמן: אני רוצה להוסיף משפט אחרון.

<דניאלה פרידמן: הנושא של חינוך פיננסי בכלל, הוא משהו רחב יותר, הוא לא מתחיל ומסתיים במערכת החינוך ולכן, הנושאים השונים שהזכרת אותם, חלקם אמורים להינתן, יש במשרד האוצר, אגף שנקרא אגף שוק ההון, האגף הזה אמור לבנות - - - על כל הנושא של חינוך פיננסי, לכלל אזרחי מדינת ישראל.

מירב בן ארי: האם הוא אחראי שתהיה תכנית חינוך?

מירב בן ארי: האם תכנית החינוך צריכה לבוא מן האוצר למשרד החינוך?

<דניאלה פרידמן: לא, זה אגף שאמור להסתכל על חינוך פיננסי לאורך כל מעברי החיים לכן, אמור להיות, יש כבר התחלה, אמור להיות לזוגות צעירים לקראת החתונה - - - חשבו על הרבנות או מקומות כאלה שבהם הם ידברו אתם קצת על משכנתאות ודברים כאלה, ולכל גיל וגיל, לתת את התכנים שהם חשובים בנושא הזה.

<דניאלה פרידמן: בנושא של דמוקרטיה אני רק אתפרץ ואומר, שאנחנו גם רואים חשיבות רבה לנושא הזה, והשנה, הדר הייתה בתוך ועדה שבנינו בתוך המשרד, שעוסקת בחינוך לדמוקרטיה ולאורח חיים דמוקרטי, מגיל צעיר ועד סוף י"ב.

<דניאלה פרידמן: זה לא יהיה בשיעורי אזרחות - - - גם המטרה היא בעצם לשמור את אורח החיים הבית ספרי כדי ליצור - - -

יעקב מרגי: תודה.

<אליאב בטיטו: האם יש כאן עוד נציג או נציגה שאנחנו מעוניינים שרוצים לדבר ואז נסכם?

<אליאב בטיטו: נעה ואז אתה.

<נועה הילזנראט: קוראים לי נעה היזנראט, אני גרה ב"קדימה".

<נועה הילזנראט: אני רוצה להתייחס לכמה נושאים שהעלו כאן חברי כנסת, אז קודם כל, לגבי המגזר הערבי והשפה הערבית, כרגע יש מצב שאין מספיק נציגות ערבית באופן יחסי למספר הנוער הערבי שיש בארץ אבל, כן, הבחירות הן דמוקרטיות והם לגמרי יכולים להיכנס אלינו.

<נועה הילזנראט: לידי יושב סמי שהוא נציג אצלנו והוא מהעדה הדרוזית ודיברנו הרבה על העניין הזה שאין מספיק חיבור ואין מספיק מודעות וכן, יש רתיעה מהשפה הערבית כרגע, גם בעקבות המצב הביטחוני והקמנו ביחד פרויקט שבדיוק נועד לעניין הזה, שנועד להפגיש את הנוער, שנועד לחבר, לגרום לאיזשהם מפגשים, לפחות רתיעה מהשפה הערבית ואני חושבת שאם כבר השפה הערבית, אם כבר לקדם את זה, אז אולי דווקא דרך חיבור של נוער ולא דווקא דרך לימוד בתיכון, כי לימוד בתיכון זה אומר שלומדים את זה על פני שפה אחרת או על פני מגזר אחר, ואני חושבת שאם דווקא דרך חיבור אז אולי דווקא לעודד ללמוד את השפה הערבית, זה יפחית את הרתיעה שיש, כי יש מצב בטחוני מאוד בעייתי כרגע, אי אפשר לבוא בתלונות על זה שיש רתיעה מהשפה, אז דווקא מהכיוון השני, שזה הכיוון של חיבור.

<נועה הילזנראט: האם אתה רוצה להוסיף על זה?

<סמי ביבאר: כן, אני גם רוצה להוסיף משהו.

<סמי ביבאר: אני סמי ביבאר ואני גם חבר מועצת התלמידים והנוער הארצית.

יעקב מרגי: מאיפה אתה בארץ?

<סמי ביבאר: אני - - - כפר קטן ליד - - - .

<סמי ביבאר: אני רוצה להוסיף עוד משהו, הבעיה שאנחנו נתקלים בה תמיד היא, שיהודים לא נתקלים בדרוזים ודרוזים לא נתקלים ביהודים, עד הצבא.

<סמי ביבאר: אם אני אשאל יהודי: האם אתה מכיר דרוזי?

<סמי ביבאר: יהודי שהוא לא פה, כי הרוב פה מכירים אותי מהמועצה אז הם יגידו: כן, אבל מי שלא כאן יגיד: אני מכיר דרוזי מהצבא וזה לא כל כך מחמיא לי אם אתה מכיר רק מישהו שהיכרת בצבא, כי הדרוזים יודעים באחוז - - -

יעקב מרגי: אני במקור תושב באר שבע, בדרום.

יעקב מרגי: כשהייתי שואל את החבר'ה בצבא או בעבודה או בכל מסגרת, היו אומרים לי: אתה מבאר שבע?

יעקב מרגי: אתה יודע, כשעשיתי מילואים נסעתי לבאר שבע.

יעקב מרגי: אני מבין את התחושה שלך.

<סמי ביבאר: אנחנו רוצים עכשיו להפגיש בין הנוער הדרוזי לנוער היהודי ולתת להם ליצור שיח עוד לפני הצבא, להכיר אנשים וחברים לחיים ולא רק בצבא.

<אליאב בטיטו: תודה.

<אליאב בטיטו: ממש בקצרה.

<אליאב בטיטו: עוד נציגים שרוצים לדבר – יהיה דיון בוועדה לזכויות הילד, שם תוכלו לדבר, פשוט אנחנו ממש קצרים בזמן.

<אלכס שפרלינג: אני רוצה להתייחס לנושא ההסעות.

<אלכס שפרלינג: אני אלכס שפרלינג, אני ממונה על ביקורת הסעות במשרד החינוך.

<אלכס שפרלינג: קודם כל אני רוצה להזכיר שאלפי תלמידים בכיתות י"א, י"ב, כן מוסָעים וכן נהנים מאיזשהם החזרים והסעות, בתנאי שאין מסגרת חינוכית בישוב שבו הם מתגוררים.

<אלכס שפרלינג: אכן, באמת, ישנם המון תלמידים בכיתות י"א, י"ב, שאינם נהנים מההטבה הזאת אבל, כמו שהוזכר כאן, מדובר באיזושהי בעיה תקציבית, אנחנו מאוד מקווים, זה נמצא בדיונים מול האוצר ואנחנו מקווים שזה ייפתר.

<אליאב בטיטו: שיהיה בהצלחה - - -

מירב בן ארי: כן, לשמור על העניין הזה של ההסעות של י"א, י"ב ותעקבו אחרי זה.

<אליאב בטיטו: אנחנו דיברנו על זה עם המנכ"לית, נפגשתי אתה לפני משהו כמו חודשיים, דיברנו אתה על זה, היא אמרה שיש בעיה של תקציב והיא לא הייתה כל כך מודעת לנושא הזה, עכשיו הנושא הזה עלה לטיפול ואני מקווה שהוא ייפתר.

<אליאב בטיטו: אנחנו נעשה סבב תגובות ממש מהיר על מנת לסכם את הדיון.

<אליאב בטיטו: לגבי חינוך תעבורתי שחברת הכנסת נורית קורן הזכירה קודם, חשוב לי להגיד שאנחנו גם בנושא הזה בדיון עם מנכ"לית משרד החינוך, נפגשנו אתה על הנושא הזה ויש עכשיו רעיון לבנות תכנית חדשה, של כל החינוך התעבורתי בבתי הספר, כשבסופו של דבר, ניגש גם לתיאוריה במסגרת החינוכית.

<אליאב בטיטו: לגבי הבריונות ברשת, כמובן שאנחנו מטפלים בנושא הזה, עשינו גם קמפיין עם עמותת "הכפתור האדום" מי מכם שמכיר, לאחר מכן עם נעמ"ת ואז גם ראינו שצריך לפנות אל הגיל היותר צעיר וייצרנו אפילו קמפיין עם הפסטיגל, שזה היה בעיקר לבתי הספר היסודיים וחטיבות ביניים, שאני בטוח שכולם מבינים את המשמעות של אירוע תרבות שכזה, שעסק בנושא ה'שיימינג'.

<אליאב בטיטו: לגבי כישורי חיים, מאיה כאן הציגה את הנושא.

<אליאב בטיטו: הדרישה שלנו ויותר נכון הבקשה שלנו, היא לבוא ולהרחיב את זה לכמה שיותר בתי ספר ולאו דווקא התכנים עצמם, כי אני בטוח שאתם שוקדים על המדוכה ועושים את המקסימום כדי שהתכנים יהיו מצוינים ביותר.

<אליאב בטיטו: לגבי הנושאים שהעלו חברי הכנסת מסעוד גנאים ואחמד טיבי, במועצות התלמידים והנוער שותפים נציגים מהמגזר הערבי ואת זה חשוב לי להדגיש, בצורה הכי מודגשת שיש, יש לנו נציגים מהמגזר הערבי ויש לנו מהדרוזי ויש לנו מהבדואי ומכל רובד ורובד בחברה הישראלית, אפשר לראות רק סביב השולחן הזה את המגוון הרחב ואנחנו באופן כללי, לא סתם בחרנו את הנושא דמוקרטיה, אלא כדי לקדם את זה וזה גם מה שאנחנו עושים, אם זה גם במפגשים שאנחנו נותנים מקום לכולם.

<אליאב בטיטו: לגבי הקפיטריות – ובזה אני ממש אסיים, אנחנו מתחייבים – ועירית לא כאן, אנחנו מתחייבים שאנחנו נעשה את המקסימום על מנת לבוא ולדרוש את זה מהקפיטריות אבל, חשוב לנו להדגיש שזה עסק פרטי, זאת אומרת שזה לא לבוא ולדבר עם מנהל בית הספר, כי זה עסק פרטי והמוכר יכול להגיד: אתם יכולים להחרים אותי אבל זה פחות יהיה אכפת לי, אני אמצא את הלקוחות שלי, כי אנחנו קהל שבוי ואם אנחנו רוצים לפתור את זה אז אנחנו חייבים לעשות את זה על ידי חקיקה ועל ידי גיבוי שלכם, המבוגרים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כדי שלא יאמרו שבאנו, 'שחררנו קיטור' ולא לקחנו ולא עשינו שום דבר פרקטי אז יש סיכום לדיון.

יעקב מרגי: הועדה מודה ליושב ראש הכנסת על היום החשוב הזה לציון 'כנסת צעירה' ועל הזכות שניתנה לוועדה, לקיים דיון בנושא שיח פתוח בתחום החינוך.

יעקב מרגי: הועדה שמחה לשמוע על המסרים החינוכיים והערכיים שהם חלק מתכנית העבודה של מועצת התלמידים והנוער הארצית.

יעקב מרגי: הועדה שמעה מחברי מועצת התלמידים והנוער הארצית על הצורך בלימודים שיעניקו כישורי חיים, כגון חינוך פיננסי וחינוך לשוויון מגדרי.

יעקב מרגי: חברי מועצת התלמידים והנוער הארצית קוראים לחברי הכנסת ולממשלה, ליישם את תכנית השר לתיקצוב דיפרנציאלי בחינוך, ככלי לצמצום פערים וכן לחוקק את החוק שיגביל את המחירים במזנונים בבתי הספר, שיביא למניעת הפקעת מחירים.

יעקב מרגי: אני שוב מודה לכם.

יעקב מרגי: כל פעם שאתם מצטרפים לדיונים זו חוויה.

יעקב מרגי: אני חייב, לא לסיכום אבל אני מצר, שכשיש ימים שמיועדים לסגלי ההוראה וצוותי ההוראה, אז נציגי מועצת התלמידים נוכחים כאן, אבל כשיש יום 'כנסת צעירה' אז נציגי הסתדרות המורים כדרכם בקודש, נעדרים מהדיונים בוועדה, זה קצת לא נעים.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.