ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 456, 2016-09-11 11:20

משה גפני: שלום לכולם.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום אישור לפי סעיף 59ב(ח) לחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975 לדרך הפרטת חברת פרזות – חברה ממשלתית עירונית לשיכון ירושלים בע"מ ואישור לפי סעיף 10 לאותו חוק להשקעה בחברת עמידר – החברה הלאומית לשיכון בישראל בע"מ.

משה גפני: אני ביקשתי שני דברים, ובינתיים התברר משהו שאני רוצה להביא לוועדה.

משה גפני: אבל תכף נגיע לזה.

משה גפני: אנחנו מדברים על מיזוג חברת "פרזות" עם חברת "עמידר".

משה גפני: בישיבה היה מדובר – וככה זה גם אושר – שלא יעבירו את המניות, אלא עד שיקנו דירות.

משה גפני: הטענה בעניין הזה הייתה שאם זה מה שיקרה אז לאף אחד לא יבער לקנות דירות, ולכן ההצעה הזאת היא הצעה לא טובה.

משה גפני: ההצעה שהוצעה לי, ואני חושב שהיא נכונה היא לא לעכב את המניות, אבל מחיקת החובות של הממשלה למה שקיים היום תהיה רק לאחר דיווח לוועדת הכספים שאכן כל הכסף, 130 מיליון שקל, נוצל וקנו עם זה דירות.

משה גפני: דבר שני, הנושא של העובדים.

משה גפני: ניסים, אתה אמרת לי ביום חמישי שזה עומד להסתדר, ואני גם קיבלתי דיווח כזה.

משה גפני: אני מבין שזה עדיין לא הסתיים.

<ניסים סלמן: אין הסכם.

משה גפני: אנחנו לא אוהבים שזה נסחב כל כך הרבה זמן.

<ניסים סלמן: גם אני לא.

משה גפני: אני חושב שזה מהלך נכון.

משה גפני: אנחנו דואגים לעובדים, ואנחנו רוצים שהעובדים יהיו מרוצים.

משה גפני: אז אולי, בבקשה, ניסים סלמן, קודם תדווח, ונדבר עם העובדים.

<ניסים סלמן: אני סגן מנהל רשות החברות הממשלתיות.

<ניסים סלמן: האירוע הזה של "פרזות" זה לא מתווה הגז, אבל זה כבר נהיה מיני מתווה גז.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: כדי שלא תישאר הגדרה כזאת בפרוטוקול – זה לא מתווה גז, זה לא מיני מתווה גז.

משה גפני: התכנית ברורה.

משה גפני: אנחנו הסכמנו לתכנית הזאת.

משה גפני: היא תכנית טובה.

משה גפני: אנחנו מבקשים לעשות את השינוי הזה, אבל הנושא המרכזי בסוף היה העובדים.

משה גפני: צריך להגיע לפתרון.

משה גפני: אני לא חושב שהפתרון רחוק.

משה גפני: הפתרון ברור.

משה גפני: צריך להגיע לפתרון.

משה גפני: זה לא קשור למתווה הגז.

משה גפני: במתווה הגז הייתה מחלוקת לגבי הנושא עצמו.

<ניסים סלמן: זה היה בהומור.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: פה לא הייתה מחלוקת.

משה גפני: כולם הסכימו.

<ניסים סלמן: בעניין העובדים – התנאים המסחריים סגורים, ההסכם גמור.

<ניסים סלמן: הייתה נקודה אחת שהם ביקשו שהחשבון הייעודי עם כל הכספים של העובדים והגמלאים שנמצאים בפנסיה תקציבית שזה בערך 20 מיליון שקל עם כל רצועות הביטחון, יופקד בחשבון ייעודי, בחשבון נאמנות עם נאמן חיצוני.

<ניסים סלמן: הייתה מחלוקת.

<ניסים סלמן: ביום חמישי האחרון אצל ניסנקורן עם אורי יוגב עברה החלטה שהחשבון הזה יישאר חשבון ייעודי, אבל יהיה עליו שעבוד לטובת העובדים.

<ניסים סלמן: עכשיו אנחנו בניסוח של אותו כתב שעבוד.

<ניסים סלמן: זה הנושא שנותר.

<ניסים סלמן: קבענו מועד חתימה ליום רביעי בהסתדרות.

<ניסים סלמן: אני מקווה שביום רביעי זה באמת ייחתם.

משה גפני: מי מהעובדים או מההסתדרות נמצא?

משה גפני: בבקשה.

<מוטי יונה: שלום רב.

<מוטי יונה: אני יושב-ראש ועד העובדים.

משה גפני: אין מישהו מההסתדרות?

<מוטי יונה: לא.

<מוטי יונה: לא הוזמנו.

<מוטי יונה: דיברתי עם יושב-ראש המרחב בני בונפיל, והוא טען שלא הזמינו אותו.

משה גפני: כתוב פה שלא רק שהם הוזמנו, אלא הם גם נרשמו שהם מגיעים.

משה גפני: נבדוק את זה.

משה גפני: התקבלה הודעת סמס.

משה גפני: קיבלתי הודעה, אבל זאת לא ההודעה שהייתי רוצה שתהיה.

משה גפני: אבל בסדר.

<מוטי יונה: אנחנו ביררנו הבוקר, והם טענו שהם לא הוזמנו.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: כוועדה אין לנו עניין.

משה גפני: להפך, אנחנו רוצים שההסתדרות תהיה כאן, אנחנו רוצים שהעובדים יהיו כאן.

משה גפני: ככל שיש יותר נציגות של העובדים, ודאי של ההסתדרות, יותר קל לנו לסיים את הדיון הזה.

משה גפני: אז הזמנו אותם, והם אמרו שהם יבואו, אבל כנראה לא הצליחו להגיע.

משה גפני: מותר.

<מוטי יונה: בשבועיים האחרונים היו כמה ישיבות.

משה גפני: אני יודע.

<מוטי יונה: היו התקדמויות, אבל נכון לרגע זה החוזה עדיין לא נחתם.

<מוטי יונה: כמו שניסים אמר קודם יש בעיה עם חשבון הנאמנות והתשלום של הפנסיה לעובדים.

<מוטי יונה: אני מקווה שעד יום שני זה יתקדם וייחתם.

<מוטי יונה: כרגע אין חתימה.

משה גפני: על מה המחלוקת מבחינתכם?

משה גפני: אם אנחנו יושבים עכשיו למשא ומתן מה אתם מבקשים, ומה אנחנו צריכים?

משה גפני: מה הבקשה?

<מוטי יונה: מי שייצג אותנו היו עורכי הדין של ההסתדרות.

<מוטי יונה: הנושא העקרוני הוא הביטחון של תשלום הפנסיה העתידית.

<מוטי יונה: היו כמה אפשרויות, ובסופו של דבר התקבלה איזושהי החלטה.

משה גפני: כמה כסף זה?

<מוטי יונה: 20 מיליון שקל.

משה גפני: ניסים, 20 מיליון שקל.

משה גפני: למה לא חותמים על זה כבר?

משה גפני: אתם מסכימים או לא מסכימים?

<ניסים סלמן: קודם כול ביקשו חשבון ייעודי, וקיבלו חשבון ייעודי.

<ניסים סלמן: אחר כך ביקשו ערבות של חברת "עמידר" שאם לאורך השנים קורה ל"פרזות" משהו אז "עמידר" תיתן ערבות, ו"עמידר" נתנה ערבות.

<ניסים סלמן: אחר כך ביקשו חשבון נאמנות.

<ניסים סלמן: חשבון הנאמנות היא נאמן חיצוני שחותם על הצ'קים.

<ניסים סלמן: זה גם מנגנון שיאכל את הכסף וגם לא ייגמר לעולם, זה ייקח חמישים שנה.

<ניסים סלמן: אז הסכמנו עכשיו לתת להם שעבוד על הכסף הזה.

<ניסים סלמן: צריך לכתוב את כתב השעבוד הזה.

<ניסים סלמן: להגיד לך שזה מיותר?

<ניסים סלמן: - -

משה גפני: לא שמעתי את המשפט האחרון.

<ניסים סלמן: הם רוצים שעבוד על 20 מיליון שקל האלה – ואגב, זה לא 20 מיליון כי ב-day one זה 20, וכשמקבלים את הפיצויים זה יורד ל-12 ואחר כך ל-10 מיליון- -

משה גפני: לא משנה, זה ברור.

<ניסים סלמן: ההתחייבות האקטוארית היא 17-16 מיליון.

<ניסים סלמן: זה עם ריבית מאוד נמוכה כי רצינו להיות סופר בטוחים.

<ניסים סלמן: אז הם שמו עוד כסף – שמו בסוף 20 מיליון – כדי להיות סגורים.

<ניסים סלמן: אז הם רוצים שעבוד על החשבון הייעודי הזה לטובת העובדים שבמקרה שמישהו ב"פרזות" ימעל, ו"עמידר" תקרוס ביום מן הימים עדיין מישהו בהסתדרות יוכל לשים את היד על הכסף הזה, ולקבל את הבטוחה הזאת.

<ניסים סלמן: זה נסגר ביום חמישי.

<ניסים סלמן: ישבנו ביום חמישי עד הלילה כדי להבין איך עושים את זה.

<ניסים סלמן: הייתה לנו היום שיחת ועידה על העקרונות של הנושא הזה.

<ניסים סלמן: עד יום רביעי ההסכם יהיה חתום, ואני מקווה שעד אז נגמור עם זה.

משה גפני: זה הנושא?

משה גפני: טוב.

<ניסים סלמן: אני ארצה עוד התייחסות לפני שתקבל החלטה.

<ניסים סלמן: אפשר בסוף.

משה גפני: יש כאן כאלה שביקשו רשות דיבור.

משה גפני: אז בבקשה.

משה גפני: עורך-דין יוסי חביליו – צדק, חופש, חינוך ורווחה – צחור.

משה גפני: אין עוד נושאים?

<יוסי חבליו: יש לנו הרבה נושאים שאנחנו מדברים.

<יוסי חבליו: זה רק חלק.

משה גפני: עורך-דין חביליו, בבקשה.

משה גפני: אם אפשר רק לא הנאום של הישיבה הקודמת כי הבנו אותה אז.

<יוסי חבליו: הבנו אז נחזור עליו בקצרה כי הבעיה לא נפתרת.

משה גפני: לא נפתרת?

<יוסי חבליו: היא מתקדמת, ולא נפתרת.

משה גפני: למה?

<יוסי חבליו: הייתה ישיבת דירקטוריון של חברת "פרזות", ובמקום לקבל את ההחלטה שהייתה ברורה שקונים דירות ב-130 מיליון, הגדילו מ-50 ל-85 מיליון.

<יוסי חבליו: כלומר עדיין אין לנו ביטחון.

<יוסי חבליו: אז אתה שואל, למה?

<יוסי חבליו: הרי אם פה נאמר בוודאות - -

משה גפני: שתקתי.

משה גפני: רק הסתכלתי על ניסים סלמן.

<יוסי חבליו: אנחנו רוצים להבטיח שכל ה-130

<יוסי חבליו: מיליון יגיעו לרכישת דירות לזכאי הדיור הציבורי - -

משה גפני: על זה מדובר.

<יוסי חבליו: - - זאת גם הייתה ההתחייבות לבג"ץ, וזה הוסכם על-ידיך ועל-ידי הוועדה.

<יוסי חבליו: אנחנו חושבים שכרגע המצב הוא שאין ביטחון.

<יוסי חבליו: הראיה שלנו – עובדה.

<יוסי חבליו: למה אחרי שהיינו פה, ואחרי שדובר שהמניות יוחזקו בנאמנות הדירקטוריון לא ישב ואמר פשוט – קונים ב-130 מיליון?

<יוסי חבליו: למה לעשות את זה בשיטת הסלמי?

<יוסי חבליו: אנחנו חוששים.

<יוסי חבליו: לצערנו, אנחנו מבקשים את מה שביקשנו בפעם שעברה ולפני פעמיים, ובינתיים זה עובד לא רע.

<יוסי חבליו: אנחנו לא מאמינים במחיקה.

<יוסי חבליו: לדעתנו, זה לא שוט מספיק.

<יוסי חבליו: הדבר שאנחנו מבקשים כמו בפעם שעברה – לא לאשר את זה, אלא לדחות את זה לעוד כמה חודשים.

<יוסי חבליו: יקבלו החלטת דירקטוריון לגבי 130 מיליון, יבואו לפה, ובא לציון גואל – נסיר את ההתנגדות שלנו, והכול יהיה טוב.

משה גפני: תודה.

משה גפני: יוסי הירש, גמלאי משרד מבקר המדינה, בבקשה.

<יוסי הירש: אני קודם כול רואה צורך לציין את זה כי אני לא מייצג את משרד מבקר המדינה.

<יוסי הירש: אני עבדתי שם כעשרים שנה, והנושא הזה עדיין בוער בעצמותי כי ליוויתי אותו במשך הרבה שנים.

משה גפני: קשור ל"פרזות"?

<יוסי הירש: בהחלט.

<יוסי הירש: מבקר המדינה נדרש לנושא הזה כבר לפני ארבע שנים לפחות; הוא מלווה אותו באופן רצוף.

<יוסי הירש: אפילו יש לי כאן דיווח של משרד ראש הממשלה שאין התקדמות.

<יוסי הירש: זה מה שהוא קובע – לרכוש דירות ב-130 מיליון שח.

<יוסי הירש: זה עדיין לא התבצע.

<קריאה: זאת עמדת מבקר המדינה?

משה גפני: רגע.

<יוסי הירש: לא.

משה גפני: אי אפשר באמצע.

<יוסי הירש: אני מבקש להצטרף לדעתו של מר חביליו.

<יוסי הירש: זה מגובה בדוחות - -

משה גפני: שנדחה את זה בחצי שנה.

<יוסי הירש: לא.

משה גפני: אז מה?

משה גפני: זאת הייתה דעתו?

<יוסי הירש: להקדים ולרכוש דירות ב-130 מיליון שקל.

משה גפני: זאת אומרת לחכות שיקנו את הדירות האלה.

<יוסי הירש: לא, לא.

<יוסי הירש: הדירקטוריון יכול לקבל מחר החלטה.

<יוסי הירש: ברגע שהוא יקבל את ההחלטה אפשר לחזור.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מיקי אושיצקי, בבקשה.

<מיקי אושיצקי: תודה.

<מיקי אושיצקי: אני סגן מנהל מנהלת הגמלאות במשרד האוצר.

<מיקי אושיצקי: רק רציתי לציין את העמדה שלנו - -

משה גפני: לא הסכמתם שזה יעבור ל- - -

<קריאה: עזוב, עזוב.

<מיקי אושיצקי: רק עכשיו זכיתי לשמוע את הרעיון החדש יחסית.

<מיקי אושיצקי: רק לשם הפרוטוקול, עמדת המנהלת הייתה שלאחר התייעצות עם הלשכה המשפטית לא תתאפשר קליטה במנהלת הגמלאות של הגמלאים הייעודיים של "פרזות".

משה גפני: אמרתם את זה כבר בפעם הקודמת.

<ניסים סלמן: כבר בזבזנו שלושה חודשים על הסיפור הזה.

<ניסים סלמן: אז עזוב.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

<ניסים סלמן: כן.

<ניסים סלמן: אני אזכיר את המתווה ואת המרכיבים שחסרים.

<ניסים סלמן: אני צריך לגמור עם ההסכם הקיבוצי עם העובדים.

<ניסים סלמן: אני צריך לחתום על הסכם בין "עמידר" למדינה; אני צריך לקבל את האישור של הוועדה לסעיף 10, ואני צריך להעביר פה העברה תקציבית שהיא הטריגר של כל הסיפור אחרי שהכול גמור.

<ניסים סלמן: משרד הבינוי ואגף תקציבים, בצדק מבחינתם, אומרים שאם כל זה לא גמור – לא משחררים.

<ניסים סלמן: אתה יודע איך זה במדינה.

<ניסים סלמן: כדי להעביר את ההעברה התקציבית אני צריך להיות כבר עם הכול חתום, ואז נבוא לפה לעשות את ההעברה התקציבית.

<ניסים סלמן: אני מבקש שכן יינתן האישור היום אף על פי שלא גמרתי עם העובדים, כי בכל מקרה המתווה הזה בידיים של הוועדה מתוקף ההעברה התקציבית הזאת.

<ניסים סלמן: אם תיתן לי את האישור היום אני השבוע אחתום על ההסכם של "עמידר"-מדינה – בטוח; על ההסכם עם העובדים – אני מאוד מקווה.

<ניסים סלמן: בכל מקרה המתווה המוחזק אצלכם בידיים בגלל ההעברה התקציבית שהיא הטריגר של כל הסיפור הזה.

<ניסים סלמן: זה פשוט סתם מעכב וגם לא ישחררו את זה, ואז ניגרר לחגים, וזה יהיה בנובמבר.

משה גפני: אנחנו מדברים על זה כבר הרבה מאוד זמן.

משה גפני: אני השתכנעתי.

משה גפני: בתהליך הזה עברנו כמה דברים.

משה גפני: כמובן, העובדים הם הנושא.

משה גפני: בכל פעם שיש לא רק הפרטה אלא גם מיזוג כמו במקרה הזה, אנחנו רוצים שהעובדים לא ייפגעו.

משה גפני: פה מדובר על מעט עובדים, ומדובר על עובדים שאם לא יהיה פתרון לא יהיה להם פתרון.

משה גפני: ניסים הסכים.

משה גפני: הייתה גם הסכמה ודיברו אתי מההסתדרות.

משה גפני: דיבר איתי בונפיל ואחרים מההסתדרות.

משה גפני: צריך לאשר את המתווה הזה.

משה גפני: היה שינוי בעמדה שלנו.

משה גפני: אני מאוד מכבד את עורך דין חביליו ואת יוסי הירש.

משה גפני: אם לא נאשר העסק הזה יתמסמס.

משה גפני: לא תמיד יש ועדת כספים פעילה בנושאים האלה.

משה גפני: ייקח זמן, ובסוף העובדים ייפגעו מכיוון ש"פרזות" לא תעבוד, "עמידר" לא תהיה עם מוטיבציה כמו שהיום, החברות הממשלתיות לא יהיו, וכל מה שנלווה לעניין הזה יהיה רע.

משה גפני: אני הייתי מאשר את זה היום, אבל תוך הכנסת נושא העובדים להחלטה.

משה גפני: כלומר אנחנו מאשרים את זה אבל עם המתווה שאמרתם שייחתם במהלך השבוע.

משה גפני: אם זה לא יקרה אתם תבואו לפה.

משה גפני: אנחנו נמצאים איתם.

משה גפני: אתם צריכים לחתום על מה שאמרת.

משה גפני: לא תחתמו על מה שאמרת – בסדר, אז לא תהיה פה העברה, הכול ייתקע שוב, והאחריות תהיה על הראש שלכם עד כמה שאפשר להגיד דבר כזה.

משה גפני: ניסים סלמן מגלה נכונות אמתית בעניין הזה.

משה גפני: אני גם ראיתי בדיונים שגם העובדים יודעים את זה.

משה גפני: לכן אני מציע את ההצעה הזאת.

משה גפני: חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, אני תומך בעמדתך.

רועי פולקמן: אני אתחיל בגילוי נאות: אני הייתי חבר הנהלה ב"פרזות" מטעם עיריית ירושלים משנת 2009 למשך כמה שנים.

רועי פולקמן: מבחינתי זה סוג של סגירת מעגל.

רועי פולקמן: אני יכול לומר לך שאני מלווה מ-2010 את הדיונים על הפירוק של פרזות עם ויכוחים אם צריך או לא צריך.

משה גפני: זה לא פירוק.

משה גפני: ההגדרה היא מיזוג עם "עמידר".

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: וזה פתרון אפילו טוב יותר ממה שדובר בעבר.

רועי פולקמן: אני נכנסתי לדירקטוריון ב-2009, והיום אנחנו לקראת סוף 2016.

רועי פולקמן: בדרך השתמשו בזה לקניית דירות הדיור הציבורי ולהתחדשות עירונית – כל מיני דיונים שהתנהלו.

רועי פולקמן: אבל השורה התחתונה היא שמאז הכספים האלה ששוכבים בקופת "פרזות" ולא משתמשים בהם לטובת זכאי הדיור הציבורי בירושלים.

רועי פולקמן: זה האירוע.

רועי פולקמן: יש עובדים מעולים ב"פרזות", וברור לגמרי שצריך לדאוג להם.

רועי פולקמן: מה שבטוח זה שצריך להתכנס לסיום כי אנחנו משוועים למשאבים האלה ולידע שיש ב"פרזות" ולטפל בדיור הציבורי.

רועי פולקמן: לכן כל עיכוב שיכול למנוע את הדבר הזה – מיצינו.

רועי פולקמן: אני מכיר את השיח הזה מ-2010 ברמה מאוד קרובה.

רועי פולקמן: בשנים האחרונות אני כבר לא מעורב, אבל עדיין.

רועי פולקמן: לכן אני מאמץ את עמדת אדוני וקורא להתקדם.

רחל עזריה: גם אני מכירה את זה בהיותי חברת מועצת ירושלים.

רחל עזריה: עברנו הרבה מאוד תהפוכות.

רחל עזריה: המידע שנמסר כל פעם היה קצת אחר, המסקנות היו קצת אחרות.

רחל עזריה: אבל מה שחשוב עכשיו זה פשוט להתקדם ולסגור את זה.

רחל עזריה: אי ההחלטה היא יותר חמורה מכל החלטה שתתקבל.

רחל עזריה: לכן לדעתי, עדיף כמה שיותר מהר.

משה גפני: אני מציע כדלהלן - -

<קריאה: אפשר להגיד משפט אחד?

משה גפני: רגע אחד.

<מוטי יונה: דעתנו היא לא לחתום עד שיגמרו אתנו.

<מוטי יונה: זה מתקדם בצורה בלתי רגילה.

משה גפני: אבל אני לא יכול.

משה גפני: אנחנו גם בפגרה.

משה גפני: אנחנו גם יכולים לסחוב את זה הרבה זמן.

משה גפני: אנחנו פה.

משה גפני: בהחלטה אנחנו מקבלים את מה שנאמר פה.

משה גפני: בהצבעה הזאת אנחנו מקבלים את המתווה שהוחלט ביניכם, מחכים לחתימה אף על פי שאישרה את זה; ואם יהיה שינוי בעניין הזה לרעת העובדים לא תאושר ההעברה.

רועי פולקמן: אנחנו יכולים לעצור את זה.

משה גפני: רק להיות ברור: אנחנו משנים את החלטת הוועדה שהייתה בישיבה הקודמת.

משה גפני: אנחנו קובעים שכל ה-130 מיליון ילכו לרכישת דירות לדיור הציבורי.

משה גפני: כל הנושא הזה יהיה חלק מההחלטה.

משה גפני: לא יימחקו החובות מטעם הממשלה עד שלא נקנות כל הדירות.

משה גפני: זה חלק מההחלטה, לפי מה שדיברנו.

משה גפני: במידה שיהיה שינוי בעניין הזה לא יימחקו החובות.

משה גפני: חברת "פרזות" תישאר עם חובות עצומים שהמשמעות של העניין היא קריטית.

משה גפני: העובדים יקבלו הסכם שיאמר את מה שנאמר כאן בוועדה.

משה גפני: במידה שיתרחשו שינויים אנחנו כאן, ויהיו דברים שאנחנו לא נאשר.

משה גפני: רשות החברות הממשלתיות צריכה אותנו, ולא רק "הבימה" שבאה אחרי, אלא היא צריכה אותנו כל הזמן.

משה גפני: אני לא מאמין שהם יגידו לנו דברים שאינם נכונים.

משה גפני: הם עומדים במילתם.

משה גפני: זה הנושא.

משה גפני: על זה אנחנו מצביעים.

<יוסי חבליו: רגע, עוד משפט אחד שלי.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: מחכים לי.

<יוסי חבליו: קודם כול כרגע קונים דירות, וזה מתקדם, אז אני ממש לא מסכים למה שאמרו - - -.

<יוסי חבליו: שנית, אני רואה את הכיוון אז לפחות הדבר המינימלי הוא לקבוע שתנאי לכניסת ההחלטה לתוקף היא שהדירקטוריון יקבל החלטה ל-130 מיליון.

<יוסי חבליו: אין שום סיבה.

רחל עזריה: משפט אחד.

משה גפני: לא.

משה גפני: עם כל הכבוד כבר אין לי כוח יותר.

<יוסי חבליו: זה נושא חשוב.

רחל עזריה: יש מחסור כל כך עצום בדיור ציבורי בירושלים שגם במקרים הכי קשים שמגיעים אלי, של אישה מוכה שעזבה מעון לנשים מוכות וכדומה – 170 אלף איש לפניהם ברשימה.

<יוסי חבליו: אז לפחות נכסה את זה.

רחל עזריה: אבל זה מה שאנחנו עושים עכשיו.

רחל עזריה: אנחנו מתקדמים במהלך.

<יוסי חבליו: בסדר, אבל צריך להבטיח את זה.

רחל עזריה: אנחנו מתקדמים במהלך.

רחל עזריה: אנחנו לא רוצים לעכב את זה יותר.

משה גפני: עורך דין חביליו, אנחנו כאן גם הוכחנו שבמידה שבאה הרשות או המשרד או לא חשוב מי, אחרי שסוכם, ומשנים מעמדתם ולא יקנו דירות או לא יעשו עם העובדים מה שנדרש לעשות אנחנו כאן.

משה גפני: תאמין לי, כל יומיים צריך אותנו.

משה גפני: אני לא מאיים.

משה גפני: אנחנו רוצים שמה שהוחלט בוועדה יתקיים, בוודאי כל מי שבידו לקיים את זה.

משה גפני: זה חברת "עמידר", זה "פרזות", זה רשות החברות הממשלתיות, העובדים וכל מי שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: מי בעד קבלתן הרביזיה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד הרביזיה – פה-אחד

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הרביזיה התקבלה פה אחד.

משה גפני: עכשיו אנחנו דנים על הבקשה לקבלת אישור לפי סעיף 59ב'.

משה גפני: מי בעד האישור כפי שהוצג על-ידי וכפי שהסכימו חברי הוועדה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד אישור הבקשה – פה-אחד

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הבקשה אושרה פה-אחד.

משה גפני: אנחנו מבקשים עד סוף השבוע דיווח לגבי העובדים.

משה גפני: שלא יהיו פשלות.