הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 82, 2016-05-24 10:45

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: ברוכים הבאים לכנסת.

עאידה תומא סלימאן: היום אנו מציינים את יום השפה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: התאריך 24.5.2016 השעה 10:45.

עאידה תומא סלימאן: הדיון הינו לכבוד יום השפה הערבית, שנקבע בכנסת כיום מיוחד.

עאידה תומא סלימאן: במצב נורמאלי לא היינו צריכים לקבוע יום מיוחד לשפה שהיא שמה רשמית, אבל כולנו יודעים את הקשיים שאנחנו עומדים בפניהם, ביישום המעמד הזה דה-פקטו במובן הזה שבאמת ההתייחסות של המשרדים השונים, של האזרחים השונים לשפה הערבית כשפה רשמית במדינה, עדיין רחוקה מיישום המעמד הזה.

עאידה תומא סלימאן: הוועדות השונות מקיימות דיונים, היום כולם ממוקדים בנושא של השפה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בחרנו בוועדה לדבר על נשים שיוצרות בשפה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: היה קושי קודם כל למנות את הנשים היוצרות בשפה הערבית, ואני בטוחה שזה לא בגלל שאין נשים יוצרות בערבית, אבל זה מעיד קודם כל גם על מעמד הנשים באופן כללי וגם על מעמד השפה ועל הקושי שנמצא אצל נשים ערביות ליצור ולפרסם.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהרבה נשים יוצרות, אבל לא מפרסמות ולא מתפרסמות בגלל היצירה הזו.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו נציגים של משרד התרבות, נכון?

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: הן יוצרות.

עאידה תומא סלימאן: והן גם יוצרות, כן.

מסעוד גנאים: הן אחראיות על היוצרות גם.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אז בשלב הזה אני רק רוצה להגיד שאחד הקשיים שעומדים בפני נשים יוצרות בשפה הערבית, בעיקר זה להתמודד עם הקושי גם כן בלפרוץ גבולות, כי יצירה באופן כללי מחייבת פריצת גבולות, אחרת אתה תהיה אדם מן המניין.

עאידה תומא סלימאן: אנשים שיוצרים, מתלבטים בעצם העובדה שהם כל הזמן מתגרים בגבולות הקיימים ונותנים לציבור לעבור למחוזות שעוד לא היה בהם.

עאידה תומא סלימאן: וכנראה זה אחד מהקשיים העצמיים שנמצאים לאישה הערבייה, אבל מצד שני אני יודעת שאין הרבה תמיכה בנשים ערביות יוצרות, גם מבחינה כלכלית וגם מבחינה בעיקר כלכלית, שתאפשר להן להתפנות באמת כדי לעשות את היצירה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: האם תרצה להתייחס, חבר הכנסת מסעוד גנאים?

עאידה תומא סלימאן: תפדל.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך נציגות משרד התרבות, מהן נשמע קצת על המצב.

מסעוד גנאים: בוקר טוב לכולם.

מסעוד גנאים: היום הוא יום השפה הערבית בכנסת.

מסעוד גנאים: אז המטרה היא בסוף להציג את השפה הערבית לא כשפה מאיימת, מפחידה, לא כשפת אויב, אלא כשפה שהיא ידידותית, מקרב, אנושית, משום שיש כמה אמונות תפלות ואגדות שמפיצים כמה חברי כנסת מהימין – לא כולם, דרך אגב – חלק שגם דיברו בכנסת, שמנסים להציג את הערבים ואת המוסלמים כאילו שהם קניבלים, אין להם תרבות, שפיכות הדמים היום.

מסעוד גנאים: הם מציגים את מה שקורה היום – התוהו ובוהו בעולם הערבי, אבל הם שוכחים שהשפה הערבית בימי הביניים, כאשר היו ימי הביניים החשוכים באירופה, ימי הביניים אצלנו, בעולם הערבי והמוסלמי, היו ימים של נאורות, של תרבות, של קידמה.

מסעוד גנאים: השפה הערבית הייתה השפה העולמית.

מסעוד גנאים: אתה רוצה להיות אינטלקטואל בעולם, אתה צריך לדעת את השפה הערבית.

מסעוד גנאים: האוניברסיטאות החשובות בעולם היו בעולם הערבי, בקורדובה, גרנטה, פוליתילה, באל אנדלוס.

עאידה תומא סלימאן: בעולם הערבי?

עאידה תומא סלימאן: אתה זוכר מה אמר דוריד לחאם.

מסעוד גנאים: זוכר.

עאידה תומא סלימאן: ו - - - היינו הכיבוש.

מסעוד גנאים: לא, אבל עם כיבוש כזה, וואלה יא עאידה, אני לא יודע.

מסעוד גנאים: נתווכח על זה אחר כך.

מסעוד גנאים: יש מזרחנית גרמניה בשם זיגריד הון, היא כתבה את הספר – שמס אל ערב תסתה על הערב – השמש של הערבים זורחת על המערב.

מסעוד גנאים: תקראו שם את המכתבים של מלכי אנגליה ואירופה, שהתחננו לשליטים של אנדלוס כדי לקבל את הבנים ואת הבנות שלהם, כדי ללמוד באוניברסיטאות שם.

מסעוד גנאים: חס וחלילה, אני לא אומר מתוך עליונות או משהו כזה, לא.

מסעוד גנאים: אבל מתוך שיש כאלה שמנסים לשכוח את ההיסטוריה ולחשוב שאצל הערבים והמוסלמים אין תרבות.

מסעוד גנאים: השפה הערבית היא שפה עשירה, היא שפת תרבות, שפת קידמה, וזה מה שאנחנו רוצים להחדיר לאנשים.

מסעוד גנאים: נכון שהשפה הערבית היום היא שמה רשמית, אבל זה בתיאוריה, לצערי הרב, זה על הנייר, אבל בשטח אין.

מסעוד גנאים: בשטח לא מיישמים לא את החוק, לא את פסקי בית המשפט העליון בקשר למעמדה של השפה הערבית – השווה.

מסעוד גנאים: מי שרוצה להדיר את השפה הערבית מהמרחב – רוצה גם להדיר ומדיר את דובריה ואין להפריד בין דוברי הערבית לשפה הערבית, כי היחס שלך לשפה זה היחס שלך לעם, לאומה, לדוברי השפה הזו.

מסעוד גנאים: בקשר ליצירה – אני חושב שבחברה הערבית בתוך ישראל יש יוצרות.

מסעוד גנאים: יש יוצרות.

מסעוד גנאים: ואם אנחנו רוצים לדברים על מחסומים ועל קשיים, יש גם קשיים על היוצרים הערבים, לצערי הרב, לא רק על היוצרות.

מסעוד גנאים: נכון, אנחנו צריכים לתמוך, צריכים לעודד, צריכים לעשות הכל כדי שירבו וכדי שיוצרות אלה באמת ייקחו את מקומן.

מסעוד גנאים: לאחרונה, לא לאחרונה – שנתיים – הזדמן לי להיות בכמה טקסים ובכמה מקומות.

מסעוד גנאים: אני ראיתי מספר, לא מספר קטן של יוצרות, משוררות, סופרות, שהן באמת כותבות, אם זה ספרות, אם זה שירה - - -

עאידה תומא סלימאן: יש את ראג'ה אגבריה, יש את מיסון אסדי, ראויה בורבנה.

עאידה תומא סלימאן: יש רבות.

מסעוד גנאים: יש הרבה.

מסעוד גנאים: אז יוצרות אלה, אני מקווה שחלק מהן תבאנה לפה, אנחנו חייבים לתמוך בהן, וגם נשמע אולי גם ממשרד התרבות מה הוא עושה כדי לתמוך ביוצרות והיוצרים.

מסעוד גנאים: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאחד הדברים שתמיד הדהימו אותי זה היחס העוין לשפה הערבית, למרות שהשפה הערבית והשפה העברית הן אחיות.

מסעוד גנאים: נכון.

עאידה תומא סלימאן: שתיהן שפות שמיות, בשתיהן יש אפילו דמיון כל כך רב.

עאידה תומא סלימאן: מי שמתחיל לראות ערבית או עברית, רואה כמה השפות הן קרובות ואפשר ללמוד אותן, קצת יותר קל ללמוד עברית מאשר ערבית, עם כל הדקדוק שיש בשפה, אבל אני חושבת שאנחנו מעמיסים על שתי השפות והיחס אליהן ובמיוחד לשפה הערבית, את כל המטענים הפוליטיים הקיימים במרחב במדינה.

עאידה תומא סלימאן: ולצערנו הרב, ואני תמיד אומרת את זה – ליהודים במדינה יש חסך גדול אם לא הכירו את הספרות הערבית, את השירה הערבית ואת השפה באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: נציגת משרד התרבות והספורט לובנה זועבי, אני אשמח לשמוע מה המשרד מייחד בתכניות שלו, גם ליוצרות הערביות באופן כללי, אבל גם כן ליצירה, לשפה, לחיזוק השפה והתרבות בתוך האוכלוסייה הערבית, או אם אני טעיתי ואתן רוצות שגברת כלנית תדבר.

עאידה תומא סלימאן: איך שתרצו.

<לובנה זועבי: אני קודם כל ברכתי על היום הזה, המיוחד לשפה הערבית.

<לובנה זועבי: השפה הערבית היא לא רק שפת האם של הערבים במדינה, היא גם שפה שמשתמשים בה רוב האזרחים במזרח התיכון וגם חלק נכבד מאזרחי המדינה, שאינם ערבים.

<לובנה זועבי: אז יש לנו מורשת משותפת, שפה משותפת, שירה משותפת שניתן להוציא ממנה הרבה יותר בעתיד.

<לובנה זועבי: לגבי נשים יוצרות.

<לובנה זועבי: משרד התרבות והספורט אכן האג'נדה שלו היא קידום נשים יוצרות בחברה הערבית ובכלל, למרות שהמשרד אינו תומך ביוצרות או ביוצרים בודדים, לרוב זה תמיכות במוסדות ופעילות בפרויקטים.

<לובנה זועבי: לכן, גם המחלקה לתרבות ערבית שהתקציב שלה מיועד לתמיכה בתחומי התרבות השונים בחברה הערבית, בין היתר תומכת ביוצרות ערביות בשפה הערבית וגם בחומי המחול, התיאטרון, המוסיקה, אבל זה לא באופן ישיר.

<לובנה זועבי: לכן אין לי סטטיסטיקה מדויקת היום לבוא ולהגיד כמה יוצרות ערביות נהנות מתוך כל התמיכות שלנו, אבל זה כן דבר שאני חושבת שחשוב שבעתיד אולי מתי שהוא נתחיל לעשות את המחקר הזה.

<לובנה זועבי: בכל זאת - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת בעתיד הרחוק.

עאידה תומא סלימאן: לפי החלטת התקצוב המגדרי, שכל משרד חייב לעבור על התקציב שלו ולהביא סקירה של כמה נשים נהנות מהתקציב, אז אני מציעה שהשנה הזו, במקום מה שעשיתם בשנה שעברה בעניין הספורט, תתמקדו השנה בעניין התרבות וחלק מזה יהיה גם תקצוב מגדרי; ואני מציעה גם מגזרי ולא רק מגדרי.

<לובנה זועבי: אוקיי.

<לובנה זועבי: בעצם יש לנו הליך מסוים שאנחנו התחלנו איתו, אבל זה לא נהיה עד כדי סטטיסטיקה מדויקת שאני יכולה להציג.

<לובנה זועבי: בעצם יש לנו גם א הפרסים שלנו, שאנחנו דרכם תומכים ביוצרות בשפה הערבית וגם ביוצרים, שם עד היום המצב הוא – זאת אומרת יש לנו יוצרות שזכו בעבר, אבל הן לא הרוב עדיין.

עאידה תומא סלימאן: לא ידוע לך כמה?

<לובנה זועבי: ידוע לי.

<לובנה זועבי: בשנה שעברה זה לא התקיים.

<לובנה זועבי: בשנת 2014 היו מעט לעומת הזוכים הגברים.

עאידה תומא סלימאן: למה בשנת 2015 זה לא התקיים?

<לובנה זועבי: מאילוצי תקציב.

<לובנה זועבי: אני עכשיו פורשת בפנייך את ה - - -

עאידה תומא סלימאן: מעניין, זה הקיצוץ היחידי שקרה במשרד?

<לובנה זועבי: לא, לא.

<לובנה זועבי: היה - - -

<כלנית שמיר: זה תקציב המדינה.

<כלנית שמיר: זה עיתוי אישור תקציב המדינה שלא הספיק ולא אפשר לעשות את כל הליך הפרס, לא חוסר תקציבי.

<כלנית שמיר: לא היה חוסר תקציב.

<לובנה זועבי: לא חוסר.

<לובנה זועבי: הייתה העדפה.

<לובנה זועבי: היה אילוץ מסוים של המשרד.

<לובנה זועבי: לא משנה.

<לובנה זועבי: אז בעצם זה לגבי הפרסים.

עאידה תומא סלימאן: אפילו בעניין הפרס אין לכם?

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי, מעטות מאד לאורך השנים – מתי התחיל הפרס הזה?

<לובנה זועבי: לפני המון שנים.

<לובנה זועבי: יש לנו 10 פרסים שמיועדים לתחום הספרות ועוד שני פרסים לאומנויות, מפעל חיים לאומנויות הבמה והאומנות.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל עד כמה שידוע לי, אני כל שנה עוקבת אחרי מי מקבלים את הפרס הזה, שהוא פרס שמאפשר בעצם ליוצר, ליוצרת, להתפנות לכתוב לשנה שלמה, עד כמה שזכור לי.

<לובנה זועבי: כן.

<לובנה זועבי: זה סכום של 50,000 שקלים זכייה, שהסופר יכול להשתמש בו.

עאידה תומא סלימאן: להשתמש בו איך שהוא רוצה.

<לובנה זועבי: זה לא מיועד ואנחנו לא מכריחים אף אחד - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל עד כמה שידוע לי, ואני עוקבת אחרי זה בשנים האחרונות, לא היו הרבה נשים שקיבלו את זה.

עאידה תומא סלימאן: כל שנה אולי תהיה אחת, אבל לא יותר.

<לובנה זועבי: לא, לא, אני אסביר את העניין הזה.

<לובנה זועבי: בוועדת השיפוט שלנו ובוועד הנאמנים אנחנו תמיד להיפך, מעודדים נשים שיהיו קודם כל בוועד, לא רק כזוכות - - -

עאידה תומא סלימאן: כמה נשים יש בוועדה?

<לובנה זועבי: הוועדה משתנה כל שנה.

עאידה תומא סלימאן: כמה?

<לובנה זועבי: שנה שעברה, פעם אחרונה הייתה בתיאטרון אישה – חאולה דיבסי - - -

עאידה תומא סלימאן: מתוך?

<לובנה זועבי: לא, זו אחת.

<לובנה זועבי: בתיאטרון זה אחת.

עאידה תומא סלימאן: את מדברת על הזוכות?

<לובנה זועבי: לא, אני מדברת על הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: בוועדה יש רק אחת?

<לובנה זועבי: יש וועדה שבוחרת את הזוכים.

עאידה תומא סלימאן: מה מספר האנשים שיושבים בוועדה?

מסעוד גנאים: חברי הוועדה.

<לובנה זועבי: חמישה בספרות, אחד בתיאטרון, אחד באומנות.

<לובנה זועבי: זה מה שהיה.

עאידה תומא סלימאן: ועדה – אדם אחד מכריע?

<כלנית שמיר: זו ועדה של שבעה, שאחד בא מהתחום הזה ואחד בא - - -

מסעוד גנאים: כל אחד מתחום.

עאידה תומא סלימאן: מתוך השבעה, כמה נשים היו?

<לובנה זועבי: היו שתיים, אני חושבת.

עאידה תומא סלימאן: שתיים מתוך שבעה.

<לובנה זועבי: תיכף, אבל זה לא, אני אסביר את העניין לגבי זוכות וגם לגבי הוועדה.

<לובנה זועבי: קודם כל אנחנו תמיד פונים ליוצרות או לאנשי מקצוע שיבואו וייקחו חלק בוועדות.

<לובנה זועבי: זה לא תמיד אשמת המשרד שהן לא מסכימות.

<לובנה זועבי: הרבה סירוב קיבלנו בשנים האחרונות מנשים וגברים.

עאידה תומא סלימאן: מעניין למה.

<לובנה זועבי: וגם הזוכות.

<לובנה זועבי: זה חשוב מאד, כי הזכייה היא חלק מאלה שמגישים מועמדות.

<לובנה זועבי: אז הנשים צריכות גם כן להגיש מועמדות כדי לזכות.

<לובנה זועבי: אז מבחינת פילוח מגדרי, אם את מסתכלת על כל אלה שמגישים מועמדות לזכייה, אז זה גם כן מרוב - - -

עאידה תומא סלימאן: טוב.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם סל תרבות, בדקתם פעם את הסבסוד - - -

<לובנה זועבי: סל תרבות זה לא שייך לנו.

עאידה תומא סלימאן: לא, משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: התקצוב שניתן לכל מיני, אתם לא נותנים תקצוב לתיאטראות וכו'.

עאידה תומא סלימאן: בדקתם פעם כמה מזה תומך בנשים שעובדות ביצירה, אם זה בתיאטרון, או בקולנוע?

<לובנה זועבי: כרגע אמרתי לך שאין לי סטטיסטיקה מדויקת, אבל אני עדה להתפתחות ולריבוי מספרן של הנשים היוצרות, במיוחד בתחום האומנות ובתחום המחול.

<לובנה זועבי: יש לנו מנהלות מוסדות - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מודעת לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת מה החלק של המשרד לתמוך ביוצרות האלה.

<לובנה זועבי: כשאני תומכת בפעילות הגוף, חלק מזה הולך למשכורות וליוצרות.

<לובנה זועבי: אני לא תומכת ספציפית באומן בודד.

<לובנה זועבי: אני תומכת בפעילות הגוף והגוף מעסיק גם יוצרות וגם יוצרים וגם הוא פורש את התמיכה איך שהוא חושב לנכון לעשות.

<לובנה זועבי: גם יש לו הוצאות אחרות.

<לובנה זועבי: לכן אמרתי לך בתחילת דבריי, אם התמיכה הייתה מיועדת לאומנים בודדים, זה היה קל הרבה יותר לבחון את העניין מבחינה מגדרית, אבל בגלל שהתמיכה מיועדת לפרויקטים ולגופים, אז צריך באמת לעשות מחקר מיוחד בשביל לדעת את החלק של הנשים מתוך כל האומנים היוצרים.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: מישהו רוצה להוסיף?

מסעוד גנאים: אני בזמנו, כאשר הייתה השרה לימור לבנת, את הנושא של הפרסים ושל התמיכה ביוצרים ערבים, פרשתי אם זה בשאילתות ואם זה בפגישות והאמת, אתם יודעים, היום הבעיה של כל היוצרים זו בעיה של איך הוא מדפיס את הספר שלו, את היצירה שלו, איך הוא משווק אותה.

מסעוד גנאים: אין לו כסף.

מסעוד גנאים: עכשיו התפקיד של משרד התרבות זה לתמוך כדי להוציא לאור את היצירות שלהם.

<כלנית שמיר: היום אנחנו לא עושים את זה לא בשפה הערבית ולא בשפה העברית.

<כלנית שמיר: לא עושים את זה בכלל.

<כלנית שמיר: אז צריך לשקול אם זה אחד הדברים שעושים.

<לובנה זועבי: הפרסים הם ליוצרים.

<לובנה זועבי: זה משהו אחד.

<לובנה זועבי: יש לנו עוד פרויקטים שעד היום, עד שנת 2014, כאשר אחד מהם נעצר בשנת 2015, אחד מהם המשיך דרך מרכז הספר והספריות שאנחנו תומכים בו, אחד לספרות ילדים.

<לובנה זועבי: חלק מפרויקט ספרות הילדים שאנחנו תומכים בו במרכז הספר והספריות, זה הוצאה לאור של ספרים בשפה הערבית בתחום ספרות הילדים.

<לובנה זועבי: דבר שני, היה לנו גם כן פרויקט, הוצאה לאור של כותרים בשפה הערבית.

<לובנה זועבי: זה נעצר בשנה האחרונה, בשנת 2015.

<לובנה זועבי: אנחנו בוחנים דרך נוספת להוציא אותו מחדש בשנת 2016 או בשנת 2017 - - -

עאידה תומא סלימאן: למה זה נעצר?

<לובנה זועבי: הגוף ש - - -

<כלנית שמיר: זה היה בדרך של תמיכות ולא היה לזה מבחני תמיכה, וביקשנו מאיתנו לשקול, או לעשות מבחני תמיכה ספציפיים, או לעבור לרכש ולהגדיר בדיוק מה אנחנו רוצים לרכוש, ולרכוש את זה כרכישת שירות.

<כלנית שמיר: כך אפשר אולי יותר להתכוונן למגדרי ולומר כמה נשים אנחנו רוצים וכמה גברים, זה הרבה יותר מאפשר - - -

עאידה תומא סלימאן: גם במבחן התמיכות אפשר להתכוונן.

<כלנית שמיר: מבחן תמיכה יש לזה בעיות של שוויון במשרד המשפטים.

<כלנית שמיר: לא תמיד.

<כלנית שמיר: מה שעשינו לאחרונה במבחני תמיכה, כל מבחני התמיכה האחרונים שיצאו השנה, שתוקנו לאחרונה, מדיניות השרה רגב הייתה לעודד את השתתפות נשים בוועד המנהל.

<לובנה זועבי: את קבלת ההחלטות של הגופים שבעצם - - -

<כלנית שמיר: זאת ראייה, שכשמעורבות בוועד המנהל, תהיה ראייה מגדרית גם בהתנהלות השוטפת שלגופי התרבות.

עאידה תומא סלימאן: לא בהכרח.

עאידה תומא סלימאן: צריך נשים עם ראייה מגדרית ואנחנו עדים לזה.

<כלנית שמיר: קצתיותר קשה לכוון, אבל לפחות מתחילים צעד צעד.

<כלנית שמיר: ובעצם במקומות שבהם תוקנו מבחני התמיכה, מוסד שאין לו 30% מחברי הוועד המנהל – נשים – עלול לקבל קנס.

<כלנית שמיר: לא לקבל, מי שיש לו מעל 30% נשים בוועד המנהל, יכול לקבל הגדלה של 2% לתמיכה שלו.

<כלנית שמיר: מי שלא, כמובן מפסיד.

<לובנה זועבי: וזה יהיה תקף בכל מבחני התמיכה - - -

<כלנית שמיר: שיתוקנו בעתיד.

<לובנה זועבי: יתוקנו בעתיד.

<לובנה זועבי: רובם תוקנו אגב, השנה.

<לובנה זועבי: מחול, תיאטרון, גם מוסיקה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה אחר כך ואנחנו נפנה אליכן בצורה מסודרת על ידי הוועדה, לקבל סקירה של התמיכות שהיו לפחות בשנתיים האחרונות והאם יש איזה שהוא מכניזם אצלכם לבדוק כמה מהתקציבים שניתנו, באמת ניתנו אם זה בפרסים או בתיאטרון או בכל מקום אחר, לנשים יוצרות.

<כלנית שמיר: בפרסים יש לנו מידע מדויק.

<כלנית שמיר: בתחומים האחרים, שהם לא תמיכה ישירה - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, חבל שלא הגעתם עם זה, כי זה הדיון – נשים יוצרות.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אבקש שתעבירו לי את המידע הזה לוועדה כדי לבדוק.

מסעוד גנאים: עאידה, אולי תגידו לנו, מאחר שאנחנו מגויסים לעזרה בקשר לתקציב, בקשר לתמיכה ביוצרים והוצאה לאור, מה אנחנו אמורים לעשות?

מסעוד גנאים: במה אתם רוצים אותנו?

מסעוד גנאים: אנחנו יכולים לעזור בזה כחברי כנסת.

מסעוד גנאים: אני אומר לך, אני יודע שיש הרבה חברים, לא הרבה, הכוונה - - -

עאידה תומא סלימאן: דבר ראשון שצריך לעשות, חבר הכנסת מסעוד גנאים, זה ללחוץ, להרחיב את נתח התקציב שניתן לתרבות הערבית במשרד התרבות והספורט.

עאידה תומא סלימאן: הייתה עתירה לבג"ץ של מרכז מוסוואה, שגילינו בתוכה שרק 2% מהתקציב של המשרד מוקצים לתרבות הערבית, שכאשר בעצם האוכלוסייה הערבית והצריכה של השפה הערבית והתרבות הערבית עולה על 20% במדינה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: בואו נתחיל עם זה שנדרוש ואני חושב שזאת דרישה מאד טבעית לא להגדיל את התקציב ל-3% או 4% כמו שהיו הצהרות בתשובה.

<כלנית שמיר: בפועל זה הוגדל.

<כלנית שמיר: הייתה הגדלה בשנה שעברה ואנחנו גם - - -

עאידה תומא סלימאן: הגדלה למה?

עאידה תומא סלימאן: ל-3%?

עאידה תומא סלימאן: וואו, זו תוספת של 50%.

<לובנה זועבי: זו תוספת, כן, מתוך התקציב שעמד על - - -

עאידה תומא סלימאן: אתם לא חייבים להגן על זה.

עאידה תומא סלימאן: תנו לי, אני אעביר את הביקורת.

עאידה תומא סלימאן: 3% זה מצחיק ומעליב.

עאידה תומא סלימאן: 3% זה לא מתקרב לאחוזינו בתוך האוכלוסייה ולא מתקרב לאחוז של צורכי התרבות הערבית, שאינני יודעת ומקווה שהם מעבר ל-20%.

עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שהדרישה הראשונה שיוצאת מהוועדה הזו, זה להגדיל באופן משמעותי, או לפחות הממשלה הזו טובה בהתוויית מתווים.

עאידה תומא סלימאן: אז כשיהיה מתווה למשרד התרבות, שבשנה הבאה אנחנו מעלים את התקציב ל-7%-8% ובשנה שאחריה אנחנו מעלים לכך וכך.

עאידה תומא סלימאן: אם לא ייעשה דבר כזה מעכשיו ולא יוכנס כבר להצעת התקציב לשנה הבאה, לא נוכל באמת.

עאידה תומא סלימאן: כאילו, אנחנו מתקוטטים פה על יוצרות ויוצרים וכמה כל אחד מהם לוקח, כאשר אנחנו מדברים על פירורים.

<כלנית שמיר: אבל נושא התקציב של תרבות ערבית לא היה הנושא פה, לכן לא באנו עם הנתונים, אבל בכל מקרה הייתה הגדלה.

<כלנית שמיר: אמורות להיות תכניות, מתחילות להיות תכניות.

<כלנית שמיר: פעילה גם - - -

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע שאמורות להיות תכניות ואני אשמח לשמוע יותר בפרטי פרטים על התכניות האלה ואשמח לדעת כמה מהתקציב של שנת 2016, של משרד התרבות מוקצה ליצירה ותרבות בשפה הערבית, דרך כל התכניות הקיימות ואשמח לדעת, כשתגיע הצעת התקצוב, ומה שטוב אצלי בוועדה – אנחנו דנים גם בתקצוב המגדרי, לפני שמניחים את הצעת התקציב לאישור הממשלה ואז אנחנו נדאג, גם אני אדאג בדיון שיתקיים על תקצוב מגדרי – ובשנה שעברה הייתה השרה בוועדה פה ודיברנו על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח גם כן שנעקוב גם אחרי העלייה בתקציב וגם בתקצוב המגדרי עצמו.

עאידה תומא סלימאן: יש מי שרוצה להתייחס, מהאורחים הרבים הנמצאים?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<עאמר דהאמשה: אין לי נתונים.

מסעוד גנאים: רק תציג את עצמך, יא עאמי.

<עאמר דהאמשה: ד"ר עאמר דהאמשה.

<עאמר דהאמשה: אני חוקר את זהות המקום והעיצוב שלו בשמות גיאוגרפים, בסיפורי מקום, בספרות, וגם בעניין הזה יש אפליה נגד נשים.

<עאמר דהאמשה: לדוגמא – כמה נשים מיוצגות בשמות הרחובות ביישובים הערביים?

<עאמר דהאמשה: אז זה מעט מאד נשים, למרות שאבותינו ואבות אבותינו, נתנו מקום מכובד לאישה בשמות הגיאוגרפים בחלקות האדמות, בוודאיות, בנחלים, במערות.

<עאמר דהאמשה: בכל אופן, העניין של יוצרות - - -

מסעוד גנאים: יש לנו כמה, למשל בעיר סחנין.

<עאמר דהאמשה: יש.

<עאמר דהאמשה: זה טוב וטוב שמעלים את זה.

<עאמר דהאמשה: אבל בעניין אחר, חשוב מאד לתמוך בנשים יוצרות.

<עאמר דהאמשה: זה לא רק משמיע את הקול של האישה, הקול הנשי, זה גם מגדיל את רפרטואר הספרות ומביא קולות חדשים ורעיונות חדשים שחשוב לנו, כחברה, לשמוע אותם.

<עאמר דהאמשה: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: את הרעיון הזה אני זוכרת כשהייתי בנשים נגד אלימות, הייתה לנו איזו יוזמה בארגון, עוד לפני שהפכתי לחברת כנסת, הייתה לנו יוזמה לפנות לראשי הרשויות המקומיות הערביות ולבקש מהם לתת שמות של נשים גם לרחובות וגם לשכונות.

עאידה תומא סלימאן: שכונות קצת קשה, כי כמעט בכל הכפרים יש כבר שמות של השכונות, אבל לרחובות אין.

עאידה תומא סלימאן: ואפשר, אפשר לעשות את זה גם למוסדות הקיימים באוכלוסייה הערבית, לתת לזה שמות של נשים ולא חסר גם נשים שתורמות מבחינת התרבות כיוצרות, וגם נשים שתרמו למאבקים של האוכלוסייה הערבית ולפיתוח האוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: כדאי מאד באמת.

<עאמר דהאמשה: זה אולי הדבר היחידי שבו החברה הערבית והחברה היהודית שוות.

<עאמר דהאמשה: זאת אומרת גם בשמות הרחובות בערים היהודיות – המצב איננו שונה הרבה.

עאידה תומא סלימאן: אין מה לעשות, שתי החברות עדיין חברות פטריארכאליות.

<עאמר דהאמשה: נכון.

עאידה תומא סלימאן: אהלן, ד"ר יוסף ג'בארין, היוזם של היום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך להתייחס, כי אתה ממש הספקת להגיע לפני.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתה עסוק מאד בוועדות האחרות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

יוסף ג'בארין: אז שוב תודה לעאידה על היוזמה ואני מקווה שזה יהיה פתח אולי לאירוע רחב יותר בנושא.

יוסף ג'בארין: והאמת היא שקשה לראות את התרבות ואת הספרות ואת הלשון, מבלי שתהיה נוכחות משמעותית של האישה ושל הקול שלה ואני לא יודע אם אני מפתיע אתכם בזה שאני אומר שככלל אני מאמין בייצוג של נשים.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת גם אם זה לא קשור לנשים ערביות ובכלל אני אמור-, שאלה שנוגעת בפוליטיקה בכלל, אני חושב שייצוג נשים בדרך כלל הוא בהחלט חיובי ומקדם את הערכים שאנחנו כולנו אולי שותפים להם.

יוסף ג'בארין: זה הדיון החמישי היום בכנסת בנושא של מעמד השפה הערבית ואני רוצה להגיד לכם שלהבדיל מכך שבדרך ההרגשה שלי בכנסת, היום אני קצת אופטימי שדברים אולי יוכלו לזוז ברמה המעשית.

יוסף ג'בארין: היה דיון על מעמד השפה הערבית בתחבורה הציבורית, על מעמד השפה הערבית במערכת בתי המשפט, במעמד השפה הערבית עכשיו בשירותים הציבוריים ואולי הנושא הזה לדעתי הוא נושא מאד חשוב, שאולי לא זכה לתשומת הלב בגלל העומס שקיים היום בכנסת.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות ואני גם אופטימי שאכן במשרד התרבות מודעים לצורך לתת את הייצוג הזה לקול של האישה הערבייה, קול שהוא כמעט ולא קיים בפוליטיקה המקומית וגם בפוליטיקה הארצית, הייצוג אמנם הוא מאד איכותי, כמו יושבת ראש הוועדה כאן, אבל עדיין לא מגיע לרמה הכמותית הנדרשת.

<לובנה זועבי: אבל עדיין פה זה יותר טוב מהרשויות.

יוסף ג'בארין: בהרבה.

יוסף ג'בארין: ברשויות המקומיות המצב - - -

עאידה תומא סלימאן: עוד אין לנו.

עאידה תומא סלימאן: חברות מועצה - - -

יוסף ג'בארין: כמעט ואין.

עאידה תומא סלימאן: קרה להן בדיוק מה שקרה לתקציב שלכם.

עאידה תומא סלימאן: בבחירות האחרונות הייתה קפיצה של 50% - מ-6 ל-12.

עאידה תומא סלימאן: אפילו 100 אחוז שם, מ-6 ל-12.

יוסף ג'בארין: כן, אז אני בהחלט מברך על קיום הדיון ואני מקווה שמשרד התרבות באמת יצליח לטפח קריטריונים ואפילו הנחיות שיבטיחו ייצוג של הנשים הערביות בתקציב שמיועד לחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: זה אפשרי ויש לכם את כל התמיכה הפוליטית שנדרשת.

עאידה תומא סלימאן: כן, בדיוק דיברנו על זה ואני רק רוצה להגיד-.

עאידה תומא סלימאן: בת שבע, את רוצה להתייחס?

<בת שבע אפריים: אני מוכנה להתייחס ואני מתנצלת באמת מראש.

<בת שבע אפריים: שמי בת שבע אפריים, מהרשות לקידום מעמד האישה.

<בת שבע אפריים: עברנו למשרד לשוויון חברתי ממשרד ראש הממשלה בפברואר.

<בת שבע אפריים: אנחנו בבנייה של כל הרשות.

<בת שבע אפריים: עאידה מודעת, היא יודעת את זה.

<בת שבע אפריים: נותרנו שתי עובדות ואנחנו מנסות לחלוש על כל דבר אפשרי שקורה במדינת ישראל בנושא מעמד האישה והראייה לכך שאני פתאום מופיעה בדיוני הכנסת, בכל מה שקשור למעמד האישה, ואיני בקיאה בכל הנושאים, מכיוון שלא עסקתי בהם, אבל חשוב לנו באמת להרחיב את כל הפעילויות ואנחנו יודעים שכל הנושא של מעמד האישה במדינת ישראל צריך להגדיל ולעשות ולעסוק בו, קל וחומר בנשים הערביות ואנחנו מודעים לכך.

<בת שבע אפריים: אני מתנצלת שאני לא מבינה ערבית.

<בת שבע אפריים: אני חיה בתוך הנגב, יישוב יחידי בין באר שבע לדימונה וכולם סביבנו חלקם בני משפחה ממש, אבל איך אומרים, כמו שאנחנו לא יודעים שפות אחרות, אז גם בזה לא עסקנו.

עאידה תומא סלימאן: תגידי לי, ברשות - - -

<בת שבע אפריים: רציתי לומר, אמרו שיהיו פה גם מהרשות לפיתוח כלכלי שלנו ואני לא רואה אותם פה, אז אני מתנצלת מראש שהם לא הגיעו, כי רצינו שהם יהיו פה.

<בת שבע אפריים: מבחינת הרחובות לנשים ומוסדות וכו', גם במדינת ישראל בכלל לא קיים ברשויות היהודיות הוותיקות.

<בת שבע אפריים: לפני כמה שנים היועצות לקידום מעמד האישה לקחו את זה כחלק בדיוני המליאה, הרי הן משתתפות בזה, בחוק והובילו.

<בת שבע אפריים: למשל בבאר שבע, שזאת עיר שכנה שלי, קיבלו החלטה והם ממש עכשיו קוראים להם בשמות של נשים.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה שהרשות תהיה רשות ותיקה.

עאידה תומא סלימאן: היא לא אמורה להיות בבנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שתעבירו - - -

<בת שבע אפריים: במשרד - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא אכנס לזה, אבל אני מאד מקווה שתעברו את השלב שאתם שרויים בו בתקופה - - -

<בת שבע אפריים: אני מתפללת.

עאידה תומא סלימאן: לפעמים צריך לעשות יותר מאשר להתפלל ואני חושבת שהגיע הזמן לעשות.

עאידה תומא סלימאן: חבל שהרשות נמצאת במצב שהיא נמצאת בו ואני בקשר עם השרה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש לכם מה לתרום גם בנושא הזה של היוצרות הערביות.

יוסף ג'בארין: ראויה נכנסה, היה חשוב לשמוע אותה.

עאידה תומא סלימאן: היא נכנסה ויצאה.

עאידה תומא סלימאן: אני צריכה לנעול את הדיון הזה בעוד חמש דקות, אין מה לעשות.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהיא מתראיינת.

עאידה תומא סלימאן: חבל.

יוסף ג'בארין: היא המפמ"רית ללימודי השפה הערבית במשרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: וחוץ מזה היא אישה יוצרת.

מסעוד גנאים: נכון.

עאידה תומא סלימאן: וחוץ מזה היא הוזמנה לישיבה.

מסעוד גנאים: וחוץ מזה אנחנו זקוקים ליוצרת ולא אחת.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אני רוצה להגיד דבר כזה, קודם כל, כפי שאמרתי, אני אפנה באופן מסודר למשרד התרבות והספורט גם בדרישה להעלאת התקצוב לתרבות הערבית.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני זה ללמוד על לפחות התכניות שאפשר לבדוק כמה נשים נהנו מהן - - -

<כלנית שמיר: אתמול ישבנו עם מרכז אדווה, ישבנו אגף תקציבים עם מרכז אדווה וניסינו לחשוב איזה דרכים יש לנו במוסדות נתמכים לבדוק – מה הצריכה, מה היצירה.

<כלנית שמיר: יש המון שאלות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת ואני שמחה שמרכז אדווה נכנס לתמונה אתכם.

<כלנית שמיר: הם נכנסו לזה.

<כלנית שמיר: אמרנו שהחשיבה ביחד יכולה לתת תמונה, - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני גם ארצה לקבל ואנחנו נעקוב אחרי הנושא של התקציב והתקצוב המגדרי של המשרד וגם של הניתוח המגזרי, למרות שאני לא אוהבת את המילה מגזר, אבל כשנגיע לשלב של התקציב של שנת 2017 וכנראה יהיה גם של 2018, אנחנו נדון בעניין הזה ונרצה לקבל תשובות.

עאידה תומא סלימאן: ברוכה הבאה, גברת ראויה.

<ראויה בורבארה: אני מאד מצטערת, הייתי בוועדת חינוך, לכן לא הייתי.

עאידה תומא סלימאן: זה בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו התחלנו להתייחס לנושא ואנחנו כבר לקראת סיכום, אבל אני חושבת שכדאי מאד שגם תתייחסי לנושא של נשים ערביות יוצרות, בהיותך אחת מהן וגם לעובדה של מה בדיוק משרד החינוך תורם לזה, אם יש.

<ראויה בורבארה: כן.

<ראויה בורבארה: קודם כל אני רוצה לייצג את ד"ר נורית רון, שהיא מנהלת אגף אומנויות, ואחר כך אני אדבר על היוצרות הערביות מעמדה אחרת, לא מעמדת משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<ראויה בורבארה: באגף אומנויות זה כבר שלוש שנים יש לנו תהליך מובנה בחברה הערבית, כי יש לנו כבר מפקח לאומניות במגזר הערבי, שהוא פועל בחריצות להכנסת כל נושא האומניות לבתי הספר.

<ראויה בורבארה: רוב המורים והמדריכים, 90% מהם הם מורות ומדריכות ויש לנו הרבה ימים ליוצרות ערביות שנכנסות לבתי הספר.

<ראויה בורבארה: גם בתכנית הספרות שלנו – ספרות ערבית – אנחנו הכנסנו את היצירות של היוצרות הערביות המקומיות, גם בתכנית הלימודים ביחידות החובה וגם ביחידות הבחירה ויש לנו את יחידת הג'נדר וגם בעבודות המחקר ועבודות הגמר.

<ראויה בורבארה: אז היוצרות הערביות המקומיות נמצאות - - -

עאידה תומא סלימאן: יחידת המגדר?

<ראויה בורבארה: כן.

עאידה תומא סלימאן: בבגרויות?

<ראויה בורבארה: כן.

עאידה תומא סלימאן: יש יחידת מגדר?

<ראויה בורבארה: יש יחידת מגדר בספרות.

<ראויה בורבארה: בספרות ערבית.

עאידה תומא סלימאן: אה, בספרות ערבית.

<ראויה בורבארה: כן, שקוראים לה יחידת מגדר.

<ראויה בורבארה: זאת הפעם הראשונה שיש לנו מגמת מחול במגזר הערבי, שגם המורות, גם התלמידות כולן נשים.

<ראויה בורבארה: יש רק בחור אחד שם.

עאידה תומא סלימאן: בכל בתי הספר הערבים יש בחור אחד שלומד?

<ראויה בורבארה: כן, במחול.

עאידה תומא סלימאן: מלמד או לומד?

<ראויה בורבארה: לומד.

עאידה תומא סלימאן: איזה אמיץ.

<ראויה בורבארה: כן.

<ראויה בורבארה: כי זו מגמה חדשה שמתפתחת רק עכשיו במשרד החינוך.

<ראויה בורבארה: בקשר למשרד החינוך, היוצרות נמצאות וגם בסל התרבות הן נכנסות לבתי הספר בפרויקטים של בתי הספר.

<ראויה בורבארה: יש לנו הרבה מנהלות ומורות יוזמות עם 40 מיזמים חדשים באומנויות בבתי הספר ויש לנו את פרויקט קרב, שיש שם 60,000 שעות לפרויקט הזה, שכולו אומנויות מחול, מוסיקה ותיאטרון בובות, ויש שם כ-30,000 תלמידים ו-90% מהמורות מהיוצרות, מהמדריכות, הן נשים.

<ראויה בורבארה: זה במשרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח אחר כך אם תעבירי לגברת נורית ואני אשמח לקבל את הדיווח הזה שהבאת בפנינו בכתב, באופן מסודר.

<ראויה בורבארה: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: גם עם ניתוח תקציבי לעניין.

<ראויה בורבארה: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו ראויה היוצרת.

עאידה תומא סלימאן: אל-מובדיעה.

<ראויה בורבארה: אז ראויה היוצרת, אתם עכשיו תרחיקו מהראש שלכם שאני ראויה שעובדת במשרד החינוך.

<ראויה בורבארה: אני עכשיו אדבר באמת באמת לא בצורה רשמית, אני אדבר כראויה היוצרת.

<ראויה בורבארה: ראויה היוצרת סובלת.

עאידה תומא סלימאן: במצוקה.

<ראויה בורבארה: כן.

<ראויה בורבארה: ראויה היוצרת סובלת ובמצוקה, כי אנחנו לא נשמעים טוב כערביי ישראל במדינות ערב.

<ראויה בורבארה: אני אתן לכם דוגמא.

<ראויה בורבארה: יש לי שיר יפה מאד, שקוראים לו עייש כון יכונו.

<ראויה בורבארה: אני לא אגיד לכם עכשיו מה השירה הזו, זה שיר מולחן.

<ראויה בורבארה: שמעה אותה מג'אד אל רומי.

<ראויה בורבארה: רצתה לקחת את השיר הזה.

<ראויה בורבארה: פנתה אלינו ובקשה שאנחנו נפנה לכנסייה, הכנסייה תפנה למג'מע אל לורייה אל ערבייה בקהיר שיפנו ללבנון שהיא תבוא לבית לחם.

<ראויה בורבארה: הכל לא הסתדר.

<ראויה בורבארה: את השיר הזה שמעה שירין, הזמרת המצרייה המפורסמת.

<ראויה בורבארה: היא אהבה ורצתה לקחת את השיר.

<ראויה בורבארה: אחר כך היא התקשרה אלי ואל המלחין ואמרה – אני אוהבת אתכם מאד.

<ראויה בורבארה: אני יודעת שאתם נשארתם בארצכם ובאדמתכם, אבל אני מפחדת מאיל נכבי – ארגון האומנים.

<ראויה בורבארה: לכן היא לא קיבלה את השיר.

עאידה תומא סלימאן: שמחרים את ישראל.

<ראויה בורבארה: כן, כן.

עאידה תומא סלימאן: כלומר הקונפליקט הוא בין הזהות הערבית פלסטינית לבין זה שהעולם הערבי מסתכל - - -

<ראויה בורבארה: כן.

<ראויה בורבארה: איך העולם הערבי מסתכל עלינו, איך הוא מקבל אותנו כיוצרות, למרות שהרומן שלי היה רב מכר ביריד הספרים בשאריקה, כי הוא מדבר על אישה יהודייה שנשואה למוסלמי, אבל מעבר לזה זה הוצא לתרגום גם לצרפתית, גם לתורכית, גם לעברית, אבל זה מקרה יחיד.

<ראויה בורבארה: אבל כסופרת לו הייתי בעולם הערבי, הייתי אולי מפורסמת יותר, היה לי משהו אחר, אולי לא הייתי מתעסקת בכל הדברים האחרים.

עאידה תומא סלימאן: לא היית עובדת במשרד החינוך.

<ראויה בורבארה: כן, הייתי סופרת באמת, הייתי פרופסיונל ולא אני כותבת ויוצרת בשעות הפנאי שלי, באוטו, מתי שיש לי זמן, כאשר אני משקה את הגינה.

<ראויה בורבארה: אין לי זמן.

<ראויה בורבארה: אין לי זמן.

עאידה תומא סלימאן: אין לך זמן ואין לך כסף.

עאידה תומא סלימאן: ראויה, בדיוק לפני שנכנסת אנחנו דיברנו עם נציגות משרד התרבות על הנושא של תמיכה ביוצרות ערביות.

<ראויה בורבארה: את יודעת מה אני משלמת עבור הספרים שלי?

<ראויה בורבארה: אני משלמת להוצאה לאור ואחר כך הוא נותן לי 200 עותקים ואם הוא נדיב הוא נותן לי 250 שאני מחלקת לחברים שלי, ואחר כך, עד היום יש לי קבלות, הרב קבלות, אני קונה את הספרים שלי מההוצאה לאור.

<ראויה בורבארה: אני קונה אותם כדי לתת מתנות לאחרים.

<לובנה זועבי: זה לא קשור.

<לובנה זועבי: יש מצוקה, ברור.

<לובנה זועבי: אני מודעת למצוקה שהיא מעלה, אבל זה קשור בכל מיני גורמים נוספים, לא רק משרד התרבות, גם ההוצאה לאור ויש שם בעייתיות באמת לשמור על הזכויות של הסופר, היוצר, שהוא בעצמו בסוף כביכול לא יכול להנות כראוי מ - -

<ראויה בורבארה: אנחנו לא נהנים כספית כלום.

<לובנה זועבי: כן, אני יודעת.

<לובנה זועבי: זה מה שאני אומרת.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אם הסופרים והסופרות היו מקבלים יותר תמיכה ממשרד התרבות והספרים שלהם היו נקנים ונרכשים על ידי משרד התרבות ומחולקים לספריות של בתי הספר למשל - - -

<לובנה זועבי: זה קשור לפרויקט שעסקנו בו כל השנים.

<לובנה זועבי: זה הפרויקט שאמרתי לך - - -

עאידה תומא סלימאן: שהוקפא בשנה שעברה.

<לובנה זועבי: כן.

<לובנה זועבי: זה בדיוק מה שאת מתארת - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, זה מאד יפה שעסקתם בזה.

עאידה תומא סלימאן: זה בינתיים מוקפא, ממה שאני הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי מתי זה יוצא שוב לדרך ומה החלק של הספרות בשפה הערבית.

<לובנה זועבי: הכל ערבית.

עאידה תומא סלימאן: כל הפרויקט הוא רק לאוכלוסייה.

עאידה תומא סלימאן: כמה בדיוק היה התקציב של זה?

<לובנה זועבי: בפעם האחרונה קרוב ל-100,000 שקלים פלוס.

עאידה תומא סלימאן: ומתי זה חוזר לפעול?

<לובנה זועבי: תקשיבי, אני צריכה לנהל נכון.

<לובנה זועבי: קודם כל בתור אשת המקצוע במשרד אני אנהל שיח עם - - -

עאידה תומא סלימאן: טוב, את אומרת מה זה בכלל.

עאידה תומא סלימאן: זה החלק שמגיע מה-3% שמוקצים לתרבות הערבית.

<לובנה זועבי: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<לובנה זועבי: לגבי החלטות, אני צריכה לנהל את השיח הזה מול המשרד - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז אנחנו מסכמות ככה - - -

<ראויה בורבארה: ועוד דבר אחד בקשר לזה.

<ראויה בורבארה: אם אני מדפיסה את הספר שלי למשל בירדן, כאשר אני מביאה אותו ארצה אני משלמת מכס.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<לובנה זועבי: שווה, שווה דיון.

עאידה תומא סלימאן: שווה דיון, ברור שזה שווה דיון.

עאידה תומא סלימאן: אני רשמתי בפני את ההערות.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שאנחנו נמשיך את הקשר, נפנה למשרד התרבות גם כן בעניין התקציב הכללי, גם בעניין חלוקה של התקציב ובאופן ספציפי לבעיות שנוצרו.

עאידה תומא סלימאן: חבל שהיוצרות לא הגיעו לדיון, חוץ מגברת ראויה, כי את האמת, היה אפשר לשמוע יותר את הבעיות.

עאידה תומא סלימאן: אני אנהל פגישת עבודה שהיא לא ישיבת ועדה אתכם כדי לשמוע יותר על הבעייתיות הקיימת, כדי לדעת איך לפנות למשרד התרבות לקדם.

עאידה תומא סלימאן: אני גם כן אתייחס לנושא של הקריאה בשמות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בקשר טוב עם היועצות לקידום מעמד האישה ואני אפנה לראשי הרשויות המקומיות בקריאה שיתחילו לקרוא לרחובות בשמות של נשים ונעשה יותר מזה.

עאידה תומא סלימאן: את המאגר שאספתי בזמנו, כשהייתי מנכ"לית נשים נגד אלימות של שמות נשים מוצעים – אנחנו נפיץ אותו עם הדרישה הזו לראשי הרשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: דבר נוסף, בתחילת דרכי כיושבת ראש הוועדה - ומנהלת הוועדה תעיד על כך - אמרתי שאעשה יום מיוחד ליוצרות הערביות.

עאידה תומא סלימאן: ואז נכנסנו לקלחת הפוליטית ולכל הנושאים שצצו בדרך וזה היה בהקפאה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אני מכריזה שאני מקווה שלפני סיום מושב הקיץ הזה, לקראת סוף יולי, נקיים כנס מיוחד ליוצרות הערביות, כך שהכנסת גם תתחיל להכיר בעשייה שלכן.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכן ושיהיה לכן המשך יום פורה ונעים.