ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 165, 2016-03-16 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 16 במרץ 2016, ו' באדר ב' התשע"ו, הנושא: רפורמת סייעת שניה במערכת החינוך.

יעקב מרגי: רבותי, אומר לכם בכנות, לא התלהבתי לקיים את הדיון.

יעקב מרגי: לא התלהבתי.

<קריאה: לא?

יעקב מרגי: לא, לא התלהבתי.

יעקב מרגי: מיד תשמעו למה.

יעקב מרגי: קיבלתי הרבה פניות אצלי, בסוגיה הזו, שאם מספר התלמידים ירד אז מושכים את הסייעת השנייה, ויש בזה, לכאורה, הרבה היגיון.

יעקב מרגי: לכאורה.

יעקב מרגי: אם יש תקינה של זכאות – מקבלים.

יעקב מרגי: בהיעדר זכאות גורעים.

יעקב מרגי: אי אפשר לאחוז בחבל בשני קצותיו אבל, הלחץ גבר על הראייה הרציונלית הזו שלי ואמרתי, אולי בכל זאת, יש השלכות או נקודות שצריך להתייחס אליהן בדיון וישראל אליסף, יו"ר פורום ועד הגנים הישוביים, ביקשת רשות דיבור, נכון?

יעקב מרגי: ואתה הוא שלחצת "לחץ פיזי מתון" כבהגדרה של המחוקק מאז פרשת קו 300?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<ישראל אליסף: זו הגדרה מצחיקה.

<ישראל אליסף: תודה.

<ישראל אליסף: קודם כל תודה כבוד היושב ראש על זה שקיימת את הדיון למרות שאפילו אמרת לי פנים אל פנים שאתה לא לגמרי בעד העניין, אבל אני חושב שהדיון צריך להקדים או מקדים יותר ממה שאתה דיברת על תקינה או לא תקינה.

<ישראל אליסף: פורום ועדי הורים היה אחד מהגורמים המרכזיים ביותר לקראת מערכת הבחירות הנוכחית, האחרונה, שדחף את הנושא של שיפור התנאים בגנים.

<ישראל אליסף: הקמנו קואליציה יחד עם גננות וסייעות, לחצנו במספר נושאים ודרך אגב, זה מופיע בדף השני שחילקנו, יש שם את תכנית החומש לשיפור התנאים בגנים.

<ישראל אליסף: הגענו לרוב חברי הכנסת ולראש הממשלה ויצרנו קונצנזוס סביב הסיפור שצריך להעלות את נושא הגיל הרך למודעות, ולשפר את כל התנאים בגנים, גם הפיזיים, גם של התקינה.

<ישראל אליסף: בסופו של דבר, מה שביקשנו הוא שהנושא של תכנית החומש, ייכנס לתכנית 'מאה הימים הראשונים של הממשלה', ידענו שאם זה לא קורה בהתחלה אז אחרי זה לבקש שזה יקרה זה 'סיפור מהסרטים'.

<ישראל אליסף: בפועל זה קרה, הנושא של רפורמת הסייעת השנייה קרה - - -

יעקב מרגי: אחרי כל ההקדמה, איפה הבעיה?

<ישראל אליסף: אני אגיד, אני אגיד אבל, היא קרתה מהר.

<ישראל אליסף: ביקשנו ב'מאה ימים' אבל היא קרתה מהר.

<ישראל אליסף: לא ישבו עליה – לטעמנו – מספיק לעומק ולא הוסיפו אותנו לשולחן שחושב על זה.

<ישראל אליסף: זאת אומרת שיש הרבה אנשי שטח - - -

יעקב מרגי: אתה יודע שביישום הייתה טענה כזו.

יעקב מרגי: הרפורמה כבדה, הושקעו בה 500 מיליון ₪.

יעקב מרגי: זה לא עניין של מה בכך וטענו גם בדיון, אני חושב שהיה צריך להעביר הכשרה גם לגננות הקיימות כבר במערכת, לסייעת שקיימת כבר במערכת, לקלוט את הסייעת השלישית, להגדיר את המטלות, איש הצוות השלישי, אולי זו הצהרת כוונות אבל, אני לא שם, התכוונתי לאיש צוות שלישי, הגדרת מטלות, תפקידים, היררכיה בגן, וזו ההזדמנות שאנחנו מקיימים את הדיון – בכוונה נכנס לתוך הדברים שלך כי אנחנו נשמע מאנשי משרד החינוך והשלטון המקומי, והם הגיעו - - -

<ישראל אליסף: אני לא רואה אותם.

יעקב מרגי: איך הרפורמה הזו הוטמעה?

יעקב מרגי: אם צצו וצפו מהשטח בעיות, אז בבקשה.

יעקב מרגי: עכשיו תיגש לבעיה של גריעת הסייעת.

<ישראל אליסף: שוב פעם, אתה קופץ לסעיף השני.

<ישראל אליסף: אני רוצה להגיע לסעיף הראשון.

<ישראל אליסף: הרפורמה התחילה מהר ולא שותפו בה אנשי שטח וזה חבל, אני חושב שיש לנו הרבה אימפקט להכניס לדיון והממשלה בכלל, רואה ערך מוסף בשיתוף ארגוני חברה בעבודת הממשלה.

<ישראל אליסף: אני חושב שזה נכון שזה יהיה כך וחבל שזה לא היה כך ברפורמת הסייעת השנייה אבל יש אפשרות לתקן, אז דבר ראשון הוא ה'מפתח' שאותו ביקשנו כל הזמן לפני הבחירות.

<ישראל אליסף: עיקר הבעיה, בוא נגיד כך, היינו שמחים שתהיה סייעת שניה בכל גן, בכל גן אבל, אנחנו מוגבלים בתקציב, אנחנו מדינה שמוגבלת בתקציב ועיקר הבעיה הוא עם ילדי גיל שלש.

<ישראל אליסף: ילדי גיל 3, שהם טרום-טרום-חובה מה שנקרא, נלקחו מהמעונות עם חוק חינוך חינם מגיל 3, עברו למסגרת העירונית, עיקר הבעיה הוא שם, בעיקר בתחילת השנה עם ילדים לא גמולים, שזה נמשך חודשים לאמצע השנה.

<ישראל אליסף: מה שאנחנו ביקשנו והרצנו את זה לאורך כל התהליך, זה שבכל גן עם עשרה ילדים בני שלש, תהיה סייעת שניה.

<ישראל אליסף: באו ברפורמה והחליטו שבכל גן עם שלושים ילדים בני 3,4 תהיה סייעת שניה.

<ישראל אליסף: המפתח לא נכון.

<ישראל אליסף: זאת אומרת, לפני שמדברים על התקינה - - -

יעקב מרגי: במלים אחרות, יכול להיות גן מסוים שיש שם ילדים שאתה מגדיר אותם - - -

<ישראל אליסף: כן, יכול להיות גן עם שלושים ילדים בני ארבע - - -

יעקב מרגי: לא גמולים.

<ישראל אליסף: לא, לא, תבין אותי.

<ישראל אליסף: יכול להיות גן עם שלושים ילדים בני ארבע שתהיה להם סייעת ויכול להיות גן עם עשרים וחמישה ילדים בני שלש, ארבעה ילדים בני ארבע וששה ילדים בני - - -

יעקב מרגי: אם היית ממתין לניתוח שלי - - -

<ישראל אליסף: אז שם הרוב יכול להיות לא גמולים ויהיו כמה ילדים בני חמש והם לא זכאים, דרך אגב, עבדך הנאמן בגן כזה, יש לנו גן רב-גילאי, עם חמישה עשר ילדים - - -

יעקב מרגי: השאלה מה היה הרציונל של השר, בהכנסת סייעת שניה.

יעקב מרגי: לא כמותי.

יעקב מרגי: לא רציונל כמותי אלא מהותי.

יעקב מרגי: ולצורך מה?

יעקב מרגי: אם זה לצורך החלפת טיטולים אז אתה צודק, הבנת?

<ישראל אליסף: אני לא חושב שזה לצורך החלפת טיטולים, אלא לתת מענה בעיקר בשלב הקשה, היותר קשה, שזה גילאי שלש.

<ישראל אליסף: שם, שוב פעם, אני חוזר ואומר, היינו שמחים שזה יהיה בכל גן, הייתי שמח שיהיה את זה גם בגילאי חמש, זה בטוח יכול לעזור, אבל במגבלות התקציב קודם כל צריך לבדוק איפה הכי קשה.

<ישראל אליסף: ולכן, ביקשנו שהמפתח יהיה שבכל גן עם עשרה ילדים בני שלש תהיה סייעת שניה.

<ישראל אליסף: בפועל, זה לא מה שקרה.

<ישראל אליסף: דרך אגב, כל הרשויות היו מתחכמות וגם היום הן מתחכמות; שמות עשרים ותשעה ילדים בגן, בעיקר רשויות שהן צריכות להוסיף את הכסף ולהשלים את הכסף של הסייעת השנייה, אז הן מתחכמות, הן שמות עשרים ותשעה ילדים בגן, הן שמות גן רב-גילאים עם ילדים בני חמש, כדי לחסוך ולא לשים סייעת שנייה.

<ישראל אליסף: כשאני באתי ואמרתי למשרד החינוך שצריך בכל גן עם עשרה ילדים בני שלש, אמרו לי: השתגעת?

<ישראל אליסף: אתה יודע כמה גנים כאלה יש?

יעקב מרגי: מה חשבת, שחוק הכלים השלובים עובד רק על נוזל?

<ישראל אליסף: אמרו לי: השתגעת?

<ישראל אליסף: יש כל כך הרבה גנים בגילאי שלש שאין סיכוי, זה לא יהיה אפשרי תקציבית, אז אני אומר, אני רוצה גם בעניין הזה - - -

יעקב מרגי: טוב.

<ישראל אליסף: רק שניה אחת, אני אקצר.

<ישראל אליסף: רק בעניין הזה.

יעקב מרגי: אתה לא יכול להאריך כי כבר הארכת.

<ישראל אליסף: אני אשתדל מעכשיו לקצר.

יעקב מרגי: בוא, בוא, תתמקד.

<ישראל אליסף: אם ייקחו את מספר הגנים והרשויות, עוד פעם יתחכמו וישימו תשעה ילדים בני שלש אז אני אומר 'דיינו', בשלב ראשון 'דיינו', למה?

<ישראל אליסף: כי תשעה ילדים בני שלש והשאר בני ארבע, יהיה פחות קשה לגננות מאשר כרגע במצב הנוכחי.

<ישראל אליסף: זה דבר ראשון.

<ישראל אליסף: הדבר השני – ועכשיו אני מגיע לנקודה.

<ישראל אליסף: גם במצב התקינה הקיים, החליטו ששלושים ילדים בני שלש וארבע מקבלים סייעת ולא ייתכן שבאמצע השנה – צריך להיות תאריך קובע, לא ייתכן שבאמצע השנה, אחרי שהילדים התרגלו והמערכת התרגלה והגננת התרגלה, פתאום ילד אחד עובר דירה או ילד אחד נהיה בן חמש, או לא יודע מה, לא עשו את החשיבה בתחילת השנה עם השנתון של הילד, בום! מפטרים סייעת, זה לא נכון לילדים, זה לא פייר כלפי הסייעת שמפטרים אותה באמצע השנה - - -

<קריאה: מעבירים.

<ישראל אליסף: מפטרים, מעבירים.

<קריאה: יש לה - - -

<ישראל אליסף: לא תמיד יש איפה.

<ישראל אליסף: זה דבר שני.

<ישראל אליסף: נושא נוסף, הרשויות מתייחסות לסייעת השנייה כאל 'פול' של מחליפות מקום, ואז הרשות, אין לה גננת או אין לה סייעת ראשונה בגן אחר – הופ! יש סייעת שניה ואז, מסכנה הגננת של אותו גן עם הסייעת השנייה, כי כל שניה משנים לה את הסייעת, היא לא יכלה לבנות.

<ישראל אליסף: זה משהו לא הגיוני, זה פוגע בילדים, זה פוגע בניהול הנכון של הגן.

<ישראל אליסף: הנושא האחרון שאני רוצה לדבר עליו הוא נושא ההכשרה.

<ישראל אליסף: גם על זה היה פה דיון, אדוני יושב הראש, בקיץ, בנושא ההכשרה של סייעות, גם יזמנו כמה כתבות על הנושא.

<ישראל אליסף: יש באקדמיה רצון לתת תכניות סמי-אקדמיות, עם קרדיטציה לתואר ראשון, הסייעות עשו מהלך מהיר לגייס 4,000 סייעות בבהילות, ואתה זוכר, הייתה כתבה, שבבת-ים הסייעת שאלה מהם תנאי הסף אז אמרו לה: אם יש לך עברית צחה אז את יכולה להיכנס, אז קודם כל, צריך להקפיד על הקריטריונים של הקבלה ועכשיו, בפנים, צריך לדרוש שמשרד החינוך ומשרד הפנים, שהם אלה שאחראים על הרשויות המקומיות ומגדירים את תפקיד הסייעת, יעשו פיקוח שבאמת מי שנכנס הוא - - -

יעקב מרגי: קודם כל שמשרד הכלכלה יגדיר את זה כמקצוע.

<ישראל אליסף: זה עוד נושא, אני מסכים אבל, גם לפני שמגדירים מקצוע – ואנחנו היינו שמחים שזה יוגדר כמקצוע והיינו שמחים שלא רק שיוגדר מקצוע, אלא שיהפכו להיות עובדות של משרד החינוך - - -

יעקב מרגי: אתה לא יכול לתת קרדיטציה, אם זה לא מוגדר.

<ישראל אליסף: זה תהליך, ודאי, זה תהליך אבל, עדיין משרד הפנים מגדיר את הגדרות התפקיד, משרד החינוך מגדיר את ההכשרה, אבל בפועל זה לא קורה.

יעקב מרגי: אין ספק - - -

<ישראל אליסף: ועל זה צריך לעשות פיקוח.

יעקב מרגי: כל הדיון הוא שצריך להגדיר את זה כמקצוע.

יעקב מרגי: לא ייתכן, אנחנו אומרים "היהלום שלי", "הכתר שלי" "הנשמה שלי" ומפקידים אותם בידי ידיים שאנחנו לא יודעים מה מידת ההכשרה ומהם הכישורים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת רוצים להתייחס?

איתן ברושי: כן.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: בוקר טוב אדוני היושב ראש, חברים נוספים והחינוך.

איתן ברושי: לפי דעתי מטרת הדיון – גם אם ירחיבו אותו, היא טיפול במשבר שנוצר, כתוצאה מפער רב בין המלים למעשים, בין הערכים שמדברים עליהם גבוהה ובין השקרים שיכולים לשים עליהם.

איתן ברושי: במקרה הזה זה חינוך בגיל הרך.

איתן ברושי: דרך אגב, שר החינוך עוצר את ביצוע ההמלצות שיכלו להעביר סוף סוף את החינוך בגיל הרך מלידה עד שלש מהכלכלה לחינוך.

איתן ברושי: הוא היה שר הכלכלה וחשב שזה טוב שזה יישאר אצלו, הוא עבר להיות שר החינוך והוא חושב שזה טוב שזה יעבור לחינוך, הוא יודע שאין שר כלכלה - - -

יעקב מרגי: רגע - - - הוא יעבור להיות שר החוץ ויעביר את זה לחוץ?

איתן ברושי: מאחר ואני חושב שהקואליציה צריכה להיות להיראות אחרת אני לא רוצה להגיד לאן הוא יעבור ואני בטוח שאתה הבנת.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שעכשיו אין שר כלכלה בפועל ואין שר תעשיה ולמרות זה, משרד החינוך מגמגם באפשרות לשינוי היסטורי, של העברה – הוא בעצמו אמר ש"ילדים זה לא מפעל" או משהו כזה והרצף החינוכי מלידה ועד שמונה עשרה ועד בכלל, נכון שיהיה במשרד החינוך.

איתן ברושי: זה היה השינוי הגדול שאם מישהו רוצה להטביע חותם – והוא אומר שהוא רוצה להטביע חותם, הוא מצהיר – ראיתי אותו אפילו בערוץ 2 במוצאי שבת, מוכן לומר שישלים את הקדנציה, זה לא יכול להיות – וזה פה משרד החינוך, זה לא יכול להיות שהפקידים שותקים אבל אני רוצה לחזור לעניין.

איתן ברושי: אני מאלה שדרשו דיון מהיר, אני מאלה שדרשו דיון מהיר ונשיאות הכנסת לא הכירה בזה, אבל היושב ראש, לזכותו ייאמר, הכיר בזה והדרישה נבעה מהתנהלות לא תקינה, שבמהלך השנה החינוכית – לא קלנדרית, שנה חינוכית, כתוצאה משינויים – ויש כאלה, שירד מספר הילדים – ואני לא מציע עכשיו לדבר על כל שאלת הסייעת השנייה, כי העיקרון הוא נכון ועל זה כן צריך לברך את השר, והשאלה אם צריך להוריד את מספר הילדים או לשנות היא שאלה חשובה, אבל לפי דעתי, כבוד היושב ראש, אתה יכול לשנות את ההתנהלות הלא תקינה, שאומרת שלא מורידים את הסייעת השנייה במהלך שנת הלימודים, גם אם יש פחות תלמידים מסיבה זאת או אחרת.

איתן ברושי: זה מראה על חוסר הבנה, זו גם לא בעיה כלכלית כי מדובר פה על שיני מזערי למדינה, ושינוי רב עוצמה לילדים ולהורים שלהם ולכן, לפי דעתי, התרומה של הדיון הזה יכולה להתרכז בדבר אחד.

איתן ברושי: על כל סיכום הניסיון ויש פה את המ.מ.מ.

איתן ברושי: ואת כל השאלות שעולות, אני מציע ליזום דיון מסודר, שתהיה בו הפקת לקחים ושינויים אם מתחייבים מהפקת הלקחים.

יעקב מרגי: תודה.

איתן ברושי: אבל דבר אחד ברור, אסור עוד יום אחד, שמשרד החינוך וגורמים אחרים במדינה, יתעללו בילדים ובהורים ואחרי שהם יצאו עם אינסוף תקשורת על הסייעת עכשיו 'אחד אחד', באין רואה, ב'התגנבות יחידים', הם מורידים את הסייעת השנייה, משום שירד ילד מסיבה כזאת או אחרת.

איתן ברושי: את זה צריך לעצור אדוני היושב ראש, תודה.

יעקב מרגי: תראו, משרד החינוך, אני שמתי אותך קודם כל להציג.

יעקב מרגי: נשמע את הכול, אחרי כן תגיבו, תתייחסו גם לקטע הזה, אם אפשר להתייחס לתאריך קובע כדי שלא יהיה מצב כזה באמצע השנה, תענו תשובות על רמת הפיקוח שלכם שרשויות מקומיות לא מתחכמות עם הסוגיה הזו של עשרים ותשעה ילדים, או שזה הפך להיות מאגר לממלאות מקום, אז בינתיים יש לכם את הזמן להתארגן, להכין שיעורי בית.

יעקב מרגי: כך היה קורה לי כשלא הייתי מכין בלילה, הייתי בא בבוקר.

יעקב מרגי: נמצאים אתנו "איתך-מעכי"?

<קריאה: נטע לא נמצאת.

<קריאה: אני מהתארגנות הסייעות.

יעקב מרגי: "איתך" – נמצאים פה?

<קריאה: לא, לא יכלו להגיע.

יעקב מרגי: או.

יעקב מרגי: קיי.

יעקב מרגי: לא הגיעו.

יעקב מרגי: ראיתי – וגילוי נאות, נמצאת פה גילי אלון מבאר שבע?

יעקב מרגי: הנה, קיבלת בגלל באר שבע.

<גילי אלון: רציתי להגיד קודם כל, תודה על הישיבה.

<גילי אלון: אני הייתי חלק מהקבוצה שמאוד דחפה לסייעת השנייה.

<גילי אלון: לי יש בגן סייעת שניה, אנחנו שתיים ומה שקורה הוא שכשהיא נכנסה לעבוד אתי בתחילת שנה, הסתבר שימי ששי לא כלולים בכלל, אין סייעת שניה, אני נשארת לבד, כשאני עובדת בחינוך הממלכתי דתי וכל הפעילויות כמו פרשת השבוע, קבלת שבת וכל הפעילויות שנעשות, גם בממלכתי יש, כמו ימי הולדת, שנעשים בימי ששי, פשוט הסייעת היא 'שקופה', היא לא נמצאת, היא לא חלק מצוות הגן, זה מפריע לה, זה מפריע לנו כצוות, זה מפריע להורים ובטח לילדים, שלא מבינים למה היא לא ביום ההולדת שזה דבר מאוד חשוב.

<גילי אלון: דבר שני, ההעסקה שלה בתחילת השנה לא הייתה כמו ההעסקה שלי.

<גילי אלון: אני חודשית, היא הועסקה על פי יומית, חגי תשרי היא לא קיבלה, כלומר, כל ענין השכר ורק אחרי ארבעה חודשים נקלטה סוף סוף להיות סייעת חודשית זאת אומרת - - -

יעקב מרגי: לא רוצה לומר חבלי לידה אבל חבלי קליטה.

יעקב מרגי: זה קורה גם למורים הוותיקים במערכת החינוך, שלוקח להם זמן וכל שנה כך, לצערנו הרב.

<גילי אלון: בינתיים העיריה צריכה את התקציב ועכשיו היא לא מועסקת – כמובן – במאה אחוזי משרה, היא מועסקת ב-85% כי היא עובדת רק חמישה ימים, את יום ששי אין לנו.

<גילי אלון: הדבר האחרון שרציתי להגיד, שהגננת שלי הפכה להיות גננת מובילה - - -

יעקב מרגי: אנחנו לא הגונים, אתם יודעים למה אנחנו לא הגונים?

יעקב מרגי: כי לפני ה-1 לספטמבר לא הייתה סייעת בכלל, עכשיו אנחנו בוכים למה זה 85% - - -

<גילי אלון: לא, לא, אני - - -

יעקב מרגי: בסדר, מותר, התפקיד שלנו לשאוף לאופטימום.

<גילי אלון: נכון, היא הייתה אמורה להיות - - -

יעקב מרגי: אבל מותר גם להיות כנים עם עצמנו, לא עם השר.

יעקב מרגי: אנחנו לא מרחמים על השר ולא על המשרד, עם עצמנו קצת להיות כנים.

<גילי אלון: ההגדרה הייתה - - -

יעקב מרגי: אני שמח שאתם מעלים את זה, זו מטרת הדיון.

<גילי אלון: היא הייתה אמורה להיות שוות זכויות לפי ההגדרה של משרד החינוך ובפועל זה לא קורה.

<גילי אלון: בואי, בואי, מטבריה הגיעה באיחור בגלל הנסיעה.

<גילי אלון: רציתי להגיד שהגננת שלי היא גננת מובילה בזכות הרפורמה, היא מובילה גננות בהדרכה ומסיירת בגנים - - -

יעקב מרגי: יש לה - - - קטנה של כמה?

<גילי אלון: של גננות?

יעקב מרגי: לא, יש בכל אשכול - - -

<גילי אלון: כן, כן, יש לה את הקבוצה שלה והיא עובדת מאוד קשה.

<גילי אלון: לצערי הרב, בין הסייעות אין לנו שום סייעת מובילה, שום הכשרה, שום ליווי, הפער פשוט הולך וגדל.

<גילי אלון: הגננות הולכות ולומדות ונעשות נשות מקצוע יותר - - -

יעקב מרגי: מה את ממליצה, להצמיד את הגננות אליכן או להצמיד אתכן אליהן?

<קריאה: להצמיד אותנו אליהן.

<גילי אלון: ברור.

<גילי אלון: חסרים לנו הכלים הלימודיים של הכשרה ואנחנו זועקות להכשרה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש לנו את רז אהרונוביץ'.

יעקב מרגי: מבקש לא לחזור על דברים שנאמרו.

יעקב מרגי: רק לחדש.

<רז אהרונוביץ: טוב, אני אימא מתל אביב, יש לי שתי בנות, במצטבר ארבע שנים בגני עירייה.

<רז אהרונוביץ: אני מקווה שכל מי שיושב פה מבין את החשיבות של הסייעת השנייה ואין פה בכלל דיון על הסיפור הזה.

<רז אהרונוביץ: אני קצת רוצה להעיר את תשומת הלב, ואולי אני מעלה פה בעיות פרטניות אבל, ככל שלא תהיה החלטה גורפת – זה מה שיהיה - - -

יעקב מרגי: תקשיבי, אני יליד 60' והייתי בגן עירוני בארץ.

יעקב מרגי: מה שזכור לי מהגן הוא הרבה שעות בטלה של הגננת עם הסייעת בחצר, מדברות ואנחנו עושים מה - - -

<רז אהרונוביץ: חבל.

<ישראל אליסף: רק תגיד לכולם, איפה היית?

<ישראל אליסף: באיזה גן?

יעקב מרגי: באר שבע.

יעקב מרגי: אל תשאל אותי מה השם של הגן.

יעקב מרגי: לא היו שמות לגן.

<רז אהרונוביץ: בכל אופן, אני יכולה לדבר מהניסיון שלנו, למשל, השנה אנחנו נכנסנו לגן שבמזל, באמת במזל, הוא מאוד קטן, יש עשרים ושלושה ילדים אבל מה?

<רז אהרונוביץ: כל הגן הוא ילדי שלש, קטנים, שנכנסו מגיל שנתיים ועשרה חודשים.

<רז אהרונוביץ: עכשיו נכנסים.

<רז אהרונוביץ: חודשיים ראשונים בגן, זה קליטה.

<רז אהרונוביץ: הם לכאורה גמולים ואתם מדברים פה על החלפת חיתולים אבל זו לא רק החלפת חיתולים, כי גם ילדים שהם כבר גמולים, הסייעת צריכה ללוות אותם לשירותים, אנחנו בקומה שנייה, הנה עוד בעיה, הילדים בחצר, הם כל הזמן עולים ויורדים, אין סייעת למעשה בגן, כי היא כל הזמן עסוקה בתחום של השירותים.

<רז אהרונוביץ: הגננת הופכת להיות סוג של סייעת כי אי אפשר לתגבר את זה.

<רז אהרונוביץ: במקרה קרה לנו שהגיעה יועצת חינוכית וראתה את הסיטואציה הזאת באחת הימים ובמקרה, הוסיפו לנו סייעת, אז אנחנו לא רוצים שכל דבר שיקרה הוא יהיה במקרה "כי הייתה יועצת" "כי מישהו ראה" כי "התגלתה בעיה", כי צריך שתהיה החלטה גורפת שבאמת מטפחת את בני השלש.

<רז אהרונוביץ: עוד משהו שעולה מן הדיון הזה הוא שיש תקינה ומדברים על שלושים ילדים שמפחיתים לעשרים ותשעה, או תשעה ילדים שהם בני שלש בגן וזה גורם למצב שהעירייה משבצת את הילדים בגן משיקולי תקציב, כאילו לערבב את הגן, נעשה תשעה ילדים בני שלש, חמישה אחרים, ניקח מכל מיני שכבות ונייצר כיתה שלא צריך להכניס אליה סייעת שנייה.

<רז אהרונוביץ: השיקול התקציבי הזה לא צריך להכתיב את התמהיל של הילדים בגן.

<רז אהרונוביץ: אצלנו בגן יש שיקולים של בנים, בנות, יש לנו הורים גרושים, משפחות מיוחדות, הורים חולים, גוססים, היה לנו מקרה של מוות, יש לנו אלרגיות - - -

יעקב מרגי: אז איך חיינו לפני 1 לספטמבר?

<רז אהרונוביץ: אני לא יודעת איך חיינו, אני יודעת איך אנחנו חיים היום.

<רז אהרונוביץ: היום, לגן אחד, היו לנו בשנה שעברה שני מקרים של מוות, מוות של הורה, זה משהו שצריך להתייחס אליו.

<רז אהרונוביץ: אי אפשר לוותר על סייעת כי יש תשעה ילדים - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עמליה עמיר.

<עמליה עמיר: רק הגעתי.

יעקב מרגי: אז קחי אויר, לא לחזור על דברים ששמעת.

<עמליה עמיר: אני מקווה, אני רוצה להגיד דבר אחד, שאת הסייעת צריך להצעיד קדימה ולא לקחת אותה כמה צעדים אחורה.

יעקב מרגי: שזה אומר?

<עמליה עמיר: שזה אומר שהיא חלק ממערך החינוך במקום העבודה שלה, בגן, כי הוא חלק מהחינוך.

<עמליה עמיר: גן זה מקום חינוכי, לוקחים ילד ומחנכים אותו ומצעידים אותו לעבר החיים הלאה ואת זה אין לסייעת, אין לה כלים להתמודד עם הדברים האלה.

<עמליה עמיר: אין לה גב שבא ותומך בה.

<עמליה עמיר: היא באה לגן, היא צריכה להחליף לשלושים ילדים – לא לשלושים, אני מגזימה, לחמישה ששה ילדים גם באמצע השנה, יש ילדים שכן עושים את הצרכים שלהם ואין מקום, אין החלפה, אין מים חמים, אין שום דבר, היא צריכה להתמודד עם זה ואחרי זה, אחרי שהיא צריכה להחליף לילד היא צריכה לגשת ולהתעסק עם אוכל.

<עמליה עמיר: האם מישהו פה עולה על דעתו?

<עמליה עמיר: מישהו מוכן שהילדים שלו יאכלו ממקום כזה, שהסייעת מחליפה ואחר כך צריכה להגיש אוכל?

<עמליה עמיר: האם זה מקובל עליכם?

יעקב מרגי: רגע, סליחה, אני מבין שזה עורר אצלכם משהו.

יעקב מרגי: השאלה מהדהדת, בסדר.

<עמליה עמיר: עכשיו אני רוצה להגיד עוד משהו, לוקחים גן עם עשרים ותשעה ילדים, לא מכניסים סייעת שניה וסייעת אחת צריכה להתמודד עם עשרים ותשעה ילדים, ילדים שעושים את הצרכים שלהם, ילדים מגיל שנתיים ושבעה חודשים, ילדים קטנים שבאים ישר ממעון, יום ששי - - -

יעקב מרגי: תודה.

<עמליה עמיר: יום ששי, עוד דקה, יום ששי או כשהסייעת חולה, לא מביאים מחליפה.

<עמליה עמיר: עובדת סייעת אחת עם שלושים ילד וזה דבר מאוד מאוד - - -

יעקב מרגי: תודה.

<עמליה עמיר: תודה לך, אני מודה לך מאוד.

יעקב מרגי: לפני משרד החינוך, שגיא קורן, בתנאי, בקצרה ולא לחזור על דברים, כי אני רוצה לעבור למשרד החינוך.

<שגיא קורן: קודם כל אני אגיד שסייעת שנייה היא מבורכת, שלא יהיו שום אשליות אבל, יש מקום לשיפור.

<שגיא קורן: אני כן רוצה להגיד והדגישו את זה, ביום ששי משום מה החליטו, במשרד החינוך, שגן הילדים הוא משתנה ביום ששי, אין פיפי, אין קקי, הילדים נהיו גמולים, עלו כיתה, לא יודע מה, אין סייעת.

<שגיא קורן: אחר כך צריך לעשות התאמת מבנה, צריך להתאים את המבנים לגילאים, אגנית רחיצה לילדים, אסלות נמוכות לילדים בני שלש, מטראז' 'פר' ילד שיהיה עם דגש, דוחפים המון ילדים לגנים קטנים, במיוחד בגנים הישנים וכמובן, אני רוצה להדגיש את זה שצריך לארגן שכל עירייה תארגן לה 'פול' סייעות נוספות להחלפה.

<שגיא קורן: לא ייתכן שבגלל שגננת נופלת אומרים לנו במשרד החינוך: תסגרו את הגן, לא יהיה גן היום, מה הבעיה?

יעקב מרגי: מי אמר לך דבר כזה?

<שגיא קורן: הרבה - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, לא, לא.

<שגיא קורן: אמרו: תסגרו את הגן.

יעקב מרגי: אתה אומר על משרד החינוך או רק על הערים?

יעקב מרגי: פונקציה, תאמר לי פונקציה.

<שגיא קורן: עירית פתח תקוה נאמר - - -

יעקב מרגי: מי?

יעקב מרגי: איזו פונקציה?

<שגיא קורן: נאמר על ידי המפקחת: תסגרו את הגן.

יעקב מרגי: אני אתן לך עצה, אתן לך עצה, תקשיב.

יעקב מרגי: בכל הקדנציות שלי, את מפריעה לי, גם כשר, כשהיועץ המשפטי ממהר לומר לי: אי אפשר, הייתי אומר לו: אין בעיה, רק תן לי את זה כתוב.

יעקב מרגי: הוא אמר לי "אי אפשר" תוך שנייה וחצי אבל את הכתוב לקח לו חודש וחצי.

יעקב מרגי: אתה מבין למה?

<שגיא קורן: בסדר גמור.

יעקב מרגי: אין בעל פה.

יעקב מרגי: אתה ועד הורים, לא?

<שגיא קורן: כן.

יעקב מרגי: ואני מהדרום, תמיד אנחנו התגאינו בכם, שאצלכם 'לא עובר לידכם' שום דבר, לא מפספסים כלום.

יעקב מרגי: אצלנו – אפשר 'למרוח' אותנו אבל אצלכם, זה כתוב, אז אתה נציגות הורים, אם פונקציה מקצועית אומרת לך "תסגור את הגן", תתכבד לקחת את השם שלה, את הפרטים שלה ותעביר הלאה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

יעקב מרגי: שמענו את הקולות ואת הדברים.

<סימה חדד מה יפית: טוב.

יעקב מרגי: תציגי לנו.

<סימה חדד מה יפית: ברשותכם, לפני שאני מציגה, אני רוצה להתייחס לדברים שחבר הכנסת ברושי אמר, לגבי העברה של המשרד - - -

יעקב מרגי: רגע, את חושבת שאיתן ברושי יודע מי את, מה התפקיד שלך?

איתן ברושי: היא ותיקה.

יעקב מרגי: הפרוטוקול לא זוכר.

<סימה חדד מה יפית: סימה חדד, מנהלת האגף לחינוך קדם יסודי.

<סימה חדד מה יפית: לגבי ה"גמגום" של משרד החינוך במעבר של "לידה עד שלש" למשרד החינוך, גם השבוע זה פורסם, ישבנו ישיבות די ארוכות, יש הצעה מסודרת שהמשרד הגיש, כאשר הוא אומר שהעברת המעונות ל"לידה עד שלש" למשרד החינוך, מחייבת – כפי שאנחנו רוצים לפחות, טיוב של תהליכי עבודה, רוצים סטנדרט אחר במערכת החינוך הזו.

<סימה חדד מה יפית: לצד זה יש עלות תקציבית.

<סימה חדד מה יפית: ההמלצה הביאה את שתי ההצעות והדיון עכשיו במקום אחר אבל לא בגלל "גמגום" של משרד החינוך.

יעקב מרגי: החליט לא להעביר.

<סימה חדד מה יפית: אבל זה לא גמגום - - -

איתן ברושי: זה כן גמגום כי הם שמו שיקול דעת, הממשלה שמה באיזון את עבודת האישה ואת הרצף החינוכי, בשביל זה לא צריך להקים ועדות - - -

<סימה חדד מה יפית: סליחה - - -

יעקב מרגי: איתן, תן לה.

יעקב מרגי: איתן, אני אתן לךָ, תקשיבי.

יעקב מרגי: אנחנו, בעלי החיים – והאדם הוא גם בעל חי, הוא יודע, יש לו חושים לא לעלות, לא לדרוך על מלכודות.

יעקב מרגי: הדיון הוא בסייעת השנייה, עזבי אותנו מהמעונות עכשיו.

יעקב מרגי: בבקשה.

<סימה חדד מה יפית: זו הייתה הערה שרציתי - - -

יעקב מרגי: אנחנו לא פותחים דיונים נוספים.

<סימה חדד מה יפית: אני רוצה, ברשותכם, להציג את רפורמת הסייעת השנייה פה.

<סימה חדד מה יפית: מתרשמים שרפורמת הסייעת השנייה כוללת בתוכה רק סייעת שנייה אבל, רפורמת הסייעת השנייה כוללת בתוכה כמה רכיבים שאיתם, בעצם, יצאנו מתוך מקום של לתת איזשהו סל שירותים למערכת הגיל הרך, כהזדמנות לשינוי ולא רק סייעת שנייה.

<סימה חדד מה יפית: אני בוודאי אתייחס לכל הסוגיות שעלו כאן בנושא הסייעת השנייה.

<סימה חדד מה יפית: בהזדמנות הזו, של שינוי בגיל הרך, החל מלתת פניות לילדים הצעירים, אפשר אחר כך להגדיר שלש, ארבע, חמש, עדיין אלה ילדים צעירים, לנו חשוב היה בהזדמנות הזו גם לנסות ולנצל ולהתאים דרכי עבודה, יש לנו קליטה בשלש השנים האחרונות של ילדים בגילאי שלש וארבע בעקבות חינוך חינם.

<סימה חדד מה יפית: צוות הגן, אנחנו בהחלט מתייחסים לצוות הגן, לסייעות ולגננות, רגע, רגע, רגע.

<סימה חדד מה יפית: <היו"ר יעקב מרגי> גבירתי, רגע.

<סימה חדד מה יפית: צודק.

<סימה חדד מה יפית: סליחה.

יעקב מרגי: כרגע, את מדברת אתי.

יעקב מרגי: לפרוטוקול.

<סימה חדד מה יפית: צוות הגן וצוותי החינוך, כן חשובה לנו כמובן ההובלה או ההעצמה של הגננות המובילות, כחלק שמשפיע גם על העבודה בתוך הגנים וגם במסגרת הישוב, בראייה קהילתית משמעותית.

<סימה חדד מה יפית: התקציב של ההעשרה שמעשירה את סביבת הגן וכמובן הטיפוח של ההורים בקהילה, שהם חלק בלתי נפרד מרפורמת הסייעת השנייה.

<סימה חדד מה יפית: חשוב לומר שהרפורמה הזו היא לא רפורמה שכוללת מאה כיתות וזה לא פיילוט, זו תכנית שכוללת את כלל הגנים במדינת ישראל.

<סימה חדד מה יפית: אנחנו מדברים על למעלה מ-18,000 גנים, תנסו לחשוב על קנה המידה, כך שמן הסתם, על פני הרצף, יש איזושהי למידה במהלך השנה הזו, מה מצליח יותר ומה מצליח פחות.

יעקב מרגי: אלה מספרים בתוך הרפורמה או כללי?

<סימה חדד מה יפית: אלה מספרים כלליים, שכוללים את הרפורמה, פה הם מספרי גנים.

<סימה חדד מה יפית: אני תיכף אומר מה כולל את כלל הנגנים ומה כולל חלק מן הגנים.

<סימה חדד מה יפית: יש ארבעה רכיבים מרכזיים.

<סימה חדד מה יפית: הרכיב הכי קטן – קטן יחסית מבחינת ההשקעות בתוך התקציב, זה הליווי וההדרכה בגן מוכר שאינו רשמי, שעד היום לא כלל את כלל המוכר שאינו רשמי, כמו הגנים הפרטיים למיניהם, לאו דווקא המוכר שאינו רשמי, או חרדים וערבים שהיו תחת אחריותנו.

<סימה חדד מה יפית: המעגל היותר גדול הוא כל הגנים שיש בהם שלושים ילדים ומעלה, כן, אלו היו ההחלטות בחשיבה לגבי שיבוץ הסייעת השנייה, אפשר להתווכח עם זה, אפשר ללמוד מזה השנה ונעשה את זה בהמשך.

<סימה חדד מה יפית: לכלל הילדים בישוב בגילאי 3-4 – שזה כבר יותר גנים מהשלושים ילדים ומעלה, היקצו בהעשרה ובהצטיידות נוספת, דבר שהוא חדש, בין 1,000-5,000 שקלים בשנה, זה הרבה כסף ולכלל הגנים בארץ – 18,000 גנים, גננת מובילה, בחלוקה של חמישה עשר אשכולות, 15 גנים לאשכול ו-960 גננות, זה כולל את כלל הגנים ואת כל המהלכים האלה אנחנו מחויבים להוביל.

יעקב מרגי: לא יודע אם בנתונים תקציביים את שולטת, החצי מיליארד שקל, עלות הרפורמה, לא כולם זה הסייעת.

<סימה חדד מה יפית: נכון.

<סימה חדד מה יפית: נכון.

יעקב מרגי: תודה.

<סימה חדד מה יפית: אנחנו מראש - - - את כל הרכיבים כי - - -

יעקב מרגי: חשוב שייאמר.

<סימה חדד מה יפית: אנחנו חושבים שסייעת שנייה חשובה והיא צריכה להיות זמינה אבל, היא לא הכול כדי לקיים את התהליכים והשינוי.

<סימה חדד מה יפית: כאן אנחנו יכולים לראות - - -

יעקב מרגי: לא, לא, את לא יכולה לשאול.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיכי.

<סימה חדד מה יפית: כאן אנחנו יכולים לראות את החלוקה.

<סימה חדד מה יפית: כיוון שהרפורמה, שוב, כוללת את הרשמי ואת המוכר שאינו רשמי אנחנו רואים את הבעלויות, כמה סייעות יש לנו במגזר הרשמי וכמה במוכר שאינו רשמי, 429 סייעות ברשמי, 1,618 במוכר שאינו רשמי, כאשר 620 בעלויות – שזה קצת הגנים הפרטיים ובעלויות קצת יותר גדולות.

<סימה חדד מה יפית: מן הדיווחים במערכת אני יכולה לומר - - -

יעקב מרגי: רגע, תחזרי לשקף הקודם.

יעקב מרגי: יש יותר גנים בבעלויות מאשר ברשויות המקומיות.

<סימה חדד מה יפית: לא, יש יותר בעלויות מאשר רשויות.

יעקב מרגי: סליחה, יותר בעלויות, זה מה שאמרתי.

<קריאה: זה מה שהוא אמר.

יעקב מרגי: אני אוהב לשמוע את ה'לא' קודם ואחר כך אחרת.

יעקב מרגי: תקשיבו, זה מה שאמרתי.

יעקב מרגי: מספר הגנים בבעלויות - - -

<סימה חדד מה יפית: לא.

יעקב מרגי: שניה.

יעקב מרגי: מספר הגנים בבעלות הרשויות המקומיות נמוך ממספר הגנים שבבעלויות פרטיות?

<סימה חדד מה יפית: לא.

יעקב מרגי: אז תסבירי.

<סימה חדד מה יפית: אני אסביר.

<סימה חדד מה יפית: בעלויות יכולות להיות הגנים הפרטיים, שיש להן גן אחד או שניים.

<סימה חדד מה יפית: רשויות הן הרשויות שלנו, שיש בהן קצת יותר מחמישה ששה גנים.

<סימה חדד מה יפית: יש לנו יותר בעלויות כי אלה גופים פרטיים.

יעקב מרגי: אז מה זה שונה ממה שאמרתי?

<קריאה: 240,000 - - -

<קריאה: רשויות, לא גנים.

<סימה חדד מה יפית: 1,618 - - -

יעקב מרגי: רגע, מהם ה-620?

<סימה חדד מה יפית: 620 זה בעלויות.

יעקב מרגי: מה הן 'בעלויות'?

<סימה חדד מה יפית: מוכר שאינו רשמי, כל מיני עמותות.

יעקב מרגי: עכשיו את מציגה לי את גני הילדים, נכון?

יעקב מרגי: רפורמת הסייעת השנייה, את מציגה לי.

יעקב מרגי: אני רואה גרף, אני צריך להבין שיש לי 243 רשויות שמפעילות גנים ועוד 320 גנים בבעלויות.

יעקב מרגי: יכול להיות שמספר הגנים בסך הכול הכללי של הרשויות, הוא יותר גדול מן ה-620.

<סימה חדד מה יפית: נכון.

<סימה חדד מה יפית: מספר הבעלויות הוא יותר גדול.

<קריאה: 429 גנים, מתוכם - - -

<סימה חדד מה יפית: חשוב להבין - - - לנו במערכת.

יעקב מרגי: מי שהכין את הגרף – תעירי לו.

יעקב מרגי: כשמציגים גרף אז מציגים בסיס - - - כתבת בעלויות 620 אז תכתבי 2,015 ברשויות.

יעקב מרגי: מספר הגנים.

יעקב מרגי: הלאה.

יעקב מרגי: בסדר.

<קריאה: מי שמפעיל - - -

<סימה חדד מה יפית: בסדר, אני חושבת שזה חשוב, הגרף הזה חשוב כדי לראות את העיסוק של משרד החינוך גם מול הגופים הפרטיים, שיש לנו במעקב, בבדיקה אחר כל הנושא הזה של הסייעת השנייה, כדי להבין את המורכבות - - -

יעקב מרגי: כמעט 50%.

<סימה חדד מה יפית: המורכבות.

<סימה חדד מה יפית: מספר הסייעות ברשמי הוא הרבה יותר.

<סימה חדד מה יפית: במערכת, משרד החינוך בנה - - -

יעקב מרגי: שניה, אתם מפריעים שם.

<סימה חדד מה יפית: התייחסו כאן לכל הנושא של תיקצוב, אני רוצה להזכיר שכל הרשויות תוקצבו מתחילת השנה בסייעת שניה ומשרד החינוך שלח 'קול קורא' לרשויות להירשם.

<סימה חדד מה יפית: אנחנו ביקשנו - - -

יעקב מרגי: יש רשויות שלא הגישו?

<סימה חדד מה יפית: כן.

יעקב מרגי: שלא שיתפו פעולה?

<סימה חדד מה יפית: כן.

יעקב מרגי: מהו החתך שלהן, האם את יכולה לומר לי?

<סימה חדד מה יפית: תיכף אגיע לזה.

יעקב מרגי: את מגיעה לזה?

יעקב מרגי: יש לך את זה?

<סימה חדד מה יפית: עשר רשויות לדעתי.

<סימה חדד מה יפית: יכול להיות שאין לי את - - -

יעקב מרגי: הנה, הנה, רשום לך.

יעקב מרגי: לא, את החתך שלהן.

<ישראל אליסף: יש 255 רשויות ו-243 גופים.

יעקב מרגי: לא, מהו החתך שלהם?

יעקב מרגי: טוב, אחר כך.

יעקב מרגי: תתקדמי.

<קריאה: מטולה, שאין שם גן לגילאי שלש ארבע, זה גן אחד שהוא רב גילאי, אין לנו, ב"מגדל" גם אין גנים, כל השאר - - -

יעקב מרגי: ישובים קטנים.

<סימה חדד מה יפית: כן, ומיגזר חרדי.

יעקב מרגי: ביבניאל אין גנים?

יעקב מרגי: מכור שאינו רשמי שם.

<סימה חדד מה יפית: הם לא הגישו בקשה.

יעקב מרגי: יבניאל לא הגישו בקשה?

<סימה חדד מה יפית: לא הצטרפו ל'קול קורא'.

<סימה חדד מה יפית: אני רוצה להסביר.

<סימה חדד מה יפית: אני אסביר.

<קריאה: אולי זה גן רב-גילאים.

<קריאה: לא, לא, לא.

יעקב מרגי: שקט.

<סימה חדד מה יפית: אני רוצה להזכיר שהתהליך שהיה השנה, בעקבות המתחים שהיו סביב תיקצוב הסייעת השנייה, אתה בוודאי זוכר, יצאנו ב'קול קורא' לרשויות, הרשויות יכלו להצטרף ומי שבחרה לא להצטרף זו הייתה בחירה שלה, מסיבות כאלו ואחרות אבל, יחסית, זה רוב הרשויות, אז במערכת, אנחנו ביקשנו מהרשויות, תיקצבו אותן קודם ואחר כך, עד ינואר הן היו אמורות לדווח במערכת כמה סייעות יש, אז הדיווח הזה הוא 5,495 סייעות במערכת, מתוכן יש - - -

יעקב מרגי: רגע, 5,400 זה הראשונה והשנייה.

<סימה חדד מה יפית: לא, לא, לא, רק סייעת שנייה.

יעקב מרגי: רק סייעת שניה?

<קריאה: 5,500 סייעות שניות?

<קריאות: כן, כן.

יעקב מרגי: זו השאלה ששאלתי, חזרת עליה אחרי שניה.

יעקב מרגי: בבקשה, לא משנה.

<סימה חדד מה יפית: הדיווח - - -

יעקב מרגי: מה זה "יותר משתי סייעות"?

<סימה חדד מה יפית: תיכף אני מסבירה.

<סימה חדד מה יפית: הרשויות נתבקשו לדווח במערכת, אנחנו רוצים פשוט לדעת איפה יש סייעות, גם כדי להתקזז מבחינת התיקצוב, אני מזכירה שהמשרד תיקצב את הסייעות בכל הרשויות.

<סימה חדד מה יפית: 121 רשויות דיווחו על יותר משתי סייעות, משמע שה-121,000 האלו לא מקבלים סייעת, לא תוקצבו בינתיים, עד שאנחנו מבררים את זה.

<סימה חדד מה יפית: 695 גנים דיווחו על סייעת שניה אבל מתוך הנתונים שיש במשרד, הם פחות משלושים ילדים ולכן - - -

יעקב מרגי: ובכל זאת הם היקצו סייעת שניה?

<סימה חדד מה יפית: כן.

יעקב מרגי: אם הן דיווחו אז בטח הם היקצו.

<סימה חדד מה יפית: הם היקצו.

<סימה חדד מה יפית: ברור.

<סימה חדד מה יפית: זה ברור לחלוטין שהם היקצו.

<סימה חדד מה יפית: אנחנו גם יודעים שיש הרבה רשויות שהיקצו, גם כאשר המשרד לא תיקצב אותן.

<סימה חדד מה יפית: צריך לקחת את זה בחשבון.

<לילי פוקמונסקי: ברור.

<סימה חדד מה יפית: עוד 368 תוקצבו אבל, בינתיים עוד לא דיווחו על הסייעת.

<סימה חדד מה יפית: אלה הנתונים שיש לנו.

<סימה חדד מה יפית: לכן הגענו ל- 5,047.

יעקב מרגי: מה יהיה אם לא ידווחו עד סוף השנה?

<סימה חדד מה יפית: ההחלטה שלנו הייתה שבפברואר אנחנו מקפיאים את התשלום, כדי לעזור, לא גורעים בינתיים, כי אנחנו גורעים בעצם רטרואקטיבית עד דצמבר.

<סימה חדד מה יפית: כרגע אנחנו מקפיאים, כדי לעשות להן איזושהי התעוררות יחד עם מכתב מלווה ובהתאם לזה נמשיך.

יעקב מרגי: אתם בודקים את עצמכם?

<סימה חדד מה יפית: אנחנו בודקים אותנו, את עצמנו, כל הזמן.

<סימה חדד מה יפית: הכשרת הסייעות – דובר פה הרבה, נכון מאוד, הקליטה השנה, צריך תמיד לקחת בחשבון, שמעתי על הקצב, אבל, בין לבוא ולומר "יש לנו רפורמה ואנחנו לא עושים כלום עד ש" לבין לעשות 'תוך כדי הליכה' יש הבדל וזה מה שאנחנו עושים.

<סימה חדד מה יפית: 'תוך כדי הליכה'.

<גילי אלון: עשרים שנה אני מחכה ל'הליכה' הזו.

יעקב מרגי: תודה על ההערה, בפעם הבאה היא לא תהיה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<סימה חדד מה יפית: במסגרת התפקיד של הסייעות, הן מחויבות בהכשרה של 270 שעות.

<סימה חדד מה יפית: אנחנו שותפים לסילבוס, אנחנו שותפים להתארגנות לקראת, אנחנו יודעים שיש לנו השנה, אני מדברת כרגע על השנה, 497 סייעות שלומדות 270 שעות.

יעקב מרגי: וזה 10% מהמצבת.

<סימה חדד מה יפית: נכון אבל יש - - - משנים קודמות, עם זה יש סוגיה, תיכף אני אדבר על הקשר עם השלטון המקומי, ראיתי את חגית פה והיא תוכל להרחיב אחר כך.

<סימה חדד מה יפית: חשוב לנו לומר שמתוך המקום שבו אנחנו מבינים ויודעים שכדי להכניס סייעות באופן מקצועי, ניתנו איזשהן דרכים אחרות שהן לא הכשרה - - -

יעקב מרגי: האם יש מציאות שרשות לא שולחת להשתלמויות בגלל שאין לה ואתם לא בונים תמריץ?

יעקב מרגי: זה אחד הלקחים שתפיקו, רשות שלא תוציא, או שתתנו למי שמוציא ואז זה יגרור רשויות אחרות להוציא.

יעקב מרגי: כל רשות שלא תוציא – אני יודע לעבוד ככה, לא יודע לעבוד אחרת, רשות שלא תשלח את הסייעות שלה להשתלמות, תיגרע ממנה זכות מסוימת.

יעקב מרגי: מה זה רגולטור?

יעקב מרגי: למה מיועד הרגולטור?

יעקב מרגי: להחזיק בהגה.

יעקב מרגי: לכוון.

<סימה חדד מה יפית: אני מקבלת את מה שאתה אומר, אני - - -

יעקב מרגי: תרשמו לכם.

<סימה חדד מה יפית: אני ארשום את זה לעצמי.

יעקב מרגי: כ-10% אפילו לא, זאת אומרת - - -

<סימה חדד מה יפית: אני מדברת על השנה.

יעקב מרגי: בסדר, אני מאמין שבשנה הבאה זה יגדל.

יעקב מרגי: את יודעת בכמה?

יעקב מרגי: בעוד 3%.

יעקב מרגי: יש מספרים.

יעקב מרגי: עוד 3%-4% לא יותר מזה.

<סימה חדד מה יפית: אנחנו רואים גם - - -

יעקב מרגי: זה עדיין לא השינוי.

יעקב מרגי: השינוי המהותי צריך להיות, רבותי, ואני אומר לכם, השלטון המקומי, יש ביקוש לסייעות, לממלאות מקום, ולממלאות מקום לא פחות מאשר סייעת קבועה.

יעקב מרגי: יש כאלו שרוצות את זה מדי פעם, לא קבוע וצריך, מה לעשות, ראשי רשויות יש להם דברים אחרים, מנהלי מחלקות החינוך חשוב להם עוד יותר, מנהלי מחלקות הגנים חשובים להם דברים אחרים יותר מזה וצריך מדי פעם, אנחנו צריכים, כרגולטור, נהגי הקטרים צריכים לדחוף מדי פעם, אין מה לעשות.

<חגית מגן: נקח את זה בחשבון.

יעקב מרגי: או.

יעקב מרגי: קיי.

<סימה חדד מה יפית: חשוב לי לומר שמכיוון שאנחנו יודעים ש- 270 השעות הן קצת מורכבות כנראה, בתוך הרשויות, גם מבחינת מימון וכו', אנחנו ניסינו השנה למצוא דרכים חלופיות לנסות ולהעשיר – אני לא רוצה לקרוא לזה הכשרה, כי זה לא הכשרה, זה 30,20 שעות, כדי להכיר מהו גן בכניסה של הסייעות, עכשיו אנחנו נעזרים מאוד מאוד, התחלנו מהלך בחודש האחרון, אפשר לומר - - -

יעקב מרגי: הכשרה של 270 שעות זה מסיבי.

יעקב מרגי: הן יוצאות עם תעודה?

<קריאה: שנתיים.

<קריאה: כן.

<קריאה: זה נחשב להן לגמול.

יעקב מרגי: זה נחשב לתעודה ויהיה אפשר ליצור את המסלול של העדפה בתוך השלטון המקומי למי שעושה תעודה.

יעקב מרגי: כרגע אין לך את הלוקסוס הזה.

<סימה חדד מה יפית: נכון.

<סימה חדד מה יפית: השנה יש לנו בעיה נוספת, כשאנחנו דורשים את זה בשנתיים הראשונות, מה קורה כשסייעת בתום השנה הזאת, יש פה כמה סוגיות - - -

יעקב מרגי: אבל אין מה לעשות.

יעקב מרגי: צריך להתקדם, להתחיל.

יעקב מרגי: איך אמרת 'תוך כדי הליכה' אז להאיץ את זה.

<סימה חדד מה יפית: כן חשוב לי לומר שהתחלנו מהלך יחד עם הגננות המובילות, דיברה על זה קודם גילי, שהגננות המובילות, ניסינו את זה כפיילוט וזה מצליח, אנחנו נמשיך להרחיב את זה, שהן לוקחות תחת חסותן את הנושא של הסייעות, זה גם עוזר לעבודה הטבעית, גם לגיבוש, גם להעשרה וחשיפה לכל הנושאים.

יעקב מרגי: והיא עושה את זה בשעות העבודה שלה?

<סימה חדד מה יפית: לא, היא מקבלת יום הדרכה וביום העבודה כמו שתיקצבנו את זה.

<סימה חדד מה יפית: היא עושה את זה גם לגננות המובילות גם לסייעות, אנחנו רואים שזה - - - .

<סימה חדד מה יפית: דיברו כאן על האתגרים ביישום של רפורמת הסייעת השנייה, אני לא אחדש שום דבר, כל מה שנאמר כאן גם אנחנו יודעים, אנחנו עושים את החשיבה ואת הפקת הלקחים שלנו, סביב מספר סוגיות שעולות.

<סימה חדד מה יפית: האחת, היא שיש רשויות – בעיקר במגזר הערבי, שהתחילו לשבץ את הסייעות רק בינואר, כי הם רצו לייצב את המערכת ויש עם זה קושי, עיקר העבודה הוא דווקא מספטמבר, חשוב לנו לאורך השנה וחשוב לנו שזה יהיה בספטמבר.

<סימה חדד מה יפית: דבר נוסף שראינו שיש רשויות –למרות ההנחיות ודרך אגב, יש הנחיות מאוד מסודרות שלנו ב'קול הקורא', איך צריך לנהוג עם הסייעת השנייה וכו', ולא לנייד אותן ולא לחלק את המשרה למספר סייעות ולא לחלק את הסייעת למספר גנים וזה אכן עדיין קורה.

<סימה חדד מה יפית: אנחנו בודקים כל מקרה.

<סימה חדד מה יפית: אני מזכירה שאנחנו מדברים על 5,000, 4,000 גנים.

<סימה חדד מה יפית: שיבוץ סייעת לחמישה ימים המשרד מתקצב 100%, זה היה בבסיס ה'קול קורא' וזה יצר גם בעיה.

<סימה חדד מה יפית: יש רשויות שלמדו לשחק עם זה, לתת 85% ואת היום השישי להכניס - - -

יעקב מרגי: מה אתם מתקצבים?

<סימה חדד מה יפית: אנחנו מתקצבים 100% - - -

יעקב מרגי: אל תעזרו לי, בבקשה, אל תעזרו לי, בבקשה.

יעקב מרגי: תקציבים - - -

<סימה חדד מה יפית: סייעת ראשונה 117% וסייעת שניה 100%.

יעקב מרגי: העניין שימי ששי לא עובדים זה המשחק בתוך הרשויות המקומיות.

<סימה חדד מה יפית: זה גם חלק - - - אני חוזרת הרבה פעמים על זה.

יעקב מרגי: שלטון מקומי הגיע?

<חגית מגן: כן.

<סימה חדד מה יפית: ניהול משותף, חלק מזה - - -

יעקב מרגי: תרשמי את הנקודות האלו.

יעקב מרגי: פחות ארגזים, את יודעת, פעם היו מביאים אתם, הלבן, פעם, בשנות ה-60 היו בארזי פלסטיק כחולים, היום אין את זה אבל מהמשתלות היום מביאים את הפרחים, פחות ארגזים כאלה, יותר סייעות וייטב לנו, תאמיני לי.

<סימה חדד מה יפית: עלה כאן גם כל הנושא הזה של ניוד הסייעות למילוי מקום, אנחנו הגדרנו את התקן החדש ואמרנו שבגנים האלה שיש בהם 3-4 שלושים ילדים ומעלה, סייעת ושתי גננות, יש אילוצים - - - וגם עם זה אנחנו מתכוונים להתמודד.

<סימה חדד מה יפית: כמובן שהרעיונות ששמעתי כאן לגבי "איך לשחק עם שלש ארבע" - - -

יעקב מרגי: את יודעת מה, תקשיבי.

יעקב מרגי: איך אומרים, אני חוזר על זה הרבה פעמים, עכבר הוא לא גנב, החור גנב, תסתמי את החור – לא יהיה עכבר, נכון?

יעקב מרגי: אלא אם כן את מכירה עכברים שיודעים לעבור קיר, אז החור גנב.

יעקב מרגי: מה אני אומר?

יעקב מרגי: אני מנהל מחלקת גנים בעירייה, אם אין סייעת אחת ולא הצלחתי לשים, אני אקח סייעת שניה, השכל עובד אבל אתם, כמשרד, האם יצרתם מנגנון פיקוח?

יעקב מרגי: יש לכם - - - מנגנון פיקוח?

יעקב מרגי: האם חייבת אותם לשים עתודות של ממלאות מקום?

יעקב מרגי: איך תתייחסי לזה.

יעקב מרגי: אלה אתגרים ביישום, השאלה היא אם אתם נערכים לזה.

<סימה חדד מה יפית: אני רוצה להזכיר שאנחנו נמצאים בערך חצי שנה מפתיחת שנת הלימודים.

<סימה חדד מה יפית: מאוד חשוב לי לומר, רפורמה כל כך גדולה, אנחנו לומדים 'תוך כדי הליכה', אני מקשיבה, אני שומעת, אנחנו נחזיר את זה לאנשים שלנו, נעשה חשיבה, אני חושבת שנאמרו פה דברים מאוד חשובים ותמיד הקולות האלה מחזירים אותנו לחשיבה.

<סימה חדד מה יפית: הרכיב שמכיל את כלל הארץ הוא 960 גננות מובילות, וזה מהפך, למרות שזה לא סייעת שניה, אולי זה פחות מעניין אתכם אבל, זה מעניין אותנו ברמת איכות העבודה בתוך גני הילדים והשילוב של הסייעות - - -

יעקב מרגי: האם תוך כדי הליכה גם פיתחתם מדידה של התפוקות של זה?

<סימה חדד מה יפית: כן, יש לנו תהליך, אנחנו עושים תהליך של הערכה עם ראמ"ה עם יד על הדופק.

יעקב מרגי: לראות - - - אם הם הכרחיים, אם נתן את התועלת.

<סימה חדד מה יפית: גם היום אנחנו מרגישים שזה הכרחי, יצאנו ממקום של צורך דרך אגב, ואנחנו מרגישים היום כבר את השינוי, מרגישים את התנועתיות - - -

יעקב מרגי: האם יש שיתוף פעולה בין הגננות לגננת מובילה?

<סימה חדד מה יפית: ברור.

יעקב מרגי: יש שיתוף פעולה?

<סימה חדד מה יפית: כן.

יעקב מרגי: זה לא יוצר מצב של "מי את?" "מה את?"

<סימה חדד מה יפית: זה פשוט עובד.

<סימה חדד מה יפית: יש פה אנשים שיכולים לדבר על זה.

<סימה חדד מה יפית: אתמול הייתי במודיעין, ראיתי - - -

יעקב מרגי: 80% מהצרות בעולם הם אגו.

<סימה חדד מה יפית: אני חושבת שזאת אחת הרפורמות - - -

יעקב מרגי: השאלה אם יש לך כלי מדידה.

<סימה חדד מה יפית: כן, כל הרפורמה, כל הרפורמה מלווה עם הערכה של ראמ"ה.

<סימה חדד מה יפית: גם "יד הנדיב" מלווה אותנו סביב הרכיב של הגננות המובילות, כי בעצם אנחנו מאמינים שזה מענה, שזו זמינות - - - את הילדים ויחד עם זאת צריך גם סביב נושא של דרכי עבודה, תכניות וכו', והגיוס של הגננות במקום הזה, פה מדברים הרבה על הסייעות אבל חשוב לדבר גם על הגננות ועל העבודה שלהן, בסופו של דבר, הן מנהלות את הגן, גם להן יש כמעט את אותן בעיות שאתן מעלות והנושא הזה של לראות את הדברים יחד הוא חשוב מאוד.

<סימה חדד מה יפית: אני יכולה לומר שנכון להיום המשרה של הגננות המובילות נוגעת גם בנושאים פדגוגיים וגם בנושאים ארגונים מנהליים, אבל בעיקר, הנושא הקהילתי-הרשותי, יש פתאום איזושהי 'גאוות יחידה' להוביל מהלכים בתוך ישוב, לתמוך בחבֵרות וכו', אולי זה לא ברור מאליו, גננת היא לבד – אני לא אגיד 'בודדה', היא לא בודדה אבל הגננת הנמצאת - - -

יעקב מרגי: זה לא בית ספר עם מזכירה ויועצת ומנהל ומנהל חטיבה ומנהל שכבה.

<סימה חדד מה יפית: כן, הורים וכו' והמהלך הזה עשה, כך הן אומרות, רוח חדשה נושבת.

יעקב מרגי: למה, אבל היו מפקחות בגנים?

<סימה חדד מה יפית: המפקחות ממונות על בערך 150, 160 - - -

יעקב מרגי: זה מה שרציתי לשמוע כי תמיד אמרתם 'לא נכון' כשאמרתי שגננת רואה מפקחת פעם בשנה.

<סימה חדד מה יפית: היא נראית - - -

יעקב מרגי: זה מה שרציתי.

יעקב מרגי: הסכימו אתי.

<סימה חדד מה יפית: זה מה שאנחנו רוצים להוביל, אגב, יחד עם הסייעות.

<סימה חדד מה יפית: זה המהלך שאנחנו רוצים להוביל גם עם הסייעות.

<סימה חדד מה יפית: עוד - - - שהכנסנו הוא הנושא של ההעשרה בתוך גני ילדים.

<סימה חדד מה יפית: אנחנו יודעים שלגילאי טרום חובה כשהחינוך לא היה חובה, גם הרשויות לא התחייבו להעשיר ולהכניס, כל הנושא של תיקצוב –דיברו על זה כאן קודם, ישראל ועוד, אני חושבת שיש פה כמעט 200,000 ילדים ב-9,000 גנים שזוכים להעשרה.

<סימה חדד מה יפית: כאן נתנו אפשרויות בחירה הן לגננות, הן ליעדים של הרשויות וזה גם עושה, אפשר לראות משהו חדש שקורה.

<סימה חדד מה יפית: סטטוס העשרה: אני אומרת, גם כאן, אנחנו עוקבים אחרי הדברים, הם לא בבחינת 'שגר ושכח' אנחנו עוקבים אחרי כל אחד מהרכיבים.

<סימה חדד מה יפית: יש לנו כרגע 240 רשויות שכבר העבירו את הכספים, יש - - - בשאר אנחנו מטפלים אחד אחד.

יעקב מרגי: אתם בודקים אם זה הגיע לגנים?

<סימה חדד מה יפית: כן.

<סימה חדד מה יפית: כן.

<סימה חדד מה יפית: ה-240 - - -

יעקב מרגי: איך אתם בודקים?

יעקב מרגי: על ידי הגשת חשבונות או על ידי הגננת?

<קריאה: את זה אני יודעת.

יעקב מרגי: נשמע את זה אחר כך.

<סימה חדד מה יפית: מפקחות וגננות בודקות את זה.

יעקב מרגי: ראשי רשויות יודעים להגיש בקשות ומימוש, השאלה אם זה מגיע לגן.

<סימה חדד מה יפית: כן, אנחנו - - -

יעקב מרגי: כן, או.

יעקב מרגי: קיי.

<סימה חדד מה יפית: צודקת מאוד, יש לנו גם מדריכות בגני הילדים והן חלק מתוך המערך.

<סימה חדד מה יפית: אם הייתְ רואָה קודם כתבתי גננות, מדריכות והן חלק.

<סימה חדד מה יפית: אני חושבת שזה הדבר החדש שנוסד בעצם.

<סימה חדד מה יפית: יש צוות חשיבה לגיל הרך.

<סימה חדד מה יפית: אם מעניין אתכם אז אדבר על התהליך שלנו אבל - - -

יעקב מרגי: לא נגעת לנו בנקודה.

יעקב מרגי: בסוגייה של גריעת סייעת באמצע השנה, כי זה עיקר הסיבה שקיימנו את הדיון.

יעקב מרגי: 'על הדרך' רצינו לעקוב, לראות איך הרפורמה התיישבה ומתקדמת ומבוקרת ומפוקחת.

יעקב מרגי: הרי שמת דגש בהצגה של המצגת על הקטע הפדגוגי, הכשרה, העשרה ואומרים הורים, בצדק: לא ראינו בסייעת – וטוב שהיא תיקנה אותי בזה, אני תפקידי להציג את זה בקיצוניות ואתם תפקידכם להיות עירניים, שזה לא החיתולים, החלפת חיתולים זה חלק מכל התהליך ואנחנו שואפים להיפוך הפירמידה, לא רק להצהיר ולדבר על היפוך הפירמידה, אני חושב שתהליך פדגוגי נכון במעונות ובגנים יתרום רבות להתפתחות, הן במערכת החינוך והן הלאה בכל המערכות.

יעקב מרגי: הסייעת ממלאה פונקציה, לא לחינם משקיעים גם בהכשרה.

יעקב מרגי: אומרים הורים בצדק: אם ניגרע ילד מהמצגת, זה לא הפך, זה לא דרמטי עד כדי כך כדי לגרוע אותה.

<לילי פוקמונסקי: לא לקל יותר.

יעקב מרגי: אני אגיד לך את האמת, אני, כשיצאתי, סיפרה לי אמא שלי שהחזיקו אותי עם הרגליים ונתנו לי כבר מכות, אמרו לי: החיים לא קלים.

יעקב מרגי: מעבר לציוד שנתנו לי באותו רגע, גם אמרו לי: החיים לא קלים.

<סימה חדד מה יפית: לקראת פתיחת שנת הלימודים קיימנו ישיבה יחד עם השלטון המקומי וההחלטה הייתה שאנחנו – אני חוזרת ואני אומרת, אנחנו מתקצבים עד סוף דצמבר שלושים ילדים.

<סימה חדד מה יפית: תהיה גריעה ולא מורידים את הסייעת השנייה.

<סימה חדד מה יפית: בפועל, קורים דברים בשטח.

<סימה חדד מה יפית: אני - - -

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: אני אומר את זה בצורה יותר עדינה ממך, את היית בוטה ממש.

יעקב מרגי: גריעת הסייעת השנייה באמצע השנה זה על דעת הרשות המקומית ולא על דעת משרד החינוך והדברים נשמעים בצורה ברורה.

יעקב מרגי: סיימת?

<סימה חדד מה יפית: אני רק רוצה לומר עוד משפט אחד.

יעקב מרגי: אז את רואה עין בעין כמונו את חשיבות הסייעת השנייה והיא לא מיועדת לגריעה.

יעקב מרגי: מרגע שהתהליך הקובע נתן לה – אתם מתקצבים שנה.

<סימה חדד מה יפית: מספטמבר.

יעקב מרגי: 100% תודה רבה.

יעקב מרגי: ישראל.

<סימה חדד מה יפית: משפט אחד.

יעקב מרגי: לא, שאלות שואלים בליל הסדר, עוד מעט, חכה.

<סימה חדד מה יפית: משפט אחד.

יעקב מרגי: בבקשה.

<סימה חדד מה יפית: מכיוון שאנחנו מגיעים תמיד לכנסת ואנחנו שומעים כמה לא טוב, כמה קשה, אני רוצה לומר שיש לנו מערכת גני ילדים שאפשר להתגאות בה ואני מזמינה את הכנסת, אולי, בשבוע החינוך, אדוני, להזמין, לראות מה כן טוב בתוך מערכת החינוך - - -

יעקב מרגי: אני ארגיע אותך, גברת חדד - - -

<סימה חדד מה יפית: אני יודעת שאתה - - -

יעקב מרגי: תקשיבי.

יעקב מרגי: תפקידה של הכנסת לפקח – לא, חשוב לי, כי לפעמים בעלי תפקידים, השלטון המקומי, או ההסתדרות או משרד החינוך, הולכים - - - שמע, היה לנו יום קשה בוועדה, נכנסו בנו, חבטו בנו, אחד אמר לי פעם: למה תמיד חוזרים שבורים מהוועדה?

יעקב מרגי: תקשיבי, אנחנו לא מתלוננים, את יודעת למה?

יעקב מרגי: לא בגלל שלא יעזור - - - תלונה, התפקיד שלנו לפקח על הרשות המבצעת.

יעקב מרגי: תפקיד של מפקח, מפקחת, כשטוב, המפקחת, נכון שנעים לשמוע?

יעקב מרגי: את יודעת, את יכולה לומר לה או לו?

<קריאה: לה.

איילת נחמיאס ורבין: לא שמעת שזו בת?

יעקב מרגי: תקשיבי, תינוקת, בהנאה רבה - - -

איילת נחמיאס ורבין: תראה איזו גבה.

יעקב מרגי: אז בואי תקשיבי, תגידי לה שפה בוועדת חינוך אין קריאות ביניים אבל, אם שמתם לב, אני הרשיתי לה.

יעקב מרגי: אז בואי תקשיבי, אנחנו גורם מפקח, שואלים שאלות.

יעקב מרגי: כשטוב אומרים טוב, כשאומרים לא טוב, נא לתקן, זה לא בגלל שהכול גרוע.

<סימה חדד מה יפית: לא, אני מכירה מפגשים רק - - -

יעקב מרגי: עזבי, יש חברי כנסת שבאים והם מציגים את הלא טוב, הם לפעמים גם מרימים - - - אני מכיר את התחום, אבל בואי תקשיבי, זה נעשה לא כדי לרדות בפקידים או בבעלי המקצוע, אלא באים להציג את הטעון תיקון.

יעקב מרגי: את הטעון שיפור.

יעקב מרגי: לפני כן, חכו.

יעקב מרגי: הורים.

יעקב מרגי: רגע, רגע, אתה חלק מההורים, נכון?

יעקב מרגי: תמתין, תמתין.

יעקב מרגי: שלטון מקומי, נתנו לך, שמענו את הגורם המממן, החוקי, מאחר ונכנסת קצת באיחור אני אומר את מה שמעניין אותנו בדיון.

יעקב מרגי: אני מכיר את הבעייתיות של הנחתת הרפורמה, היה פה יו"ר מרכז השלטון המקומי, הייתה החלטה, לחצנו פה בוועדה, רק להזכיר, היה פה דיון, לחצנו יחד עם פורום ההורים, התארגנות של הורים ושר החינוך ביושר ובאומץ, ממש, איך שזה נקרא "ערב שבת בין השמשות", קיבל החלטה, הריץ את הרפורמה והצדענו לו.

יעקב מרגי: בדיון שהיה ביוני 2015 היינו ערים לכך, שהיו חריקות 'תוך כדי התנועה' של המערכת.

יעקב מרגי: אני שמח, קודם כל, שהחלק הגדול של הרשויות המקומיות, למרות הכול, הצטרפו, חלק הארי, וגם עשרת הרשויות, ראיתי את החתך שלהן, זה זניח, בטל שלא ברוב אלא בטל שכמעט לא מורגש וזה אובייקטיבי.

יעקב מרגי: החשש שלנו הוא תהליך הבקרה והפיקוח.

יעקב מרגי: אמר ישראל, תגיד את ההגדרה הארוכה שלכם, מה אתה?

<ישראל אליסף: יושב ראש פורום ועדי הגנים הישוביים.

יעקב מרגי: החיים כל כך נעימים שסתם מסבכים אותם.

יעקב מרגי: תאר לך שהיינו אחת הפדרציות של סין, אז בוא, שלטון מקומי, תהיי אתי, הוא מציג את כל סוגית הגריעה באמצע השנה.

יעקב מרגי: ברגע שילד עבר דירה, או החליף גן, מסיבות כאלו ואחרות, סוגיית הגריעה.

יעקב מרגי: סוגיית יום ששי.

יעקב מרגי: חלק מעסיקים את הסייעת בימי וששי וחלק לא.

יעקב מרגי: הסייעת השנייה היא חלק ממאגר של ממלאות מקום שגם זה לא צריך להיות, מניידים מגן לגן סייעת שנייה.

יעקב מרגי: את יודעת מה, בואי נסת

יעקב מרגי: פק קודם כל באלה, בואי תעני לנו, אחר כך נראה.

איילת נחמיאס ורבין: אני יכולה להעיר משהו לפני זה?

יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: שלום.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כל אני מודה לך על הדיון החשוב, אני מתנצלת, הגעתי מוועדת כלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר משהו, הגם שגם אני רוצה לשמוע את התשובות של השלטון המקומי, אני חושבת שהרבה יותר מזה שזה מונח לפתחם, זה מונח לפתחה של הממשלה שקיבלה החלטה חשובה, טובה, אני מאוד הערכתי וכיבדתי אותה, אני מטפלת בכמה פניות מגני ילדים בכמה מקומות בארץ ואומרים לי בסוף ראשי ערים שאני מדברת אתם ישירות, הם מדברים אתי על המצוקה שלהם, הם אומרים: קבעו לנו תקינה של שלושים ילדים, אנחנו מוצאים את עצמנו, קבעו עד חודש ינואר, זה היה אם אני לא טועה עד 31 לדצמבר, זה היה המועד הקבוע, ב-3 ינואר 2016 פתאום נהיו עשרים ותשעה ילדים בגן, לא עשרים ושבעה אלא עשרים ותשעה, איך רוצים שאני אממן את זה?

איילת נחמיאס ורבין: הם מספרים לי, ראשי הרשויות, הם אומרים: תראי, בגנים מסוימים, שיש בהם ילדים בשילוב למשל, אנחנו אמרנו: או.

איילת נחמיאס ורבין: קיי אנחנו לוקחים את זה על עצמנו למשך עוד כמה חודשים, זאת אומרת, הגם שאנחנו הרבה פעמים באים בטענות לרשויות המקומיות – ואל תתרגלי לזה כי יש לי גם הרבה טענות לרשויות המקומיות, אבל אני אומרת שזה מגולגל במידה רבה לפתחה של הממשלה וכתוצאה מכך גם לפתחנו.

יעקב מרגי: אני אעשה סדר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת - - -

יעקב מרגי: בדלתא שחסרה לה, חשבנו שזה הקריטריון.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאני ראיתי בחוזר.

יעקב מרגי: זה נכון, עד התאריך הקובע.

יעקב מרגי: מרגע שאושר – הוא מתוקצב מלא.

יעקב מרגי: ראש הרשות לא יכול לומר לך: היה לי - - -

<קריאה: עד סוף השנה?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: תקני אותי אם לא.

<קריאה: לא, לא.

יעקב מרגי: רגע, רגע, רגע.

יעקב מרגי: מרגע שאושר גן לסייעת שנייה, אתם לא נכנסים לשאלה אם ירדה מצבת או לא.

<סימה חדד מה יפית: ודאי שכן.

יעקב מרגי: אז שאלתי.

<סימה חדד מה יפית: אנחנו תיקצבנו בתחילת השנה את כלל הגנים שעל פי המערכת ראינו שמגיעה להם סייעת.

<סימה חדד מה יפית: על הרשויות היה לדווח עד סוף דצמבר על מספרי הילדים.

<סימה חדד מה יפית: מינואר, ההחלטה הייתה, שאם נגרע ילד - - -

יעקב מרגי: רגע, תני לה, רגע, לא, לא נכון, אל תקפצי, תמשיכי את הסקירה.

<סימה חדד מה יפית: תיקצבנו עד דצמבר.

<סימה חדד מה יפית: אם בינואר נגרע ילד מן המצבת - - - של הרשות המקומית להמשיך ולתקצב את הסייעת בעצמה.

יעקב מרגי: בעצמה?

יעקב מרגי: בואו, רגע, רגע, רגע, רגע.

איילת נחמיאס ורבין: ברצונה תממן ברצונה לא תממן.

איילת נחמיאס ורבין: זה חלק מהבעיה.

<סימה חדד מה יפית: לא, זה לא היה ברצונה תממן ברצונה לא תממן.

איילת נחמיאס ורבין: אבל גבירתי, הרפורמה הזו היא רפורמה שנכפתה על ראשי - - -

יעקב מרגי: בואו, אני אסביר לך, רגע, איילת.

יעקב מרגי: יש לי מסמך של המינהל הפדגוגי, משרד החינוך, מדינת ישראל, בסדר?

יעקב מרגי: סעיף ז' - - -

<קריאה: זה גם רטרואקטיבית, אם אני לא טועה, שאתם מורידים את זה.

יעקב מרגי: לא, את לא מפריעה לי.

יעקב מרגי: חכי, עוד לא עניתי תשובות, כבר יש לך קריאת ביניים?

יעקב מרגי: חכי.

יעקב מרגי: סעיף ז', "סעיף תשלום ודוחות ביצוע.

יעקב מרגי: א.

יעקב מרגי: בדיקת זכאות לתשלום סייעת שנייה תתבצע לפי מספר הילדים המדווח בגן.

יעקב מרגי: יובהר, כי המועד האחרון לתיקונים ועדכוני תלמידים על ידי הבעלות, לצורך תיקצוב הסייעת הנוספת, יהיה עד סוף חודש ינואר.

יעקב מרגי: באחריות הרשות לדאוג לתיקון השגויים עד למועד זה.

יעקב מרגי: מספר התלמידים הסופי שיהיה קיים במערכת במועד זה, יהווה בסיס לקביעת הזכאות, לתיקצוב ולגובהו.

יעקב מרגי: " לא לקפוץ, חכו, בסדר, תמשיכי.

יעקב מרגי: זה מה שהבנתי קודם.

יעקב מרגי: ישראל, אתה זוכר את המושג שהטְבַּעת 'תאריך קובע'?

<ישראל אליסף: כן.

יעקב מרגי: זה בדיוק מה שאומר סעיף ז', יש תאריך קובע.

<ישראל אליסף: זה בעייתי, זה מה שאמרנו - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, רגע.

יעקב מרגי: אומר משרד החינוך והסעיף הזה אומר כך, שאם בתהליך הקביעה שזה עד סוף דצמבר, נכון?

יעקב מרגי: עד סוף דצמבר, היו שלושים ילד בגן, דֻווחו שלושים ילד בגן, ב-1 בינואר לא היה שינוי, הקצבתם 100%, עכשיו תהיי צמודה אליי.

יעקב מרגי: ב-1 לפברואר נגרע ילד, התקציב נשאר 100%.

יעקב מרגי: עכשיו יש לנו בעיה עם ספטמבר, דצמבר, נכון?

יעקב מרגי: יש תאריך קובע.

יעקב מרגי: קודם כל יש תאריך קובע שהוא 31 לדצמבר.

יעקב מרגי: רגע, יש תאריך קובע שהוא 31 בדצמבר.

יעקב מרגי: לפני כן, אני חשבתי שבכל שלב שנגרע ילד – כך הייתה הצעקה שלכם, בכל שלב שנגרע ילד משרד החינוך מושך - - - זה לא כך.

<ישראל אליסף: אדוני היושב ראש, אנחנו עכשיו במרץ, אז קח בחשבון שכל פעם - - -

יעקב מרגי: בוא אני אענה לך, בוא תקשיב.

יעקב מרגי: צריך תמיד, תקשיב.

יעקב מרגי: האופטימום הוא הדבר הכי טוב, האופטימום הוא הדבר הכי טוב.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים את התופעה הזו גם במעונות, גם בגנים, גם בבתי ספר, ש-1 לספטמבר עד 31 בדצמבר הם תאריכי התארגנות.

יעקב מרגי: הן בהסעות, בהרבה סעיפי תקציב, כי יש תזוזות.

יעקב מרגי: יש כאלה הורים מחכים "עד אחרי החגים" לקבוע מסמרות, איפה, מה, מי, יש תזוזות במערכת, יש רציונל בתיקצוב.

יעקב מרגי: "אני אחכה".

יעקב מרגי: אני מדבר על המציאות.

יעקב מרגי: יכול להיות שבסוף הדיון נצטרך – איך כתבת שם בכותרת, אתגרי יישום?

יעקב מרגי: נצטרך להתייחס גם לרבעון הזה, מה עושים אתו.

<ישראל אליסף: אדוני היושב ראש, אפשר - - -

יעקב מרגי: לא, שלטון מקומי.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: רק לא קוראים לָך שלטון מקומי, אז תציגי את עצמך.

<חגית מגן: בוקר טוב.

<חגית מגן: שמי חגית מגן, ראש מינהל שכר והסכמי עבודה במרכז השלטון המקומי.

<חגית מגן: אתחיל ואומר שקיבלנו עיסוק חדש שנקרא סייעת שנייה בגני ילדים, אין לנו עדיין הסכם קיבוצי, הסכם שכר לעיסוק הזה, היינו בדין ודברים עם ההסתדרות והחלטנו כרגע לתת שנה פיילוט כדי לראות - - -

יעקב מרגי: עצרי פה.

יעקב מרגי: יהיה דיון היפראקטיבי, ככה.

יעקב מרגי: למה צריך הסכם קיבוצי חדש לסייעת שניה?

יעקב מרגי: האם היא לא סייעת?

<חגית מגן: היא סייעת ולכן, אל"ף לא היה, 'האנייה המשיכה לשוט', ההנחיה שלנו של המרכז לשלטון מקומי, לכל מי שפנה מן הרשויות המקומית, הייתה שיש להעסיק אותה כמו סייעת ראשונה.

<חגית מגן: הייתה לנו בעיה, בגלל התיקצוב, שהוא 100% ולא 117% כמו סייעת ראשונה, עם ההחלפה של הסייעת השנייה, מה קורה במקרה של מחלה, אם היא חולה רק יומיים, האם אני חייבת כרשות מקומית לספק מחליפה?

<חגית מגן: ששים ושבע שנים לא הייתה מחליפה בגן לסייעת שניה, האם אני חייבת?

<חגית מגן: מה קורה ביום ששי?

<חגית מגן: והשאלות האלו הן שאלות שאין להן כרגע פתרון.

<חגית מגן: כל רשות סובְרְנית ועצמאית להחליט בעניין של יום ששי.

<חגית מגן: זה לגבי - - -

יעקב מרגי: הסיחו את דעתי כשאמרו את השם שלך, מה השם שלך?

<חגית מגן: חגית.

יעקב מרגי: חגית, תקשיבי.

יעקב מרגי: אני מבין.

יעקב מרגי: אני משתדל להיות כנה והגון והוגן.

יעקב מרגי: אני מבין.

יעקב מרגי: אם בסייעת הראשונה אתם מתוקצבים ב-117% וה-117% זו הדלתא שנותנת לכם מענה - - -

<חגית מגן: זה מיועד לסייעת מחליפה.

יעקב מרגי: אני אומר, גבירתי, נכון שאת רוצה לדבר?

<קריאה: כן, אבל - - -

<חגית מגן: מחליפה זה ליום היעדרות.

<לילי פוקמונסקי: מחליפה זו סייעת משלימה במקום פעם בשבוע שסייעת לא עובדת.

<חגית מגן: נכון.

יעקב מרגי: ברור לי, ברור.

יעקב מרגי: החידוד שלה הוא חידוד מדויק כי יכול להיווצר רושם שהמשרד נתן את זה למקרים שיצוצו אבל בואי תקשיבי, כל שיטת התיקצוב במדינה הולכת להשתנות, היא משתנה לאט לאט ולא שמים לב אפילו, האוצר הפך את שיטת התיקצוב לנורמטיבית, מי שמתעסק בתיקצוב יודע מה זה נורמטיבי.

יעקב מרגי: בשלב מסוים הוא קובע איקס, סכום מסוים לבעל תפקיד.

יעקב מרגי: בשנים הראשונות הותק נמוך הרשות מרוויחה, או התאגיד הממשלתי מרוויח, שנים אחרי זה הוותק עולה והשלטון המקומי הוא זרוע ביצועית, בגלל זה יש את הארנונה, בגלל זה לא מתקצבים אתכם מאה אחוז, יש סעיפים של 75%, כי אחד משלים את השני.

יעקב מרגי: אני הייתי מצפה, ואני אגיד לך מה הייתי מצפה לו, לא רוצה להכניס אותך למהמורות ואני שואל קודם כל, משרד החינוך בא ואמר והוא קנה אותי, סתם לי את הפה, ברגע שבמצגת היה דף אחד "אתגרי יישום" הוא אומר לי במלים אחרות, מסכימה אתך שיש בעיות, והיא אמרה לי: מסכימה אתך, יש בעיות.

יעקב מרגי: יש תהליך הטמעה, זו שנה ראשונה, קורה כך וכך, אנחנו עכשיו ערים, באתגרי יישום, היא רשמה לי - - - כל השנה, אני יודע שהיא ערוכה לקראת מה היא הולכת, אנחנו באיזה חודש, אפריל - - -

<קריאה: לא, מרץ.

יעקב מרגי: מה אני בא ואומר, אפריל, מה נשאר לנו, סוף שנה, אחרי כן נחפש אתכם בחופשה, קשה – אני אומר כהורה, קשה למצוא אתכם בחופשה, לא אתכם – את הגננות, את המורות, המזכירות, המנהלים, ותתחיל עוד פעם שנה.

יעקב מרגי: באה גברת חדד ואומרת: הנה אתגרי היישום שלי, א, ב, ג, אמרתי לה, לא רשמת את זה, היא שומעת, "אני רושמת", היא מביאה את זה לדיון.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע ממך, אני לא יכול לבוא אלייך בטענות עכשיו: למה קרה כך וכך והרשות לא שמה ביום ששי ורשות אחת עושה מזה החלפות ומניידת, "תהליך הטמעה", "הנהלים לא היו ברורים" אפשר ללכת לשם, בסדר?

יעקב מרגי: הנה, נתתי לך את המפלט "הנהלים לא היו ברורים", הכול, אני יכול ללמד סניגוריה על אותן רשויות.

יעקב מרגי: לא הכול נובע מתחמנות או מתחכום.

יעקב מרגי: אבל, יש לנו את הקטע הזה, נאמר כאן, שראשי רשויות מווסתים ברישום למצב של עשרים ותשעה ילדים ולא שלושים, שווה להם ואז עושים ניוד, מה שנקרא 'חוק הכלים השלובים' כדי להביא את כולם לאותו מצב שלא מתקצבים, אלו עלויות, אף אחד לא אוהב לשלם.

יעקב מרגי: דבר שני, הסוגיה הזו של הניוד, אני רוצה להבין מכם, את הולכת מפה, אחרי הדיון הזה ואני אקרא לכם גם בסיכום, לעשות את זה, כי אני כבר בדיון שהיה ביוני, איילת, ביוני 2015, צפינו את זה.

יעקב מרגי: גם קראנו "הועדה קוראת לכל הגורמים להתכנס לישיבת עבודה כדי להבטיח יישום מיטבי.

יעקב מרגי: כיוון שהזמן כל כך קצר יש להתגייס בדחיפות והוועדה בטוחה בהצלחת המהלך" ואני שמח, אני אומר לכם, יחסית לשנה ראשונה, יחסית למסה כזו גדולה, גם כוח אדם לא מוגדר, למצוא, לקחת "לבור את הבר" ולהיכנס להכשרה, אני אומר לך בכנות, זו לא אמירה מכאן, זו יכולה להיות פעם ראשונה, פעם שניה זה כבר משהו אחר, אם זה היה כישלון, אני אומר לכם את האמת, אם הייתי נחשף היום לזה שהרפורמה 'ג'יעג'עה' מה שנקרא וראשי הרשויות - - - וזה חרג, חצי מיליארד שקל הייתי לוקח, יש לי מה להמליץ לשר החינוך לשים את החצי מיליארד שקל האלה אבל לא, בסך הכול הכללי אני רוצה לומר לכם, שיתוף פעולה מירבי, כי אני פחדתי, כשישב פה חיים - - - ביבס, נכון, סליחה, חיים הוא מקרית שמונה, חיים ביבס, כמעט אותו הדבר בתחום מסוים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה יפה ששנינו זוכרים אותו.

יעקב מרגי: כן, מי שהכיר אותו, מי שעבד אתו.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

יעקב מרגי: אז מה אני בא ואומר, חגית, את אתי?

יעקב מרגי: תהליך הטמעה, אנחנו עדיין במהלך השנה, לא נשאר הרבה, תורידי חגים, מערכת השעות שלנו עשירה מפורים עד סוף השנה כמעט, מחופש לחופש, מיום בטלה ליום בטלה, אז נתייחס לסוגיות האלו כפי שאמרנו, עשרים ותשעה ולא שלושים, סוגיית ממלאות מקום, סוגיית יום ששי, רגע, רגע, סוגיה שלא דיברנו עליה – תימרוץ ראשי הרשויות להוציא את הסייעות להכשרה של 270 שעות, זה הצורך של הרשות, לא של הסייעת, זה צורך של הילדים לא של הסייעת אבל, יש לנו win-win פה.

יעקב מרגי: וגם, זה תהליך, בלי ההכשרה הזו, אנחנו דורשים הגדרת מקצוע לסייעת, בלי ההכשרה הזו, הבסיסית ואני שמח שמשרד החינוך שותף לסילבוס של אותה הכשרה, אז אני מבקש.

<חגית מגן: אל"ף, אנחנו מוכנים להיות שותפים פעילים לכל מה שצריך.

<חגית מגן: אני מסכימה אתך במאת האחוזים, סייעת שניה לא אמורה להיות מילוי מקום, היא צריכה להיות סייעת קבועה בגן ילדים, היא צריכה לקבל את הקביעות שלה, בדיוק כמו סייעת ראשונה.

<חגית מגן: אחת הסיבות שלא עשינו את ההסכם עד עכשיו, הייתה כדי לראות אם הרפורמה הזאת היא לא דבר חולף, ששנה הבאה לא יתחלף ואז יגידו: לא, אנחנו מורידים ואנחנו בינתיים עם 5,000 סייעות שהכנסנו ולא יודעים מה לעשות אתן.

יעקב מרגי: אם הם יבטלו אני אתן לך את הסעד מה לעשות.

<חגית מגן: לא מכירה, לא נראה לי שיהיה שר שיוכל למשוך חזרה את הרפורמה אחורה - - -

יעקב מרגי: אל תאמרי, חז"ל אמרו את זה לפני הרבה שנים, עוד לפני שהכירו את הפוליטיקאים של הדור הזה, "אל תאמר אי אפשי", אל תאמרי 'אי אפשר' ו'לא יהיה', תמיד יש הפתעות בחיים.

<חגית מגן: תמיד יש הפתעות אז אני רוצה להאמין ובכל מקרה, אם יש צורך, אנחנו נוציא ריענון בחוזר מנכל, אני לוקחת את זה על עצמי, בחוזר מנכל של מרץ להוציא ריענון, שסייעת שניה צריכה להיות עם תנאי העסקה כמו אלה של סייעת ראשונה, לרבות לא מילוי מקום ולא ניוד מגן לגן.

<חגית מגן: זה דבר אחד.

<חגית מגן: לגבי תימרוץ הכשרה, אנחנו בוועדה יחד עם סימה חדד ממשרד החינוך, עם מחלקת הדרכה שלנו, עם מינהל חינוך שלנו.

<חגית מגן: יש לנו בעיה של תיקצוב לעניין הזה.

<חגית מגן: להוציא 5,000 סייעות ל-270 שעות זה לא מעט כסף.

<חגית מגן: ההסתדרות לא מוכנה שזו תהיה השתלמות אחר הצהרים, מה שאומר שאני צריכה להביא מילוי מקום למי שתיעדר במהלך יום הלימודים.

<חגית מגן: על המילוי מקום וההיעדרות הזו אנחנו מבקשים תקציב.

יעקב מרגי: אני לא - - -

<חגית מגן: בסדר.

יעקב מרגי: החוברת האפורה של מרכז השלטון המקומי - - -

<חגית מגן: הכיס העמוק.

יעקב מרגי: החוברת האפורה של המרכז לשלטון מקומי – מכירה אותה?

יעקב מרגי: חוזר המנכל הזה עם הרבה השתלמויות.

יעקב מרגי: השתלמויות באילת ובים המלח, שם לא כואב לאף אחד.

<חגית מגן: אל"ף, מממנים את זה.

<חגית מגן: לא השלטון המקומי, העובדים מממנים את זה.

יעקב מרגי: גם העיריה.

<חגית מגן: חלק הארי - - -

יעקב מרגי: הרבה פעמים את באה לעירייה ואת רואה איזו אווירה של שקט.

יעקב מרגי: את שואלת: מה קרה?

יעקב מרגי: הם יצאו להשתלמות באילת.

<קריאה: באמצע שנת הלימודים.

יעקב מרגי: אז בואי, חגית, חגית, אני מסכים אתך, אני לא מזלזל, אני לא מקל ראש, חגית, אני לא מקל ראש.

<חגית מגן: אנחנו בהתדיינות.

יעקב מרגי: אני מיד נותן לך, אחרי ההסתדרות אני נותן לכם.

יעקב מרגי: תקשיבי, אני לא מקל ראש.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מצטערת, אגב, שהן יוצאות לפעמים להשתלמות.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע, בגלל שהעבודה מאוד מאוד קשה - - -

יעקב מרגי: איילת.

איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה את - - -

יעקב מרגי: אני רוצה לתת לה - - -

<קריאה: הסייעות לא יוצאות להשתלמות.

יעקב מרגי: את אותה חשיבות.

יעקב מרגי: לכן אני מדגיש.

יעקב מרגי: ואני אומר, תקשיבי, אני לא מקבל ראש, כי אם נזלזל ביחידת המימון הקטנה הזו, נביא את הרשויות המקומיות לתקופות שלא רוצים לחזור אליהן אבל, אני כן רוצה שיצא המסר של החשיבות של הדבר, יצא המסר ש'גמרנו, זה מוטמע במערכת וזה קדימה'.

יעקב מרגי: ותאמיני לי, אפשר להוציא, אפשר, נכון?

יעקב מרגי: יש לכם בעיה?

יעקב מרגי: ישיבה משותפת, ישיבות משותפות, תראו איך מממנים, איך זה בא על חשבון זה, איך מותחים פה, משחררים פה, יכול להיות שבתהליך ההטמעה משרד החינוך היקצה סכום יותר גדול לפי מה שהוא חשב ויש לו איפה 'לרווח מתניים' בסעיף כזה ולצמצם בסעיף אחר.

יעקב מרגי: אני לא יודע.

יעקב מרגי: לכן אני לא בא ואומר: 'כזה ראה וקדש' כי אני רוצה להיות הגון והוגן עם המערכת.

יעקב מרגי: אני רק רוצה לשמוע ממך את הצליל שזה כן חשוב, ושאנחנו נעשה הכול ביחד עם משרד החינוך ועם ההסתדרות ועם ראשי הרשויות, כדי להביא את זה למצב, שזה - - - .

יעקב מרגי: את יודעת, אם אנחנו חפצים שזה לא יתבטל, האינטרס של כולנו שנתכנס עם אותם אתגרי יישום, ניישם אותם, כי ברגע שזה יגדל מחמישה סעיפים לשמונה או לתשעה, כל שר שיבוא, יבטל את זה.

יעקב מרגי: וכל שר אוצר שיחפש לקצץ יאמר: תורידו, הנה, ממילא זה חורג, זה לא הצליח, אנחנו לא רוצים להגיע לשם.

<חגית מגן: אני גם לא רוצה להגיע לשם, זה בחשיבות ואני אתך.

<חגית מגן: תשמע איזה צלילים שאתה רוצה, אני לא אחזור על מה שאמרתי.

<חגית מגן: אנחנו שם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ואיך את הולכת להעביר את זה לראשי - - - דרכי העבודה שלך?

<חגית מגן: אנחנו בהתדיינות - - -

יעקב מרגי: לא, איך זה מוטמע ברשויות המקומיות?

יעקב מרגי: שניה, שניה, היא תענה לי ואני אתן לך.

איילת נחמיאס ורבין: לא, כי איך עושים רוורס עם גנים שהוציאו מהם את הסייעת השנייה?

איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה גנים כאלה.

יעקב מרגי: איפה הם?

יעקב מרגי: הם לא יכולים, זה ינואר, לגבי ספטמבר עד תחילת ינואר, הם ימצאו דרך 'לרבע את המעגל'.

<חגית מגן: אנחנו מכניסים.

<חגית מגן: ראש הרשות יש עליו לחץ אדיר להכניס סייעת שניה ולא לחכות עד ינואר.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: לכן אתם תשבו - - -

<חגית מגן: ילדים הלא גמולים ב 3-4 גם הכניסו, כי ילדים לא גמולים זה בעיקר בחודשים הראשונים.

יעקב מרגי: אני הסכמתי אתך.

<חגית מגן: אפריל הוא כבר - - -

יעקב מרגי: אבל אני מסכים אתך, חגית, רגע, לא, לא, לא.

יעקב מרגי: אני רוצה לעזור לכם, נכון?

יעקב מרגי: אז חכו, אני רוצה לעזור לכם, חכו.

יעקב מרגי: חגית, את לא מקשיבה לי.

יעקב מרגי: אנחנו הסכמנו שהדלתא הזו של הרבעון היא בעייתית, צריך למצוא איך מצמצמים אותה או מבטלים אותה לגמרי.

יעקב מרגי: אתם תשבו על זה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת ממך איך זה הולך להיות אחרי שהגענו והסכמנו על חשיבות העניין, איך תהליך העבודה אצלכם?

יעקב מרגי: אנחנו עם ועדת הכנסת עכשיו, את חוזרת לאן?

יעקב מרגי: למרכז השלטון המקומי?

<חגית מגן: חוזרת למרכז שלטון מקומי, חוזרת להסתדרות, נבנה הסכם קיבוצי, נפרסם אותו, מחייב, הוא ייכנס לחוקת העבודה, תפקיד מחייב.

<חגית מגן: אפילו - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, חגית, חגית, הנה, נפלת.

יעקב מרגי: לא הבנת.

יעקב מרגי: את אומרת במלים אחרות: אני תלויה עכשיו בהסכם קיבוצי - - -

<חגית מגן: אני לא תלויה.

יעקב מרגי: אז למה הלכת ישר לפתרון הזה?

יעקב מרגי: אין פתרון.

יעקב מרגי: אני עוד לא שמעתי את ההסתדרות, אין לי את ההסתדרות.

יעקב מרגי: אין לי את ההסתדרות כרגע.

יעקב מרגי: לא, רגע, יש לי משרד החינוך ושלטון מקומי.

יעקב מרגי: חוזר מחייב זה תהליך הטמעה?

יעקב מרגי: האם לא מכנסים אצלכם ועדת חינוך?

<חגית מגן: זה יהיה במסגרת ועדת חינוך, זה יכול להיות בכנסים שלנו - - -

יעקב מרגי: בסדר, טוב.

יעקב מרגי: או.

יעקב מרגי: קיי.

יעקב מרגי: אבל זה עולה בחוזר.

<חגית מגן: זה יעלה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הסתדרות, בבקשה.

<רותי לוי: קוראים לי רותי לוי, אני ראש חטיבת החינוך בהסתדרות המעוף.

<רותי לוי: אני שמחה מאוד על הדיון שיש פה היום.

<רותי לוי: אני לא מוצאת הבדל בין סייעת ראשונה לסייעת שניה.

<רותי לוי: אני חושבת שגם משרד החינוך חושב כמוני.

<רותי לוי: אני לא קוראת לזה סייעת שניה ולא תוספתית, זו סייעת היא צריכה לעבוד מאה אחוז משרה, היא צריכה לקבל את כל התנאים, אחרי שנתיים היא צריכה לקבל קביעות.

<רותי לוי: ה'בוסית' שלה, מי שמנחה אותה זו הגננת, היא תגיד לסייעות כל אחת מה תפקידה, מבחינתי הן שוות, אני לא חושבת שצריך לעשות הסכם כלשהו.

<רותי לוי: מספטמבר אני בודקת בכל הארץ, הרבה מקומות שמעסיקים אותן ב-73% שזה לא לטעמי ואני עובדת ומתקנת את זה לאט לאט.

<רותי לוי: כנראה שלא מועברות הנחיות כמו שצריך לפחות לצאת להשתלמויות כמו שאר הסייעות, אני לא רואה שום הבדל.

<רותי לוי: לגבי החלפת גננת, היינו כאן בדיונים קודמים עם סייעות רפואיות וסיעות צמודות-ילד ומסתבר, שבימי ששי לוקחים סייעת מהפרויקט, מוציאים אותה מהילד, אומרים לה: תשמרי על הילד בצד, בינתיים תהיי סייעת מחליפה, עושים דברים איומים ונוראים, צריכה לצאת הנחיה שסייעות רפואיות עובדות רק עם הילד שלהן, סייעות צמודות רק עם הילד שלהן, סיעת שניה רק בגן שלה, סייעת ראשונה, שניה, שלישית, לא משנה כמה סייעות יש בגן, ולא משאירים סייעת אחת לבד במקום שצריכות להיות בו שתי סייעות.

יעקב מרגי: בואי נהיה פרקטיים, תקשיבי, אנחנו מדברים על הגדרת המקצוע, בתהליך הטמעה, שוב, אני עדיין בימי החסד - - -

<רותי לוי: זה בסדר, גם אני חושבת.

יעקב מרגי: כל מה שציינו פה זה במסגרת תהליך הטמעה, אין ספק שעוד בישיבה שלפני תחילת שנת הלימודים, נדע שכבר אין לנו את זה, שהגענו לאיזה מסלול מוסכם כדי להטמיע את המערכת עד הסוף וליישם אותה בצורה מיטבית.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על הסייעות כבר דיון אולי שלישי, עם הסייעת השנייה, בלי הסייעת השנייה, דיון שלישי בוועדה בסוגיית הסייעות, או רביעי אפילו ואנחנו מדברים על הגדרת מקצוע הסייעות.

יעקב מרגי: אני מבקש ממך, אני ניסיתי להידבר עם יושב ראש ההסתדרות, לא הצלחתי.

יעקב מרגי: תוציאי לו פניה.

יעקב מרגי: אנחנו גם נכתוב זאת בסיכום, שאנחנו מבקשים שיוביל – אין דרך אחרת להצליח, הנה, קחו את זה כקרדיט, הנה, לא עובד אגו כאן, אני אומר לך, לא אני כיו"ר ועדת חינוך, לא עוד שלושה או ארבעה מחוקקים, לא חברת הכנסת מירב בן ארי שפעילה ואפילו הגישה שאילתה, בסוגיית הסייעת השנייה שנגרעה בגן מסוים בפתח תקוה, לא יצליחו להוביל את זה מול האוצר אם יו"ר ההסתדרות לא ירים את זה.

יעקב מרגי: זה לא כסף גדול אם בכלל, זה צעד ארגוני, אני חושב שהוא יכול להביא לכך שהסייעות יוגדרו במשרד הכלכלה כמקצוע, על כל המשתמע מכך.

יעקב מרגי: למי שלא יודע מהי הגדרת מקצוע בחוק, היא כוללת קביעת תנאי סף, התמקצעות שלה, פרופסיה בכלל בסוגיה הזאת ואני חושב שהגיע הזמן, זה מתסכל, אנחנו שומעים פרשיות, שומעים על כל מיני תקלות ואתם יודעים מה, עזבו אלימות, עזבו דברים אחרים, אני לא דן מטפלת שהחליק לה ילד, לא דן אותה.

יעקב מרגי: או שמעדה בפיה בסגנון.

יעקב מרגי: אף אחד לא הכשיר אותה.

<קריאה: גם מי שמוכשר יכול לקרות לו.

יעקב מרגי: בואו, אני אומר לכם, הגיע הזמן ואני מבקש, הנה, אני אומר לך, גברת לוי, עורכת הדין רות לוי, אני מבקש שתיקחי את זה אישית, תעבירי לו את המסר, אנחנו גם נוציא לו פניה, כי כשהוא רצה בסייעת הרפואית הוא הצליח, בסייעות הוא הצליח, בהסכם הקיבוצי שלהן הוא הצליח, אז לכן אני אומר, אני חושב שהגיע הזמן שישלים את המלאכה, שיגדיר אותן, שיפנה לשר הכלכלה שהוא ראש הממשלה, להגדיר את הסייעת.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: הסיכום יהיה.

יעקב מרגי: פתח תקוה, נכון?

<אחז אגם: לא, תל אביב.

יעקב מרגי: תל אביב, קיבלה תל אביב.

יעקב מרגי: מה, לא ייצגה אותך?

<אחז אגם: היא - - -

יעקב מרגי: מי מפתח תקוה שביקש רשות דיבור?

יעקב מרגי: דיברת.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אחז אגם: אני יושב ראש פורום הגנים בתל אביב.

<אחז אגם: אחד הדברים שעולים פה, וזו אולי המסקנה הכי ברורה מהשיחה היא שאין פיקוח.

<אחז אגם: משרד החינוך אומר ככה, הרשויות המקומיות אומרות ככה ומשרד החינוך לא מפקח מספיק טוב על הרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: זה לא מה שאני הבנתי אבל לא משנה.

<אחז אגם: לא, אני אגיד - - -

יעקב מרגי: אני ארבע דקות לפני סיום, אני לא רוצה להתעכב.

<אחז אגם: אני אגיד לך למה אני הבנתי שכן, כי אם משרד החינוך אומר שהרשות אמורה להמשיך לתקצב את זה עם עשרים ותשעה ילדים והן לא עושות את זה בפועל, אז אף אחד לא מפקח על זה שהן כן יעשו את זה, באם זה נאמר.

<אחז אגם: יכול להיות שהרשויות המקומיות לא הבינו את הרפורמה ואיך היא אמורה להיות, יכול להיות שצריך לחדד גם את הדברים האלה אבל הדבר העיקרי שעולה זה פיקוח, פיקוח, פיקוח.

<אחז אגם: עוד דבר שאני - - -

יעקב מרגי: תודה, תודה, תודה.

יעקב מרגי: הגברת מטבריה, האם את מרוצה מהדיון?

<עמליה עמיר: לא כל כך.

יעקב מרגי: למה?

<עמליה עמיר: יש לי שתי הערות.

<עמליה עמיר: 270 שעות שאתם מכשירים סייעות זה בתחילת העבודה שלה.

<עמליה עמיר: גננת הולכת לסמינר, לומדת במשך כל השנים, היא עוברת - - -

יעקב מרגי: בואי נתחיל.

יעקב מרגי: את רוצה להיכנס לקומה עשירית וזה דרך קומה ראשונה, אני עוד לא הגעתי לקומה הראשונה אפילו.

<עמליה עמיר: אבל אני סייעת, אחרי שלושים שנות עבודה, אני בכוחות עצמי, כמו שהחברה שלי הולכת לעשות תואר ראשון לבד, או שאני רוצה לעשות - - - למה השלטון המקומי - - -

יעקב מרגי: איך קוראים לך?

<עמליה עמיר: עמליה.

יעקב מרגי: עמליה, תקשיבי.

יעקב מרגי: מסכים אתך, תקשיבי, סליחה, עמליה, אנחנו מסכימים אתך, בואי, תקשיבי.

יעקב מרגי: השלושים שנה שלך תורמות עכשיו לסייעות הבאות.

יעקב מרגי: בואי תקשיבי.

יעקב מרגי: אנחנו 'על הגב שלך' סליחה על הביטוי, עושים על הניסיון שלך וטוב שאתן זועקות את זעקתן של הסייעות לדורות הבאים גם כן.

יעקב מרגי: מה אני בא ואומר, אנחנו כרגע, אין לנו, לא לחינם פניתי להסתדרות כי זה הבסיס, א-ב, שכדי לטפל בחולה צריך לדעת מה המחלה.

יעקב מרגי: מה התנאים לטפל במחלה.

יעקב מרגי: אז כרגע, לגבי הגדרה, כדי לתת לך את ההכשרה הבסיסית והשתלמות מתמשכת והתמקצעות והעשרה והקצאה והכשרה וכל מה שצריך, צריך קודם כל להגדיר, אנחנו אפילו לא בשלב ההגדרה, הנה, אני אומר לך, אין מי שקבע עדיין, גברת עמליה, מהו הידע שאת צריכה כדי להיות סייעת.

יעקב מרגי: אני אומר לך את האמת, מיידע אישי בשלטון המקומי, כל מי שרוצה לשים את האחיינית, את הדודה או את הגיסה שאין לה עבודה, זה ה'פול' של הממלאות מקום, לוקחים מכל הבא ליד, לא רוצה להגיד לך, לא בודקים ר.פ., לא בודקים רישום פלילי, לא בודקים תעודה, לא בודקים כלום.

<עמליה עמיר: אני מסכימה אתך - - -

יעקב מרגי: אז תני לי, אני לא שם, אני עדיין לא מגיע למה שאת מבקשת.

יעקב מרגי: בואי נתחיל מהתחלה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: בבקשה, גבירתי.

<לילי פוקמונסקי: תודה.

<לילי פוקמונסקי: אני לילי פוקמונסקי, מנהלת המחלקה לגננות בהסתדרות המורים.

<לילי פוקמונסקי: אני רוצה לברך על הרפורמה המלאה כמו שהגברת חדד הציגה אותה לוועדה, ומצד שני, יש לי חיבור גם לאורחים עם הטענות שהם מעלים ויש לי גם טענות למרכז השלטון המקומי, שטוען שאין מספיק כספים כדי לממן את הסייעת הנוספת בשלמותה אבל, כשבמה

<לילי פוקמונסקי: לך שנת הלימודים אפשר להוציא את כל הסייעות לטיולים בארץ ובחו"ל, לשלושה ארבעה או חמישה ימים אז לזה יש כסף - - -

<חגית מגן: אני ממש לא יכולה לשמוע את - - -

יעקב מרגי: חגית, חגית, בואי נלמד אותך, בואי נלמד אותך משהו, סליחה, אני יותר צעיר ממך, בסדר?

יעקב מרגי: אלמד אותך מהניסיון שלי הקצר.

יעקב מרגי: קודם כל תתאמני לשמוע גם מה שלא ואת יודעת מה שלצערנו הרב, גם מה שלא נכון, אחר כך, חכי, למה את קופצת?

<לילי פוקמונסקי: הרי הטענות של הגננות מגיעות אלי עם זה ששבוע שלם הסייעת יוצאת לפעילות, השתלמות באיזשהו מקום - - -

<קריאה: איפה?

<לילי פוקמונסקי: סליחה, סליחה - - -

יעקב מרגי: סליחה, תנו לה לדבר.

<לילי פוקמונסקי: יכול להיות שבטבריה לא אבל - - -

יעקב מרגי: גברת, אנחנו אין לנו את הזמן.

<לילי פוקמונסקי: לסיום, אני רוצה להגיד שכל גננת וגננת לומדת, נכון שהיא מגיעה כבר עם תואר ראשון למערכת בשנים האחרונות אבל, את כל השתלמויות היא עושה אחרי הצהרים על חשבונה ולכן, אני אומרת, גם להקדיש אחר הצהרים בזמן לימודים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מאוד מודה לך.

יעקב מרגי: סליחה, סליחה, רבותי, ישראל, אני באיחור, אני צריך להיות במליאה כבר.

יעקב מרגי: אני מודה לכל מי שיזם את הדיון, לחברי הכנסת הנוכחים, אפילו למירב בן ארי ששמעה ככה, בשקט.

מירב בן ארי: אני עוד לא קיבלתי תשובה לשאילתה שלי.

יעקב מרגי: תקבלי מהשר.

מירב בן ארי: ברור.

מירב בן ארי: בסוף מי עונה לשר, אתה חושב, השר יושב וכותב?

יעקב מרגי: הגברת חדד תכתוב לו.

יעקב מרגי: אני מודה לכל היוזמים של הדיון, בין אם הם חברי כנסת ובין אם הם מהציבור הרחב וארגוני ההורים.

יעקב מרגי: מודה לכל מי שהשתתף בדיון.

יעקב מרגי: מודה למשרד החינוך על הסקירה, לשלטון המקומי ולהסתדרות ולכל מי שהיה כאן ואני רוצה לומר, כל מה שאמרתי שיהיה בסיכום יופיע, אני לא אקריא את זה אבל, אין ספק שאני מבקש ממשרד החינוך, יחד עם השלטון המקומי וההסתדרות, שיתכנסו לסוגיות - - -

<קריאה: וההורים.

יעקב מרגי: וההורים, סליחה, אני קודם - - -

מירב בן ארי: אני יכולה רק לשאול שאלה?

מירב בן ארי: לפני שאתה מסכם, כי לא אמרתי מילה, רק הקשבתי, כי באמת זה חשוב.

מירב בן ארי: יש לכם צוות הפקת לקחים?

מירב בן ארי: שנה ראשונה של הרפורמה?

מירב בן ארי: יש צוות כזה?

מירב בן ארי: האם הצוות כולל גם הורים?

יעקב מרגי: לא, אז בואו - - -

מירב בן ארי: רגע, תן לי שניה, אני חייבת, רק ישבתי והקשבתי, לא אמרתי מילה.

מירב בן ארי: לא יכול להיות, שבמדינת ישראל ב-2016, יושבים צוותים מקצועיים בלי נציגות הורים.

מירב בן ארי: אי אפשר.

מירב בן ארי: אנחנו לא מנהלים - - -

יעקב מרגי: אנחנו קוראים לזה בסיכום.

מירב בן ארי: דרך אגב, גם ייאמר לזכותו שאין כאן דיון שאין כאן נציג הורים, כל דיון אגב, מ-30% עבודה - - - אתם חייבים ומבטיחים לוועדה שההורים יהיו חלק מזה.

יעקב מרגי: יפה, בסיכום יופיע.

יעקב מרגי: לא, לא, לא, אין צורך במחיאות כפים כאן בוועדה.

<קריאה: זה היה חובה.

יעקב מרגי: אנחנו קראנו לזה בסיכום שהיה בדיון ביוני 2015.

יעקב מרגי: אני מבקש שנציגות הורים תהיה בצוות הזה, לטפל בנקודות שהועלו כאן, הן לגבי התאריך הקובע של הרבעון הראשון, סוגיית גריעת הסייעת, חגית, סוגיית גריעת הסייעת במהלך השנה, סוגיית המאגר של ממלאות המקום, ניוד, אחוז משרה, אחוז העסקה, ימי ששי, כל מה שקשור, כל מה שאמרתי שיהיה בסיכום.

יעקב מרגי: אני מבקש, לאחר שקיימתם דיון וסיכמתם את הדברים, לקבל את ההבנות אליי לדיון.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה דיון מעקב בסוגיה הזו וההסתדרות, אני אשמח לראות את ההתקדמות שלך יחד עם יושב ראש ההסתדרות בנושא הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה.