הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 75, 2016-03-27 10:00

עאידה תומא סלימאן: לפני שאנחנו ממשיכים, דיברת על אתגרי הגליל, אמרת נוסד לפני שנתיים, לא שמעתי מה הרקע, מה המטרות, מה - - -

<אופיר שיק: המטרות של העמותה?

עאידה תומא סלימאן: כן.

<אופיר שיק: המטרה היא לקדם מדיניות ממשלתית לפיתוח הגליל, כדי לפתח אותו מבחינה כלכלית ומבחינת מאזן ההגירה של הצעירים, שפשוט עוזבים את הגליל, להשאיר אותם.

<אופיר שיק: אלה שתי המטרות העיקריות.

<אופיר שיק: יש כאן, ואולי זו גם הזדמנות להראות לכם, אנחנו קיבלנו אישור מיושב ראש הכנסת לקיים יום בסימן הגליל בכנסת, ב-26 ביולי.

<אופיר שיק: יש לנו עוד זמן.

<אופיר שיק: זה איזה שהוא פורמט ראשוני שבבוקר יהיו דיונים בוועדות, בחלק מהוועדות, ועדת הכלכלה, ועדת כספים, חוץ וביטחון, בנושאים שונים, אחר כך יהיה בסשן של הצהריים מפגש באודיטוריום ומליאה בסימן הגליל.

<אופיר שיק: התכנית הלאומית לגליל, שקצת תקועה היום, אנחנו מקווים מאוד שעם לחץ נכון אנחנו נצליח לשחרר שם דברים וגם שתהיה כבר בשורה אמיתית מהכיוון הזה, של משרד נגב גליל, כי כרגע זה באמת רדום לחלוטין.

<אופיר שיק: אני לא יודע מה אתם מכירים, אבל - - -

<רעיה שטראוס: ברגע שהוא קיבל גם את שר הפנים - - -

<אופיר שיק: בדיוק, זה נכנס לסוג של הקפאה.

<אופיר שיק: זה ב-26.7, אנחנו נשלח את זה לוועדות, לכל חברי הכנסת - - -

<רעיה שטראוס: גם אנחנו נהיה מוזמנים?

<אופיר שיק: בוודאי, בטח.

<יעל רון: יריב היה גם במפגש הראשון של השדולה.

<יריב המאירי: אתם הייתם בשיקגו, נדמה לי, אז אני הגעתי לכנסת.

<אופיר שיק: זה במסגרת השדולה.

<אופיר שיק: הקמנו את השדולה לפיתוח הגליל בכנסת.

<אופיר שיק: אלה הדברים.

<רעיה שטראוס: יולי?

<רעיה שטראוס: יולי זה כבר חופש.

<יעל רון: אנחנו ננסה להוציא הסעה לראשי הרשויות ואז גם לא יברחו לנו באמצע, אבל מי שבחופש בחופש.

עאידה תומא סלימאן: זה יהיה השבוע האחרון בכנסת.

עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל השבוע האחרון זה מטורף, עושים ניקוי שולחן, אז כל מה שנשאר מביאים אותו באותו שבוע.

<אופיר שיק: אין לי בעיה להיות מוקד הטירוף.

עאידה תומא סלימאן: תהיה לך בעיה רצינית.

<אופיר שיק: נראה.

<אופיר שיק: זה כרגע התאריך שיולי אישר, יולי ביולי.

<אופיר שיק: זה כרגע מה שיש לנו.

<אופיר שיק: אני מאמין שיהיה בסדר, כי כל ראשי הוועדות, האלה לפחות, דיברנו איתם באופן ראשוני.

<אופיר שיק: ופה, אחת ממטרות המשנה של הסיור הזה זה לחשוב ביחד האם הוועדה יכולה לכוון את עצמה לפעילות ביום הזה, אם יש משהו אופרטיבי בקצה, שאולי נוכל לקחת או למקום חקיקתי, או למקום של תיקון כזה או אחר, דיון.

עאידה תומא סלימאן: דיונים תמיד אפשר לקיים בוועדה, השאלה באיזה כיוון.

עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל הוועדה אמורה להתעסק בנושאים שקשורים לנשים, לא חסרות בעיות בגליל שקשורים לנושא של נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שיעלה כל הנושא של תעסוקת נשים וכל הנושא של יזמות של נשים בצפון, יש כל מיני.

עאידה תומא סלימאן: למרות שהנושא עצמו, אני לא תופסת אותו כנושא גלילי, כי בעצם זה תלוי במה משקיעים בגליל, משקיעים בתחבורה ציבורית, משקיעים בהבאת יזמים, משקיעים בזה, אז כן תתפתח תעסוקה לנשים.

עאידה תומא סלימאן: אם לא משקיעים, לא יתפתח.

<רעיה שטראוס: מה שדווקא לאחרונה הבנתי יותר ויותר, שדווקא הנשים כאן משכילות יותר במגזר הדרוזי וגם במגזר הערבי ויש בעיה אחר כך, שהגברים לא כל כך ואז יש פער בין נשים לגברים.

<רעיה שטראוס: זו בעיה מאוד גדולה פה.

<רעיה שטראוס: כמה שנשים משכילות יותר אז הן לא מוצאות בני זוג.

עאידה תומא סלימאן: זה נכון, או ש - - - אני לא יודעת, במיוחד - - -

<רעיה שטראוס: קראתי על הבדואים, שנכנסים לעומר.

<רעיה שטראוס: זה היה דווקא בדרום, שהמשפחות עוברות לעומר ול - - -

עאידה תומא סלימאן: זו הייתה כתבה בסופ"ש ב'הארץ' על משפחות בדואיות שהולכות לעומר כדי להשיג חינוך טוב לילדים שלהם.

<רעיה שטראוס: אז הבנות לומדות רפואה וטה טה טה ואז אין להן כל כך בן זוג.

עאידה תומא סלימאן: אין בן זוג אולי בכפר הקודם שלהן, אבל הבעיה שלהן שהן אז מנותקות מהשורשים ומהאזור שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אבל יכול להיות, בוא נחשוב על זה - - -

<אופיר שיק: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: יש לי בעיה, באתגרי הגליל, תאי הכשרה או פעילות של ארגוני טרור בגליל, מה בדיוק ה - - -

<אופיר שיק: מה זה?

עאידה תומא סלימאן: כן, מה זה?

<אופיר שיק: אני מאמין שאין כל כך ואקום, לצערי.

<אופיר שיק: זה שתפסו חוליה בין נצרת לעפולה מתאמנת, מוכוונת דאעש, עם חומרים כתובים, עם דברים בסגנון הזה, אני מדבר על משהו מלפני חודש וחצי, את מכירה את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה.

<אופיר שיק: אז אלה דברים שהם בעייתיים והם בעייתיים בראש ובראשונה בגלל שהמדינה לא מספיק נמצאת ומפתחת את האוכלוסייה שרוצה להיות פה בשקט ולעבוד פה בנחת ואם לא נמצאים אז לא נמצאים.

<אופיר שיק: וכשלא נמצאים אז גדלים גם דברים מהסוג הזה, ואף אחד לא רוצה את זה.

<אופיר שיק: זו התופעה שמדובר בה.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל בין לתפוס קבוצה של צעירים, שאני לא מזלזלת, התאמנו וזה, אני מחכה לראות מה ייצא מזה, לבין לשים את זה כאתגר ותאים, אני חושב שזה פוגע באוכלוסייה של הגליל ובתמונה שנרקמת פה.

עאידה תומא סלימאן: מאוד חשוב לי לדעת אם הכיוון הוא, ואני אדבר - - -

<אופיר שיק: גלוי, רק גלוי.

עאידה תומא סלימאן: אתה תלמד להכיר אותי מאוד מהר.

עאידה תומא סלימאן: האם מדובר בפרויקט לייהוד הגליל?

<אופיר שיק: אני אענה לך באופן הכי גלוי שיכול להיות.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת הכי גלוי.

<אופיר שיק: האני מאמין שלי הוא שזה לא יהודי לדבר על ייהוד הגליל.

<אופיר שיק: זה האני מאמין שלי וזה הדנ"א של עמותת 'לב בגליל', למה?

<אופיר שיק: סליחה רגע על פתיחת הסוגריים, אבל גם דוד המלך ידע לעבוד עם בחור בשם אוריה שהיה חיתי והם עבדו ביחד, בסנכרון מלא, עזבי כרגע את הסיפור על אשתו.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהסימפטומים.

<אופיר שיק: נכון, את צודקת.

<אופיר שיק: אבל ברגע שידעו שיש מטרה משותפת וצריכים לחיות פה ביחד אז לא הייתה בעיה שאנשים יחיו ביחד ויהיו גם בתפקידי מפתח ביחד.

<אופיר שיק: אני באמת מאמין בזה ומי שחושב אחרת - - -

עאידה תומא סלימאן: למה אני שאלתי?

עאידה תומא סלימאן: אני אהיה הכי גלויה שאפשר ואני אוהבת שיתייחסו אליי ככה, אני קראתי שני דברים, פשיעה חקלאית בהיקפים נרחבים, זה מיד הקפיץ אותי לכתבה שהייתה לפני שבוע בטלוויזיה על הנושא של פשיעה חקלאית, על הבדואים שחיים בצפון באיזה שהוא אזור וסכסוך שלם ושיש בחורים שבאים לשמור, מתנדבים לשמור על החקלאים - - -

<אופיר שיק: כן, השומר החדש.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, ומיד קראתי אחר כך תאי הכשרה או פעילות של ארגוני טרור.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מעיד על תפיסה שהיא בדיוק מדברת על כל אזרחי הגליל, כל התושבים בגליל.

עאידה תומא סלימאן: יש בה מין הכוונה מסוימת.

<אופיר שיק: אני שמח שאת מעלה את זה.

<אופיר שיק: כמו שאת רואה, אני גם כן גלוי, הייתי יכול להוריד את העמוד הזה, אני לא מוריד את העמוד הזה בפני אף אחד כי זו בעיה, אני חושב, בראש ובראשונה של כל אזרחי הגליל, זו בעיה לא פחות של ערביי הגליל, של האזרחים הערבים, מאשר היהודים.

<אופיר שיק: ממש ממש לא, אני לא חושב שהחבר'ה שאני עובד איתם - - - עומר נגיד, מנכ"ל מכללת סכנין, יש לו בעיה קשה עם הדברים האלה והוא צריך כל חודש וחצי לתלות דגל ישראל מחדש בכניסה למכללה אחרי ששורפים אותו.

<אופיר שיק: זו בעיה שלו, לא בעיה שלי.

<אופיר שיק: אני חושב שזו בעיה של כל תושבי הגליל, בלי שום קשר ליהודים או לא יהודים.

<אופיר שיק: אבל זה ממש לא המוקד, זה נושא מאוד מאוד חשוב, אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, בעיניי, ואני מאוד מצטערת שאני קפצתי או ש - - - אין לי גישה אחרת, מה לעשות, זה אכן משנה כי בעצם זה מעיד על קו מחשבתי ועל איך באמת - - - אם אני אומרת לך מה החזון שלך, מה היית אומר?

<אופיר שיק: שהמדינה תהיה יותר פה כדי שיהיה פה שגשוג כלכלי יותר משמעותי וצעירים ירצו להיות כאן ויהיו כאן מקומות תעסוקה מגוונים, איכותיים, לכלל האוכלוסייה.

<רעיה שטראוס: אני רוצה דווקא להצטרף על הגליל המערבי, את תראי יותר מאוחר, אחד הנכסים שלנו זה הרב תרבותיות, על זה אנחנו מדברים.

<רעיה שטראוס: יש לנו שיתוף פעולה לא רגיל של כל הרשויות היהודיות והערביות, שעשינו חזון משותף, יש לנו פה חזון לגליל.

<רעיה שטראוס: זה היה מדהים.

<רעיה שטראוס: אנחנו קיצרנו את הסרט, בחזון כתבנו שיהודים וערבים יחיו ביחד אז אחד מהחבר'ה אמר 'לא רוצה יהודים-ערבים, כל תושבי הגליל, כולם תושבי הגליל'.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהיו מאצלכם אצלי - - -

<אופיר שיק: ממכון רעות היו אצלכם.

<קריאה: עשינו אז את הכינוס שלא יכולת להגיע.

עאידה תומא סלימאן: כן, לא יכולתי.

<רעיה שטראוס: אבל אם את רוצה, ב-14.4 יש לנו - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, אני יודעת שאתם שני גופים, אני לא יודעת מה הקשר בין שני הגופים, פרט ל - - -

<רעיה שטראוס: אני אגיד לך מה הקשר.

<רעיה שטראוס: זה כל תושבי הגליל המערבי.

<רעיה שטראוס: אנחנו מדברים שרב תרבותיות היא נכס, אבל כן אני יודעת שבגליל המערבי יש לנו מסורת של ביחד וברוך ה' אין כלום.

<רעיה שטראוס: אי אפשר להתעלם ממה שקורה במקומות אחרים, ביתר אזורי הגליל, וצריך להביא את זה שזה יהיה גם ככה.

<רעיה שטראוס: בכל מקום, אני גדלתי בשטראוס, גדלתי בביחד הזה, בבית החולים, אני נשיאה של אגודת הידידים, בכל מקום יש לנו ביחד ואין לנו בעיות.

<רעיה שטראוס: ברגע שמתחילה בעיה זה מערער ואני כן חושבת שאי אפשר להתעלם מהפשיעה החקלאית שקורית בכל רחבי הארץ ואנחנו צריכים, לדעתי - - -

עאידה תומא סלימאן: שלא תביני אותי לא נכון, יש לי בעיה עם פשיעה ויש לי בעיה עם - - -

<רעיה שטראוס: כל פשיעה.

עאידה תומא סלימאן: כל פשיעה שהיא, אבל האוזן שלי קצת הפכה להיות רגישה ואני יודעת לזהות כל מיני דברים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא קושרת את 'רוח הגליל', אלא אם תגידו לי שזה קשור, עם - - -

<אופיר שיק: לא, זה שני דברים - - -

<רעיה שטראוס: אנחנו לא קשורים, רק אנחנו הולכים ביחד על הגליל.

<רעיה שטראוס: אנחנו נסביר תיכף.

<טל פריימן: גם אופיר חבר באחת הוועדות של 'רוח הגליל', ועדת תשתיות.

<טל פריימן: זאת אומרת כל מי שיכול לעבוד פה באזור ולעזור מבחינתנו זה חשוב.

עאידה תומא סלימאן: זה חשוב מאוד, אבל אני הרגשתי שאני צריכה להתעכב על דברים ואני לא משוכנעת מספיק, להגיד את האמת, אני רוצה לגלות את זה.

<רעיה שטראוס: אנחנו חייבים להביא את המופת שקיים היום ב - - - ובכל הגליל המערבי - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת אם - - - להגיד לכם את האמת.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת בדיוק מה קורה בעכו ואני יודעת מה קורה ב - - -

<רעיה שטראוס: למשל התחברנו עם פרופ' חמייסי, הוא איתנו גם - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, ראיתי שהוא היה איתכם גם - - - אני חושבת שהגליל, יש בו אופציות ויש בו פוטנציאל אדיר ואחת הבעיות העיקריות של הגליל זה שמתייחסים אליו כפריפריה.

עאידה תומא סלימאן: מתייחסים אליו כפריפריה מכל הבחינות, גם כלכלית, גם פוליטית, הכול, ואם הייתה השקעה אמיתית בתוך האזור הזה לכלל האוכלוסייה, אני עדיין טוענת שההשקעה היא לא שוויונית והיא לא - - -

<רעיה שטראוס: זה נכון, אנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שגם התושבים היהודים מרגישים בחסר ומרגישים משהו חסר, אבל אין מה להשוות בין מה שמושקע באוכלוסייה הערבית ומה שמושקע באוכלוסייה היהודית.

עאידה תומא סלימאן: מאוד חשוב לי אם הגליל יתפתח, שיתפתח לטובת כל תושביו.

<רעיה שטראוס: נכון.

<רעיה שטראוס: עכשיו כתבתי מכתב, רק בשבוע שעבר, לשר התיירות, יריב לוין, שהופקד מטעם הממשלה על התכנית להקצאה של - - -

עאידה תומא סלימאן: תכנית החומש.

<אופיר שיק: שומר הסף.

<רעיה שטראוס: אמרתי לו 'בוא תשקיע פה'.

<רעיה שטראוס: זה משהו, הם לא עושים בזה כלום.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים לא השתחרר גרוש אחד.

<טל פריימן: זה בדיוק המכתב שרעיה כתבה, הוא אחראי על זה - - -

עאידה תומא סלימאן: הם הופקדו לא על התכנית, הם הופקדו על פיתוח קריטריונים ליישום התכנית.

<רעיה שטראוס: אמרתי, בואו תראו מה קורה בגליל המערבי.

<רעיה שטראוס: היינו בפגישה ביחד, ואז כבר אמרתי לו 'שמעתי שאתה הופקדת, בוא תראה מה קורה בגליל המערבי, קורה כאן משהו שאין במדינה, אז בוא תשקיע פה, לפי הקריטריונים של נאמנות למדינה.

<רעיה שטראוס: במקום לחפש, בוא לפה'.

עאידה תומא סלימאן: הרי הקריטריונים נוצרו לא לבדוק נאמנות, אלא לעכב הוצאת התקציבים.

<רעיה שטראוס: בסדר, אז בגלל זה עוד פעם כתבתי מכתב - - -

עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שבודקים אותנו כל פעם בנאמנות שלנו זה כבר - - -

<רעיה שטראוס: נכון, אבל אני במקום לריב אמרתי 'תבוא הנה, תראה שכאן ברוך ה' לא קורה - - -

<אופיר שיק: חשבתי שהוא הופקד על הקזינו.

עאידה תומא סלימאן: גם, בין היתר.

עאידה תומא סלימאן: הוא איש המשימות הקשות.

<טל פריימן: כחלק מהתהליך הזה עשינו מחקר מאוד גדול פה, יחד עם מכללת גליל מערבי, על התפיסות של האוכלוסייה.

<טל פריימן: מה שבאמת ראינו, בעיקר ראינו שינוי גדול בתפיסה בין המגזר היהודי למגזר הערבי, ומה שראינו במחקר, וזה היה מאוד מעניין, זה שהמגזר הערבי תופס יותר את נושא דו הקיום בתור נושא שהוא דגל שיכול להקפיץ מדרגה את האזור הזה.

עאידה תומא סלימאן: זה מכניזם של שורדים.

<רעיה שטראוס: יכול להיות.

<טל פריימן: ובאותה נשימה כמובן הנושא של אי שוויון בתשתיות, שדיברת עליו, בתור אבן הנגף שמאוד קשה לעבור מעליה ובאמת לראות את השוויון באוכלוסיות.

<טל פריימן: בגלל זה גם הקמנו ועדה במסגרת רוח הגליל, שהיא ועדת תשתיות, כדי לראות איך אפשר לטפל בעניין הזה של התשתיות.

<רעיה שטראוס: בכל מקום שאנחנו הולכים לממשלה אנחנו מדברים על זה וחשוב לנו לעזור.

<רעיה שטראוס: אז עכשיו שמענו שבמשרד החינוך גם הקצו כסף לאחרי שעות הלימודים למגזר הערבי, ואנחנו גם לא אוהבים את המילה מגזר, כי זה - - -

עאידה תומא סלימאן: גם אני לא אוהבת, אני אוהבת אוכלוסייה.

<רעיה שטראוס: אז ישר צלצלנו לחבר שלנו, אמרנו 'אתה רוצה?

<רעיה שטראוס: בוא תתחיל במזרע, בוא תתחיל במקומות שאנחנו שם, תתחיל לעשות הצלחה', אנחנו משתדלים באמת כי חשוב לנו הביחד.

<רעיה שטראוס: אנחנו גם לא קוראים לזה דו קיום, אלא רב קיום, כי גם דו קיום זה לא טוב, אלא ממש נכנסים לעומק איך אפשר להביא את רוח הגליל שלנו ביחד.

<רעיה שטראוס: ככה גם התחברנו, אבל הוא צריך לדבר על המקומות שזה עוד לא לגמרי.

<רעיה שטראוס: יש לנו מזל כאן, באמת מלפני מלחמת השחרור, בתקופה שהיה כאן - - - אני עוד יותר מתפעלת, כי מי היה מאמין שאנחנו נצליח ממלחמת השחרור, שהיו קבוצות של ערבים שעזרו.

<רעיה שטראוס: אמרנו, נהיה גלויים, לא?

<רעיה שטראוס: אז בגלל זה הם גם נשארו.

<רעיה שטראוס: למשל היינו בערב אל עראמשה, שזה אצלנו במיזם, אנחנו נראה לך, הם עזרו לקיבוצים לפני 48', הקיבוצים עלו בשנות ה-40', בערך, והם התחילו לעבוד שם, ואז - - - אמר להם 'בואו תעזרו לנו', הכפר, לשייח', והם החליטו לעזור לקיבוצניקים ואחרי 48' החליטו לגרש אותם, אז החבר'ה של הקיבוצים - - -

עאידה תומא סלימאן: מי גירש?

<רעיה שטראוס: אנחנו, המדינה.

עאידה תומא סלימאן: זו פשוט פעם ראשונה שאני שומעת מישהו אומר את זה בגלוי.

<רעיה שטראוס: זו עובדה, זה מה שהיה.

<רעיה שטראוס: אבל מלחמה זה מלחמה.

עאידה תומא סלימאן: אה, כן.

<רעיה שטראוס: תשמעי, גם אותנו גירשו, את היהודים גירשו מכל מקום.

<רעיה שטראוס: זה אכזרי, אני לא אומרת.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

<רעיה שטראוס: אז הם הלכו למושל הצבאי, ואמרו 'לא תגרש את ערב אל עראמשה', זה הם סיפרו.

עאידה תומא סלימאן: זה אותו סיפור של פרדיס וג'סר א זרקא.

עאידה תומא סלימאן: תלכי לכל קו מישור החוף, לא נשאר אפילו כפר או עיר ערבית אחת על מישור החוף.

<רעיה שטראוס: אל באסה, הכפר שהיה פה ירה על - - - ההורים שלי ממקימי נהריה, אמא שלי נסעה במשוריין ללדת אותי בתל אביב, כי בבאסה ובעכו ירו על המכוניות.

<רעיה שטראוס: תראי, היו תקופות קשות, היו מאורעות, אבל אנחנו עכשיו מסתכלים קדימה.

<רעיה שטראוס: היו אז גם ניצוצות ש - - - בואו נסתכל קדימה.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני אמרתי, אם הראש הזה שעדיין עובד על לכבוש עוד - - -

<רעיה שטראוס: על מי מדובר?

עאידה תומא סלימאן: ועל לשחרר.

<רעיה שטראוס: אנחנו מדברים על - - -

<קריאה: אנחנו עובדים עם.

<רעיה שטראוס: אז קודם כל ברוכות הבאות.

<רעיה שטראוס: כשאני מסתכלת על יעל אז זה גם משהו מיוחד, משום שבתחילת הדרך, אתם תראו, אני לא צריכה לספר הרבה, אחרי הסרט תשאלו שאלות, אבל בתחילת הדרך הקודם שהיה ליעל היה נגדנו.

<רעיה שטראוס: פתאום החלטתי לפני שש שנים לעשות משהו לגליל המערבי, שבו נולדתי, כולם התנגדו, אמרו לי 'מה פתאום?' גם לא היה אמון אליי, אמרו 'בטח את באה להתעשר פה, את באה לנצל', אמרו 'מה פתאום?

<רעיה שטראוס: ' ואנחנו יושבים היום ואנחנו ביחד, אנחנו חלק מהאשכול, האשכול הזמין אותנו להיות חלק, זה בזכות שהצלחנו.

עאידה תומא סלימאן: כדאי שיסבירו לי רק כשאתם אומרים האשכול.

<יעל רון: אנחנו נרחיב על זה.

<רעיה שטראוס: בואו נראה את הסרט ואחר כך אתם ואחר כך שתי המנכ"ליות - - -

<טל פריימן: את רוצה להגיד מילה על ההיסטוריה האישית שלך פה בגליל?

<רעיה שטראוס: אתם רוצים שאני אתחיל עם זה?

<טל פריימן: כן.

<רעיה שטראוס: קודם כל נולדתי פה, כפי שאמרתי.

<רעיה שטראוס: מצחיק אותי בזמן האחרון מזמינים אותי כאישה ואני אמרתי שהיה לי מזל, לקח לי שנים, כי אני לא מאה אחוז מחוברת לפן הזה, מדוע?

<רעיה שטראוס: לא שאני לא אישה, ואני גאה, כי גדלתי בבית שהיה שוויון מוחלט, אבא תמיד האמין בנשים, עוד בדור הקודם, וגם בשטראוס לא הייתה אפליה, אגב, לא לערבי, לא ליהודי, לא לאישה ולא לגבר, המשכורת הייתה לפי התפקיד.

<רעיה שטראוס: לתפקיד היה את השכר ולפי זה.

<רעיה שטראוס: אבל אמא שלי הייתה אישה מדהימה, תמיד קל לי יותר לדבר על אמא שלי, ההורים שלי באו מהעיר אולם בגרמניה, אבא היה דוקטור לכלכלה, הם היו אנשי עיר, המשפחה של אבא שלי מאוד מאוד עשירה, אחי נולד ב-34' והיא מחזיקה אותו כשהוא היה בן כמה חודשים והיא שומעת ברדיו את גבלס וגבלס אומר משהו על יהודים והיא אומרת, לימים, זה דור שלא דיבר הרבה, גם היה פער של השפות, אמנם השפה הראשונה שלי זה גרמנית, שפת אם, אבל בגלל כל המצב אז לא הרחבנו, דיברנו רק מה שצריך, ערבבתי הרבה עברית גם, היא אומרת שהיא הרגישה בגוף שלה שמשהו נורא הולך לקרות.

<רעיה שטראוס: היא הייתה בת 23, אבא שלי בן 24 ולסבא שלי היה מפעל מאוד גדול של מתכת ואבא שלי עבד שם, היא אמרה לו 'איפה הדרכונים שלנו?

<רעיה שטראוס: אנחנו הולכים לארץ ישראל, לארץ אבותינו', כי הם היו ציונים.

<רעיה שטראוס: ואז הם באו.

<רעיה שטראוס: אז התפיסה הייתה להיות יהודי חלוץ זה לחזור לאדמה, כי ליהודים אסור היה לעבוד באדמה, אז הוא עזב ויש לי תעודה בבית ההנצחה כששואלים אותו במנדט, 'מה משלח ידך?' אז הוא אמר 'איכר' והם באו לנהריה והקימו את היישוב הזה, שהוא היה היישוב הראשון של היישובים היהודיים בגליל המערבי, הכי צפוני, מאוחר יותר יצאו כל יתר היישובים.

<רעיה שטראוס: אבא שלי היה קודם בבאר טוביה, שהיה הדרומי ביותר, כי שם היה האח שלו, הוא בא לפני ההורים שלי, הוא התגייס לבריגדה והייתה לו שם רפת גדולה.

<רעיה שטראוס: אבא שלי התאהב בפרות, הוא בא לנהריה ואמר 'אני רוצה פרות' וכעסו עליו הייקים, אמרו מה פתאום פרות ואבא שלי התעקש ואז הם התחילו להצליח.

<רעיה שטראוס: אבל לא הייתה אוכלוסייה, מי יקנה חלב?

<רעיה שטראוס: חלב גם צריך לקרר, אחרת הוא מחמיץ, וככה מהר מאוד אמא שלי התחילה לעשות גבינה, והשאר הוא היסטוריה.

<רעיה שטראוס: יש סיפור מדהים על הגלידה.

<רעיה שטראוס: אבא שלי - - -

עאידה תומא סלימאן: הגבינה התחילה לפני הגלידה.

<רעיה שטראוס: הרבה לפני.

עאידה תומא סלימאן: יארה בדרך אמרה ששטראוס בשבילה זה גלידה.

<רעיה שטראוס: עדיין, שטראוס מכרה את הגלידה, אבל בכל אופן איזה גבינה היא הייתה עושה?

<רעיה שטראוס: גבינה לבנה פשוטה, שמה טעמים ומוכרת.

<רעיה שטראוס: לא היה מה לאכול.

<רעיה שטראוס: אגב, יש סיפור מאוד יפה, שזה גם מאוחר יותר, זה שיתוף פעולה עם האבא של, שכחתי, של הרשות הפלסטינית, אבו מאזן, הם הרי באו מצפת, אז אבא שלו - - -

עאידה תומא סלימאן: עשית אותו ממש לא רלוונטי.

<רעיה שטראוס: למה?

<רעיה שטראוס: פגשתי אותו, יום אחד אני מקבלת הזמנה אל אבו מאזן, עוד ערפאת היה בחיים, הוא ביקש שאחי יבוא, אחי לא היה בארץ אז אני באתי, אז הסיפור, לאבא שלו היו עזים, ואז לא היה מה לאכול, מלחמת העולם השנייה, אבא שלי היה מביא להם גבן, לעשות מזה גבינה, החלק שיוצר, החלב הרי ברובו מים, והיו בחיפה סוחרים ושם אבא שלי היה מביא בגמלים את הגבן, אבא שלי היה עושה גבינה מותכת, נותנים את זה בחיפה לסוחרים ומוכרים את זה לצבא הבריטי, כי גבינה מותכת לא צריכה קירור.

<רעיה שטראוס: אז אמרנו אם היה אז שיתוף פעולה, אפשר לעשות שיתוף פעולה.

<רעיה שטראוס: הוא הזמין אותי ואני הזמנתי אותו ובסוף זה לא הסתדר.

<רעיה שטראוס: זה סוף הסיפור.

עאידה תומא סלימאן: תמיד זה לא מסתדר.

עאידה תומא סלימאן: או בינתיים זה לא מסתדר.

<רעיה שטראוס: אבל הסתדר פעם ראשונה, הייתה רוח טובה.

<רעיה שטראוס: רגע לחזור לגלידה, אבא שלי נותן לאמא שלי ספר על אמריקה ששם בקיץ המחלבות היו מייצרות גם גלידה ואמא שלי אמרה לו 'בוא נעשה גם גלידה', כי לא היה ממה לחיות.

<רעיה שטראוס: מהחקלאות, מהאדמה שהם קנו, כל הייקים בנהריה, בנהריה אדמה פרטית שקנו משייח' לבנוני שהפסיד את הכסף בקזינו, אחד מהמקומות של האדמה הפרטית, לא אדמת קרן קימת ולא מינהל, הם קנו מהשייח', לכל אחד היה שישה או שמונה דונם, אבל עדיין אי אפשר לחיות מחקלאות, ולכן התחילו מהר מאוד, צימר זו מילה גרמנית, זה חדר, התחילו מהר מאוד להשכיר חדרים, אנשים מהארץ היו באים לצימר ואוכלים ארוחת בוקר ואמא שלי רצתה להתחיל לעשות גלידה.

<רעיה שטראוס: אבא שלי אמר 'את משוגעת?

<רעיה שטראוס: מה זה גלידה?

<רעיה שטראוס: מה נעשה גם גלידה?' ואז היא נסעה לתערוכה והביאה את הגבינות האלה, עבודת יד שהיא עשתה, בתל אביב, ומכרה אותן ובסוף התערוכה היא רצתה את הכסף שלאבא שלי יהיה מספוא לפרות ואז היא אמרה למנהל 'איפה הכסף?

<רעיה שטראוס: ' אז הוא אמר 'אין לי כסף'.

<רעיה שטראוס: היא ראתה תוף, מין חבית כזאת עם דפנות כפולות שבאמצע שמו קרח שבור וזה כמו מיקסר כזה שמסתובב, עם משוט שמוריד את הדפנות - - -

עאידה תומא סלימאן: בטורקיה עדיין עושים את הגלידה ככה.

<רעיה שטראוס: ככה, בחבית הזו?

עאידה תומא סלימאן: כן.

<רעיה שטראוס: אז היא אמרה לו 'ואת זה אתה יכול לתת לי?' אז הוא אמר 'כן' והיא שכרה נהג מיפו במשאית, הדרך הייתה ארוכה מתל אביב לנהריה, לא כמו היום, כל הדרך היא רעדה מאבא שלי שיצעק עליה.

<קריאה: תזכרו, היום הדרך קצרה.

<רעיה שטראוס: היום הדרך קצרה מאוד, פעם זה היה איזה ארבע שעות בכבישים צרים והיא פחדה שאבא שלי יצעק עליה כי מה?

<רעיה שטראוס: הוא יאכיל את הפרות?

<רעיה שטראוס: והשאר הוא היסטוריה.

<רעיה שטראוס: היא הצליחה להוביל למפעל הכי גדול בארץ לגלידה, שהתחיל קודם בנהריה, מהר מאוד זה גדל, כי באו התיירים, ואז הם עברו לעכו, לבית קרח לקירור ואז זה גדל וגדל וקנינו את ויטמן וזהו.

<רעיה שטראוס: גם בזכותה מיכאל ואני לא רבנו, כי היא השאירה לנו מכתב בצוואה, את הנכסים קיבלנו בחייהם, היה אז מס ירושה גדול אז ההורים נתנו לנו הכול בחיים, נשאר רק מכתב.

<רעיה שטראוס: במכתב היא כותבת שנישאר ביחד, שאי אפשר להילחם פנימה והחוצה ולכן הובלנו גם תהליך של ביחד של משפחה.

<רעיה שטראוס: לפני 11 שנה אני יצאתי משטראוס, מכרתי את המניות שלי, הילדים שלי עוד שם, אנחנו עושים חגים ביחד, למיכאל ולי יש חברת השקעות ביחד ואנשים לא מבינים איך לא רבנו ואני לא בשטראוס.

<רעיה שטראוס: לא מבינים את זה, כי כל המשפחות רבות, אתם קוראים על זה כל יום.

<רעיה שטראוס: זהו.

<רעיה שטראוס: כשיצאתי משטראוס, אני חושבת שאני אומרת את זה גם בסרט, לא ידעתי כל כך את הזהות שלי ואז החלטתי ללכת בדרכם בעולם הערכי שלהם, זו הבחירה בישראל, בביחד ובפילנתרופיה.

<רעיה שטראוס: לפני שש שנים החלטתי, ותראו את זה בסרט.

<רעיה שטראוס: אז בואו נראה את הסרט ואם יש לכם שאלות אני אענה.

<רעיה שטראוס: (הקרנת סרט).

<רעיה שטראוס: אנחנו מזמינים אותך ב-14.4, יש מפגש, שבעה שולחנות, של תרבות, של חינוך ורב קיום, בריאות ותעשייה ותעסוקה, כל אחד יספר על מה הם עבדו.

<רעיה שטראוס: זה קרוב ל-200 איש מהאזור, מובילים, הם ישבו בהתנדבות במשך קרוב לחצי שנה ודנו על מה אפשר לעשות בהקשר של החזון, גם בהקשר של מה שמצאנו על הגליל במחקר של המכללה וזה יהיה מרתק לשמוע.

<יעל רון: עכשיו זה כבר פרויקטים לביצוע.

<רעיה שטראוס: זה יהיה פנימי.

<רעיה שטראוס: אנחנו בגדול לא מזמינים אנשים מבחוץ, כי עד שלא תיעשה עבודה.

<רעיה שטראוס: אז אתן בכל זאת מוזמנות לראות את העבודה הזאת.

<רעיה שטראוס: יש שאלות?

<רעיה שטראוס: אני אשמח לענות.

שולי מועלם-רפאלי: איך שיתוף הפעולה של ראשי הרשויות?

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו פוגשים אותם לא מעט במקומות מתוסכלים וקשים ויש פה ככה איזה פוך שמנסים להוביל, גם תפיסתית וגם ליצור איזה סוג של אמון חדש, אז איך שיתוף הפעולה?

<רעיה שטראוס: זה היה בהתחלה גרוע מאוד.

<רעיה שטראוס: כשאני באתי לפני שש שנים לעגו לי, אמרו לי מלים כמו 'על גופתי המתה, את לא תעשי כאן כלום', אז אני אמרתי, יש סרט יותר ארוך שאני אומר 'ביי הוק וביי קרוק אני עושה את זה' ונוצר האמון.

<רעיה שטראוס: העובדה שאני היום מוזמנת להיות חלק ובאהבה, אני מרגישה, באזור, אני חושבת שלא היינו יכולים לעשות את השולחנות בתחילת הדרך אלא הם קודם כל ראו את התוצאות.

<רעיה שטראוס: הם לא האמינו להיקף של הפילנתרופיה, מה שאנחנו משפיעים.

<רעיה שטראוס: לא הצגנו את עצמנו, אנחנו צריכים להציג את עצמנו, טל עשה מחקר שהבאנו 60% יותר תיירים לאזור ולפי הנוסחאות שקיימות הבאנו 120 מיליון שקל לאזור ויש לנו את זה מכל המגזרים.

<רעיה שטראוס: אז בהתחלה במגזרים לא רצו אותנו.

<רעיה שטראוס: אנחנו לא אוהבים את המילה מגזרים, אבל נגיד בכפרים לא רצו אותנו כל כך, או לא היה אמון, היום יש לנו 50, לא?

<טל פריימן: כן, 54 עסקים מהחברה הלא יהודית.

עאידה תומא סלימאן: הערבית.

<טל פריימן: רגע, הסתבכתי כבר עם זה בעבר, כי אני אמרתי לדרוזים 'החברה הערבית' הם אמרו 'רגע, אנחנו לא ערבים'.

עאידה תומא סלימאן: כשיפסיקו לדבר ערבית בבית - - -

<טל פריימן: את יודעת למה התכוונתי.

עאידה תומא סלימאן: וכשיפסיקו להתפלל מהקוראן נגיד שהם לא ערבים.

<טל פריימן: עוד נתון חשוב, יש 340 עסקים מ'אוצרות הגליל', 54% מהם הם בבעלות של נשים.

<טל פריימן: מבחינתנו זה נורא נורא חשוב.

<טל פריימן: גם בחברה הערבית וגם בחברה היהודית יש ביטוי חזק לנשים בעולם התיירות, מבחינתנו זה להאיץ פה איזה שהוא מעגל גלגלי, זה מאוד חשוב.

<רעיה שטראוס: התחילו לבוא אלינו מהכפרים שרוצים, גם ממזרע, ככה הוא נכנס אצלנו לחזון על התיירות, הם רואים שאנחנו עושים הבדל, ככה גם הם הסכימו להכניס אותי לאשכול, משום שגם רשות הטבע והגנים רוצים אותנו כי אנחנו עשינו עבודה מקצועית.

<רעיה שטראוס: ברגע שהחלטתי ללכת לפילנתרופיה אז אמרתי שפילנתרופיה הולך להיות כמו עסק, זה יהיה מדוד כמו עסק, זה יהיה מנוהל כמו עסק, כמו שבעסק מודדים בסוף את הרווחים בדולרים, בשקלים, אני רוצה למדוד את התוצאות.

<טל פריימן: יריב פה, המנכ"ל שלנו - - -

שולי מועלם-רפאלי: רק תציגו את עצמכם.

עאידה תומא סלימאן: המתח עולה וגובר, הא?

עאידה תומא סלימאן: כל פעם אומרים לי 'הסכימו לצרף אותנו לאשכול?' ואני אומרת 'מה אשכול?

עאידה תומא סלימאן: ' עוד מעט יסבירו.

<רעיה שטראוס: לא, זה ראשי רשויות, הם קיימים הרבה זמן והם עשו בצמצום דברים ועכשיו פתאום - - - נכון, אנשים זה ככה, אבל מאחר שאני לא רואה את זה, שאני אישה מבחינתם, אז אני מאוד מתעקשת וזה מצליח.

<רעיה שטראוס: אני לא יכולה להגיד שזה בגלל שאני אישה, אני לוקחת את זה בגלל השם שלי, יש היום שנאה לעשירים בארץ, הם חשבו שאני הולכת להשתלט פה לעצמי.

עאידה תומא סלימאן: מה לעשות, יש כמה כאלה מהעשירים שמוציאים את השם הרע, בזכות.

<רעיה שטראוס: אז מה, זה צריך להרתיע אותי לא לעשות?

עאידה תומא סלימאן: לא, פשוט לוקח זמן כדי להבין שלא כולם ככה.

<רעיה שטראוס: נוסף על זה שאני אישה, יש לי גם את התווית הזו, האחרת.

<טל פריימן: לי קוראים טל פריימן, אני מנהל את הפעילות הפילנתרופית של רעיה.

<רעיה שטראוס: גייסתי אותו לפני עשר שנים.

שולי מועלם-רפאלי: מאיפה אתה?

<טל פריימן: מהוד השרון.

<רעיה שטראוס: אבל הוא נולד - - -

שולי מועלם-רפאלי: נולד מחדש בגליל.

עאידה תומא סלימאן: לא, הוא נולד בקריות.

<טל פריימן: האמת שלא נולדתי בקריות, אבל גדלתי בקריות.

<רעיה שטראוס: ואמא שלו מנהריה.

<טל פריימן: נולדתי בארצות הברית, ב-74' ההורים שלי עלו, אמא שלי בת דודה של רעיה מנהריה בכלל ועבדתי הרבה שנים בפרטנר, מאז ההקמה, ולפני עשר שנים רעיה קראה לי לדגל.

<רעיה שטראוס: כשקראתי לו, הוא ידע שאני קצת שונה, נגיד ככה, אז הוא בא וכשאמרתי לו שאני רוצה אותו לפילנתרופיה, בליבו חשב 'מה הבן אדם המקצוען שאני, מה לי ולפילנתרופיה, שזה רק לתת כסף?

<רעיה שטראוס: ' אבל הוא הציץ ונפגע ועשר שנים איתי.

<טל פריימן: כן, עשר שנים אנחנו ביחד.

<רעיה שטראוס: הוא ראה שזה מרתק, שזה לא שונה מהעבודה האחרת ויש בזה חזון.

שולי מועלם-רפאלי: ערך מוסף.

<רעיה שטראוס: שליחות.

<יריב המאירי: שלום, אני יריב, אני מנהל את הפרויקט שנקרא 'אוצרות הגליל', זה בעצם אותו מאמץ תיירותי שאיתו רעיה יצאה לדרך לפני שלוש שנים.

<יריב המאירי: הובאתי למיזם על תקן איש התיירות, ניהלתי את ראש הנקרה כמה שנים, עוד מתחם בכנרת, גרתי ליד טל כמה מאות מטרים - - -

<טל פריימן: מתחם בכנרת, לונה גל.

<יריב המאירי: גם כן בוגר מוצקין.

<יריב המאירי: אצל רעיה צריכים להיות בוגר מוצקין כדי לעבוד אצלה, ככה יצא.

<יריב המאירי: היום המיזם נמצא במקום הרבה יותר טוב, עושים מאמץ ספציפית על עכו עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: נשמח לשמוע.

<יריב המאירי: יש לנו קרוב ל-40 עסקים בעכו ואנחנו נכפיל את זה.

<רעיה שטראוס: כן, שמעון לנקרי כועס עלינו, בצדק.

<רעיה שטראוס: הוא רוצה יותר.

עאידה תומא סלימאן: 40 עסקים, אני אשמח לדעת מי.

<רעיה שטראוס: מי בפנים?

עאידה תומא סלימאן: כן.

<יריב המאירי: החל מחמדה תע"ש דרך עכוטל של איליה, מסעדות כמו אלבאבור ואלמרסה.

<יריב המאירי: הרעיון זה לבדוק את העסקים ובאמת לקדם את העסקים החזקים, המצוינים, כאלה שאנחנו יודעים, שולחים לשם או משפחה או קבוצה או עיתונאי או סוחר ואני אגיד תיכף בשתי מילים מה זה 'אוצרות הגליל', זה לא הנושא היום, אבל כדי שתבינו שזה פרויקט שהוא משקיע במיליוני שקלים.

<יריב המאירי: רעיה משקיעה מיליוני שקלים בשנה בקידום התיירות בגליל המערבי.

<יריב המאירי: כמו שהיא אמרה, יש לנו 360 עסקים כמעט במיזם, את כולם אנחנו מכירים באופן אישי, בדקנו ואנחנו בקשר איתם.

שולי מועלם-רפאלי: זה נושק גם לדברים שהם לא עסקים?

שולי מועלם-רפאלי: נגיד דרך זה גם יש עידוד להגיע יותר ללוחמי הגטאות או למוזיאון המחתרות בעכו?

שולי מועלם-רפאלי: סתם שני דברים שישר עלו לי כמי ש - - -

<יריב המאירי: כן.

<יריב המאירי: זו תיירות פרופר אצלנו.

שולי מועלם-רפאלי: אבל זה לא עסקים לכן - - -

<רעיה שטראוס: כן, לקיבוץ געתון ולקיבוץ אילון.

<טל פריימן: יש לנו כמעט 360 עסקים ועוד בערך 60 נקודות עניין.

שולי מועלם-רפאלי: מיזמי תרבות.

<טל פריימן: בדיוק, כמו מוזיאון אסירי המחתרות, מסלולי טיולים בטבע, כל מיני דברים כאלה.

<יריב המאירי: יש את אילון בקיבוץ אילון, מחלקה אחת לצורך העניין עושה שיווק לסוכנים, ימי כיף.

<יריב המאירי: רצים בין הסוכנים, ימי כיף, רווחה ומביאים לפה את המכרזים שיעשו פה ימי כיף.

<יריב המאירי: אני מעריך את זה בין 1,500 ל-2,000 איש כל חודש שבאים ומשאירים פה כסף, בפיזור כמה שיותר גם.

עאידה תומא סלימאן: מלון האפנדי נמצא?

<יריב המאירי: כן.

<יריב המאירי: גם ערבסק ייכנס וגם דוידסון שבונה מולו, שמקים כמה יחידות.

עאידה תומא סלימאן: מי נמצא ומי לא, מה הקריטריונים.

<טל פריימן: זו שאלה טובה.

שולי מועלם-רפאלי: לפי מה נכנסים או לא נכנסים למיזם של 'אוצרות הגליל'?

<טל פריימן: ניתן דוגמה את חוף התמרים.

<רעיה שטראוס: לא נכנס כי זה מלוכלך.

<יריב המאירי: לא, היא לא שמעה את ההערה.

<יריב המאירי: אנחנו בודקים אותם בהיבטים של ניקיון, בהיבטים של שירות, במחיר לעומת מוצר.

<יריב המאירי: נפתח את הסוגריים ולא נפתח עכשיו את הדיון על כל תחום הצימרים שגובים 1,000 פלוס בממוצע אבל נותנים מוצר שאם הוא כבר שווה אז הוא שווה בין 400 ל-500 וגם אז הוא לא מספיק נקי ולא מתוחזק.

<יריב המאירי: להיות אותנטי זה לא תירוץ להיות מלוכלך ועם אבק ו - - -

עאידה תומא סלימאן: אז מה זה, 'אוצרות הגליל' הפך למין תו תקן?

<יריב המאירי: בדיוק.

<יריב המאירי: יש פה תעודה, אתם יכולים לראות, מומלץ על ידי 'אוצרות הגליל'.

<רעיה שטראוס: שמשרד התיירות אומרים שהם מקנאים בי, כי מי שלא עובר את התקן, יכול להיות אוהל נקי ומשרת ואני לא מכניסה - - -

<יעל רון: תיירנים מצטרפים למיזם וזה ללא עלות.

<רעיה שטראוס: יש כשל בתיירות בארץ בכלל, כי אין אמת בפרסום.

<יריב המאירי: במקרה אנחנו פה, אז יש להם את המומלץ.

<יריב המאירי: יש פה גם מפות, אפשר לראות את המפה, יש פה קרוב ל-250 עסקים באינדקס שכולם עם המומלץ 'אוצרות הגליל'.

<רעיה שטראוס: יש אתר 'אוצרות הגליל'.

<יריב המאירי: אנחנו מחזיקים כמובן משרד יחסי ציבור שדואג להעלות את הנושא למודעות, אם זה אירועים, אם זה נקודות מעניינות, כתבות רוחב, שרית ישי לוי, עיתונאית התיירות הוותיקה, היא - - -

<רעיה שטראוס: אז אולי תגיד מה זה עושה לה בתור עסק.

<יריב המאירי: בדיוק, זהו, רציתי - - -

<יונת מזן: בוקר טוב, שמי יונת, אני חושבת שאנחנו נכנסים פה לכמה קטגוריות בכל הדבר הנפלא הזה שנקרא 'אוצרות גליל' כי אנחנו קודם כל יזמות פרטית.

<יונת מזן: אנחנו חברי קיבוץ של קיבוץ שהופרט, ב-2002 כבר היינו מופרטים לחלוטין, מהראשונים פה בגליל המערבי.

<יונת מזן: בעלי, אריאל, הוא הגבן, הוא עושה גבינה, הוא היה גבן עוד בתקופה של הקיבוץ ואחרי ההפרטה החלטנו, ב-2006, שאנחנו מקימים עסק עצמאי.

<יונת מזן: פה נכנס ההיבט הנשי.

<יונת מזן: שקד, הבת הגדולה, למדה באוניברסיטה הפתוחה לתואר בפסיכולוגיה והמחלבה הייתה ליד מגרש החניה, במקום מאוד קטן, הייתה רק מעדנייה קטנה, והיא רקמה את החלום הזה.

<יונת מזן: ב-2012 באו אבא ובת אליי ואמרו לי 'יונת, את מצטרפת, כי אם לא, לא יהיה פרויקט'.

<יונת מזן: אני עזבתי קריירה של 21 שנה כמעצבת ומשווקת של שמרת הזורע ופנינו לקיבוץ, לקחנו את המבנה הזה, שהיה המטבח של הקיבוץ, זה מבנה משנות ה-50, הוא הסעיד 60 שנה את הקיבוץ ואז הוא נזנח לחלוטין והקמנו את העסק, כשהחזון היה שתחת קורת גג אחת יש ייצור בצד הדרומי ובצד הצפוני זה אירוח ומכירה של גבינות ובית קפה קטן.

<יונת מזן: פתחנו בחגי תשרי 2012, כבר אז התחלנו להיות בקשר עם 'אוצרות הגליל' שהיו ממש בהתחלה - - -

<יריב המאירי: עוד לא השקנו אז, השקנו חצי שנה אחרי.

<יונת מזן: עוד לא השקתם, אבל היו, מיכל קצת הסתובבה בשטח ואז רווחה הדעה, פה בגליל המערבי, לא ידענו בכלל למה אנחנו נכנסים, כאילו בית קפה, לשקד הבת היה קצת ניסיון, היא עבדה באחוזת גאיה קצת על נושא קולינרי וקצת תיירות, אמרו לנו 'אין לכם מושג מה הולך פה, לא יגיעו אנשים, זה יהיה מאוד קשה, על קבוצות אין בכלל מה לדבר.

<יונת מזן: תיירנים מהארץ?

<יונת מזן: מי מכיר את הגליל המערבי?

<יונת מזן: הם נתקעים בעכו, הם בכלל לא ממשיכים'.

<יונת מזן: האמת היא שבשנה הראשונה כך היה, זה נכון שגם המוניטין שלנו היה מאוד מזערי, אבל באמת לא הרגשנו את התנועה.

<יונת מזן: פה אני יכולה להצביע בצורה באמת חפה מכל עניין של בגלל שאני חלק מהמיזם, המיזם נתן פוש מאוד גדול.

<יונת מזן: אפשר לומר שהוא פשוט שם את הגליל המערבי על המפה.

<יונת מזן: איך אנחנו בודקים את זה?

<יונת מזן: יש לנו הרבה אפשרויות.

<יונת מזן: דרך האתר שלי אני רואה כניסות לאתר שלי דרך האתר של 'אוצרות', זאת אומרת שאנשים ראו את המיני סייט שלי באתר של 'אוצרות הגליל' והם נכנסו.

<יונת מזן: אנחנו שואלים מטיילים - - -

<רעיה שטראוס: זה מחובר לווייז.

<יונת מזן: אנחנו שואלים אנשים 'איך הגעתם', בהתחלה קשה להם להגיד מאיפה ואז הם אומרים 'אתר', 'אוצרות', כאילו כל פעילות אנחנו מרגישים מיד את הפידבק.

<יונת מזן: דבר אדיר שקרה בשנה שעברה ב-2015, שרעיה למעשה נתנה את אישורה לנושא של להביא קבוצות לגליל המערבי.

<יונת מזן: ב'אוצרות הגליל' יצרו את התשתית לעבודה מול קבוצות דרך סוכנים ואני חושבת שב-2015 זה היה דרמטי כי ממש הרגשנו שסוף סוף אנחנו על המפה, כי לפני כן סוכנים ומדריכי טיולים פשוט אמרו לנו 'אנחנו לא מביאים אנשים', כי ישו לא השתין פה, אז אנחנו לא כמו אזור נצרת - - -

עאידה תומא סלימאן: אפשר לחשוב שבנצרת מביאים.

<יונת מזן: כנרת, סובב כנרת - - -

<יריב המאירי: הם באים, אבל לא חוצים לילה, זה נכון.

עאידה תומא סלימאן: הם לא נשארים אפילו ללילה אחד, הם חותכים לכיוון טבריה.

<רעיה שטראוס: על זה אנחנו עכשיו עובדים.

<יונת מזן: סובב כנרת.

<יונת מזן: תמיד אמרו לי הסוכנים או המדריכים, הגולן, שהיה לו המון יחסי ציבור, הדרום, גליל מערבי, כאילו מה יש לעשות פה?

<יונת מזן: אין מה לעשות פה, יש פה עכו, אולי נמשיך לראש הנקרה ובאמצע אין כלום.

<יונת מזן: וכן אנחנו מרגישים, מגיעים לפה אנשים בקבוצות.

<יונת מזן: תבינו, קבוצות הם מכווני דעת, כי כשמגיעה קבוצה של 50 איש זה אחר כך אותם 50 פרטים שמספרים בבית, שגילינו פה אוצרות, הגענו למקומות שאף פעם לא היינו מגיעים אליהם.

<יונת מזן: וזה מאוד מאוד משמעותי.

<יונת מזן: על זה אני כל הזמן אומרת שזו ברכה גדולה, כי גם, קצת פוליטיקה פנימית של האזור?

<יונת מזן: כולם רוצים בטוב של המקום וכולם בוחשים ודברים לא תמיד זזים.

<יונת מזן: צריכים לעשות את זה, צריכים שהם יזוזו, יזוזו יותר, כי לחבל הארץ הזה יש הרבה מה להציע, יש פה אוכלוסייה מאוד מגוונת, אני חושבת הכי מגוונת במדינת ישראל, עם ההיצע הכי גדול, הכי הרבה פרצופים ומנהגים וטעמים וניחוחות, זה פה, זה המקום.

עאידה תומא סלימאן: אין לי מה להוסיף, רואים שעבדת בשירות.

<רעיה שטראוס: לא, היא לא הייתה אומרת אם זה לא היה נכון.

עאידה תומא סלימאן: לא, ברור.

עאידה תומא סלימאן: אני בת המקום ואני אוהבת את המקום ואני חייבת להגיד לך, אני באתי מנצרת, התחתנתי לפני 28 שנים, ב-87', התנאי היחידי לבן זוג שלי היה ש'אף פעם את לא אומרת לי שנעבור מעכו', כאילו הוא גר בעכו, הוא גדל בעכו.

עאידה תומא סלימאן: בשבילי אז להגיע מנצרת עד לעכו, כולם שאלו את ההורים שלי 'איך הסכמתם שהיא תתחתן עם מישהו כל כך רחוק?

עאידה תומא סלימאן: ' פסיכולוגית זה נשמע מאוד רחוק מנצרת, איך אמרת?

עאידה תומא סלימאן: תל אביב אז הייתה יותר רחוקה ונצרת הייתה יותר רחוקה.

עאידה תומא סלימאן: אבל הגעתי לפה ואני ממש התאהבתי באזור, במיוחד עכו, נכון, חבל לי שהיא ככה היום, איך שהיא נראית, וחבל לי שלא מנוצל הפוטנציאל של עכו.

עאידה תומא סלימאן: לעכו יש פוטנציאל.

עאידה תומא סלימאן: אני לפעמים מסתובבת בעיר ואומרת ראבק, אתם נוסעים ומשלמים כל כך הרבה כסף כדי להגיע למקומות בעולם כאשר יש לנו פה.

עאידה תומא סלימאן: אותו דבר, בשבוע שעבר היינו בבית ג'אן, אני הייתי חייבת לעצור בדרך ולעמוד ולהסתכל על האזור וזה מדהים.

עאידה תומא סלימאן: האזור מדהים.

עאידה תומא סלימאן: זה מין שווייץ כולל - - -

<יריב המאירי: יש לנו איזה 10 עסקים בבית ג'אן.

עאידה תומא סלימאן: 10 עסקים ולצערי הרב הנשים עדיין מדברות שם על מצב שאומרים לי שרוצים אותנו בעבודה, אבל כאשר האוטובוס האחרון שיוצא בבוקר זה בשמונה ועשרים - - -

<רעיה שטראוס: אין ספק.

עאידה תומא סלימאן: ואוטובוס אחרון נכנס לכפר בתשע, אז אפילו לעבוד במתחם ביג הן לא יכולות, כי שם סוגרים בעשר והאוטובוס האחרון מגיע בתשע.

<טל פריימן: בצוות תשתיות של רוח הגליל, למשל, ששנינו חברים בו, אמרנו שהתשתית שאנחנו רוצים לטפל בה זה תחבורה ציבורית לאזור הכפרי בגליל המערבי.

<טל פריימן: גם אני, אני חובב תחבורה ציבורית, יש אוטובוס אחד או שניים ביום למשל לאזורים של געתון, יחיעם.

<טל פריימן: לא, באמת.

<יעל רון: אנחנו עוסקים בזה, אני ארחיב.

<טל פריימן: אי אפשר לדבר באמת על יציאה לעבודה או עידוד תעסוקה אצל החברה הערבית כשאי אפשר להגיע.

עאידה תומא סלימאן: אבל אם אי אפשר לדבר על בריאות.

עאידה תומא סלימאן: אישה שבן הזוג שלה יוצא בבוקר ויש לה בדיקה, להגיע לאיזה שהוא מקום, רוב הבדיקות לא נעשות בכפרים, אין לה איך לנסוע.

<רעיה שטראוס: עכשיו אנחנו גם בבריאות מדברים על - - -

<טל פריימן: רפואה קהילתית.

<רעיה שטראוס: שייצאו לכפרים.

<רעיה שטראוס: יש משהו שהם הולכים לכפרים במחלות הגנטיות, שעושה פרופ' ציפי פליק, היא נוסעת לכפרים, אבל צריך לעשות הרבה יותר.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאנחנו צריכים לנסוע.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל אני מודה על ההקדמה, אני חושבת שמהדוגמאות שנתתם ברור שאתם עושים עבודה נהדרת.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת עד כמה החלקים האחרים של הסיור קשורים לעבודה שלכם ברוח הגליל.

<רעיה שטראוס: לא, רק יעל.

<יעל רון: אני אספר גם על נושא התיירות.

<רעיה שטראוס: אנחנו הפכנו להיות חלק מהאשכול, כי אנחנו גורם משמעותי בגליל המערבי.

עאידה תומא סלימאן: אז בעצם, כדי לעשות לעצמי קצת סדר, 'רוח הגליל', העשייה העיקרית זה הקבוצות שאתם עושים עכשיו והפילנתרופיה דרך 'אוצרות הגליל', נכון?

<רעיה שטראוס: אנחנו נמשיך ביתר הדברים, מה שיצא מהשולחנות, כי בעצם לא באתי הנה, אני לא באה מתחום התיירות, עשינו מחקר, לא סתם אמרתי שאני רוצה מה שאמרתי לעשות, עשינו במשך שנה ומשהו מחקר מה הדבר שיקפיץ וראינו שמה שחסר פה, שבאים רק 20% עד 30% מהשנה לגליל המערבי והתפיסה של הגליל המערבי בכלל, מבחינת התיירות, רחוקה, כמו שאמרת.

<רעיה שטראוס: ואז אמרנו שניכנס.

<רעיה שטראוס: מאחר שאני באה משטראוס, עשינו עבודה של מיתוג והגענו לדבר הזה, עשינו את האפליקציה, השקענו קודם כל ואנחנו רק שלוש שנים, בעבודה.

<רעיה שטראוס: יש לי צוות של שבעה אנשים, אבל אני לא אשאר בתיירות.

<רעיה שטראוס: מה שהיום אנחנו רוצים, שהממשלה, משרד התיירות ייכנס איתנו דרך האשכול ולעשות הרבה יותר, מה שאני בתור בן אדם יחיד לא יכולה לעשות ואני לא רוצה להפסיק לתת את מה שאני משקיעה ב'אוצרות הגליל', שזה הרבה, אני רוצה להמשיך לעוד תחומים, אז אני צריכה שהממשלה תיעתר ותיכנס לפחות למשהו שהוא מוכר לה כבר ויש לו תוצאות.

<טל פריימן: רק עוד מילה אחת, ברשותך, לעשות סדר.

<טל פריימן: 'אוצרות הגליל' זה כמו הצעד הראשון של 'רוח הגליל', כי 'רוח הגליל' מטפל בכל התחומים שזיהינו אותם כחשובים בנושא של איכות החיים.

<טל פריימן: החלטנו להתחיל ב'אוצרות הגליל', התחלנו את זה לפני שלוש שנים ואת המיזם הגדול הזה התחלנו לפני שנה.

<יונת מזן: והתחלתם בטוב, התחלתם בפרנסה.

<יונת מזן: תחשבו שכל עסק קטן כזה מעסיק אנשים, זה עוד מנוע.

<רעיה שטראוס: לכן עשינו את זה.

<יונת מזן: זה לא המפעלים הגדולים, זה העסקים הקטנים שכל עסק קטן - - -

<רעיה שטראוס: ואנחנו עושים להם את הפרסום ויש לנו את יחסי הציבור והלכנו לטלוויזיה וקורסים - - -

<יריב המאירי: קורסים, שלא הזכרנו.

<יריב המאירי: הכול בפילנתרופיה מלאה, הם לא משלמים שקל על אף אחת מהפעולות, אבל אם הם לא עומדים בתקן, אם הם לא מגיעים לקורסים, אם הם לא משתפים בעצם פעולה עם הרוח שלנו אז הם לא נשארים במיזם.

<יריב המאירי: זה הרעיון.

<רעיה שטראוס: כי חייבים ללמוד.

<רעיה שטראוס: גם מבחינה פיננסית אנחנו מנסים, לא לתת להם כסף, אלא להבין מה הם צריכים לעשות.

<רעיה שטראוס: הצעד הבא זה לדבר עם הבנקים, שכל העסקים קצת יתאחדו ונהיה כוח מול הבנקים, כי הלקוחות הגדולים משלמים פחות ריבית מהקטנים.

<רעיה שטראוס: יש המון עוד מה לעשות ואנחנו בצעדים, ברגע ש - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, מהעסקים שהזכרתם שהם חלק מזה, אני חותמת שפיתחתם לכם תו תקן, הם איכותיים.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה בעכו את אלמרסה, אני מכירה את האפנדי, עכשיו - - -

<רעיה שטראוס: מביאים להם קבוצות.

עאידה תומא סלימאן: אני באמת מכירה מקומות ו - - -

<רעיה שטראוס: למשל בחוף התמרים, הוא לא נכנס כי הוא לא נקי.

עאידה תומא סלימאן: זה בעיה היסטורית עם חוף התמרים.

<יונת מזן: רימוני גליל, רימונים?

<יונת מזן: איך זה נקרא?

עאידה תומא סלימאן: רימונים.

עאידה תומא סלימאן: הם לא שדרגו את המקום בכלל.

<רעיה שטראוס: לא שדרגו וזה עצוב מאוד.

<יריב המאירי: ולא מדובר בהשקעות.

<יריב המאירי: היינו שם עם הבעלים של הרשת - - -

<רעיה שטראוס: גם קרלטון בנהריה.

<יריב המאירי: זה לא עניין של השקעות, הם לא צריכים לשים עכשיו מיליון שקל כדי להיות נקיים, הם צריכים להיות נקיים.

<רעיה שטראוס: תודה רבה לכם.

<רעיה שטראוס: (בהמשך הסיור)

<אופיר שיק: זה החלק השני של הסיור והאחרון.

<אופיר שיק: לא נמצאת נורית, שהיא בחופשת לידה, המנכ"לית של אשכול גליל מזרחי.

<אופיר שיק: עשינו בִּילד אפ מאוד ארוך למושג אשכול בחלק הקודם.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אני חושבת שכל ההצגה של ה - - - אני ניסיתי להבין, יכול להיות בגלל שזה התערבב ב'רוח הגליל' ו - - -

<אופיר שיק: 'אוצרות הגליל' ו'לב בגליל'.

עאידה תומא סלימאן: זה קצת התערבב.

שולי מועלם-רפאלי: יצא הרבה גליל.

<אופיר שיק: אני אנסה בקצרה לעשות לך סדר ולהעביר את זה לאשכול.

עאידה תומא סלימאן: אני לא הבנתי את הרעיון, כאילו 'לב בגליל' זה ארגון?

עאידה תומא סלימאן: זה מוסד ממשלתי?

עאידה תומא סלימאן: תסביר לי מי אתם, מהתחלה.

<רונית עובדיה: בואו נעשה סבב, שנדע מי נמצא כאן.

<רונית עובדיה: (סבב נוכחות).

<אופיר שיק: אני מנהל את ארגון 'לב בגליל', זה ארגון, זו עמותה, עמותה, מגזר שלישי לכל דבר ועניין.

<אופיר שיק: אנחנו כן עובדים בשיתוף פעולה גם עם המשרד לפיתוח הנגב והגליל והרשות לפיתוח הגליל, מצד אחד, חלק מהתקצוב, כדי להיות הכול על השולחן, זה גם משם, והמצ'ינג הוא מפילנתרופיה, כמו ידידות טורונטו לדוגמה.

<אופיר שיק: אלה שני האיזונים.

<אופיר שיק: כל הארגון הזה, מטרתו להיות סוג של שדכנית, שדכנית חכמה, שמתחברת לחשיבה אסטרטגית שקיימת בגליל עבור כל הגליל, בהמשך לדיון שהיה לנו קודם, ולחבר את מקבלי ההחלטות ומעצבי דעת הקהל לחשיבה הזאת.

<אופיר שיק: בזה אנחנו נמדדים, בשדכנות הזאת.

<אופיר שיק: כלומר זה לא רק לייצר סיורים כאלה שהם נחמדים ותמונה לפייסבוק, אלא שהם פרודוקטיביים, שאחר כך אנחנו נוכל, בזכות החיבור הזה וההיכרות הזאת נניח עם רוח הגליל או עם האשכולות, שעכשיו הם יציגו, לעשות דברים משותפים ביחד למען כל הגליל.

<אופיר שיק: זה המקום שלי, ממש שדכן, שדכנית.

<אופיר שיק: לכן הקמנו גם את שדולת הגליל בכנסת שאנחנו מנהלים אותה, השדולה פועלת באופן רב תחומי, מכלכלה, בריאות - - -

עאידה תומא סלימאן: מי יושבי הראש שלה?

<אופיר שיק: יושבים שניים מהמחנה הציוני ושניים מהבית היהודי.

שולי מועלם-רפאלי: לא, אחד מהבית היהודי.

<אופיר שיק: לא, שניים.

<אופיר שיק: זה בצלאל סמוטריץ ואיל בן ראובן ומוטי יוגב ואיתן ברושי.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני אוהבת לנקות שולחן לפני שאני מתחילה.

עאידה תומא סלימאן: האמת, אני אמרתי לך שם בישיבה שמשהו לא הסתדר לי.

עאידה תומא סלימאן: בדרך לפה אני עיינתי בחומר שנתתם לי וגם הסתכלתי על הפייסבוק שלכם.

<אופיר שיק: של 'לב בגליל'?

עאידה תומא סלימאן: כן ואני חייבת להגיד שיש לי בעיה עם הצורה שמציגים בה את הדברים שם.

עאידה תומא סלימאן: יש לי בעיה די רצינית כי אני חושבת שמי שצריך לפעול למען הגליל צריך לפעול למען הגליל איך שהוא נראה.

עאידה תומא סלימאן: לנסות לכוון בצורה - - - קודם כל אני קראתי שם הסתה נגד ה - - - או לפחות דברים שלא אהבתי, בוא לא נקפוץ להסתה, דברים ממש לא ענייניים עליי, כחלק מהרשימה המשותפת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאני לא באתי לשרת מטרות פוליטיות שברור שהן מנוגדות לכל מה שאני מאמינה בו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתרום לגליל, אני רוצה לחזק את הגליל, אבל אני רוצה לחזק את הגליל גם מתוך הבנה שזה לא עוד מקום שצריך לעשות בו איזון דמוגרפי ואם בגליל יש רוב ערבי אז יש בו רוב ערבי ואם הופכים אותו למקום טוב ויפה שאפשר שכולם יחיו בו, אז כל אחד יעשה את השיקול האינדיבידואלי שלו אם הוא רוצה להיות חלק מהגליל או לא חלק מהגליל.

עאידה תומא סלימאן: להפוך למין חלק ממסע שבעיניי מאוד בגישה כמה שהיא תיראה כאילו יפה, אבל היא גישה שיש בה כיוונים גזעניים כלפי האוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אתן לזה יד ואני לא מוכנה לתת לזה יד.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד ברורה בזה כי בסופו של דבר יש פרוטוקולים, כדי שתבינו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מוכנה לשתף פעולה עם מי שרואה בי או באנשים שלי או בציבור שבחר בי כמשהו שמאזן, לא מאזן, או מפר את האיזון בגליל, או שמציג אותו מצד אחד או פשיעה חקלאית, או אני לא יודעת מה.

עאידה תומא סלימאן: שים את הכול על השולחן, אני יכולה לדבר איתך פוליטיקה כמה שאתה רוצה, אבל להסוות את זה אני לא מוכנה.

עאידה תומא סלימאן: בוא נדבר דוגרי, מה זה 'לב בגליל', שים את זה על השולחן ואז נוכל לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת, אבל כשאני קולטת דברים אצלכם בפייסבוק שמדברים בצורה כזו ומעניין אותי למה האתר שלכם חסום - - -

<אופיר שיק: אנחנו מחדשים אותו.

עאידה תומא סלימאן: לא, צריך סיסמה כדי להיכנס אליו.

<אופיר שיק: כן, הוא נעול כי אנחנו מחדשים אותו.

<אופיר שיק: בשמחה אפשר לקחת את זה למקום הזה, אני חושב שזה יהיה קצת פספוס.

<אופיר שיק: לא אכפת לי לשבת איתך באמת - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, זה לא שאני הולכת למקום הזה, אתם נמצאים במקום הזה.

<אופיר שיק: אני לא בטוח.

עאידה תומא סלימאן: אני פשוט שמה את זה על השולחן.

עאידה תומא סלימאן: כשאתם אומרים 'מאזן גנאים, ראש עיריית סכנין, 'אנחנו לא בכיינים, אבל אף אחד לא מזכיר את החברה הערבית, 50% מהחברה הערבית מתחת לקו העוני, אין תכניות.

עאידה תומא סלימאן: ובכן, כן, אבל ראשוני הזונחים את המגזר הערבי הם נציגיו הפרלמנטריים'.

<אופיר שיק: לצערי אני נאלץ לעמוד מאחורי האמירה הזאת.

<אופיר שיק: אני לא חושב שיש כאן איזה שהיא הסתה - - -

עאידה תומא סלימאן: לצערי אתה לא מבין כלום כאשר אתה אומר את זה.

<אופיר שיק: בסדר, יכול להיות שאנחנו נמצאים במחלוקת.

עאידה תומא סלימאן: תתחיל בזה, לבקר את הממשלה שמזניחה את האוכלוסייה הערבית.

<אופיר שיק: תאמיני לי, אני לא חוסך - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא מוכנה, באמת, כאילו, זה עכשיו מתחיל להיראות התמונה האמיתית.

עאידה תומא סלימאן: אתה רוצה שאני אמשיך לקרוא מה כתוב פה?

<אופיר שיק: אפשר.

<אופיר שיק: אני חושב שזה יהיה פספוס.

שולי מועלם-רפאלי: לא, השאלה, רגע, רגע, שנייה.

שולי מועלם-רפאלי: תנו לי רגע להגיד מילה.

שולי מועלם-רפאלי: השאלה אם הגענו לפה ועכשיו אנחנו עוצרים ונוותר על הביקור פה או שנמשיך אותו לפי התכנית ואחר כך תנהלי את הדיון הזה מול אופיר, כי מבחינתי אני - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, אני רוצה להבין מה הקשר ומה - - -

שולי מועלם-רפאלי: אני נמצאת בקשר כבר מהכנסת הקודמת עם אופיר באמת על הסיפור של הגליל.

שולי מועלם-רפאלי: ניסיתי לעשות הרבה דברים, גם כחברת כנסת, גם כאישה, בכל מיני מיזמים שהצטרפתי אליהם, גם כשמשרד הכלכלה היה בבית היהודי.

שולי מועלם-רפאלי: חלק מהדברים יותר הצלחנו, רוב הדברים פחות הצלחנו, אני לא קוראת את הדברים כמוך כי אני לא קוראת אותם ככה, אבל מבחינתי כל הביקורים שעשיתי עם אופיר היו ביקורים חשובים וטובים וענייניים ומאוד מקצועיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מכבדת כל החלטה שלך עכשיו, כיושבת ראש הוועדה, אם את רוצה שנעצור פה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין את הדברים מהתחלה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אוהבת להיות במקום ולנסות לדלות מידע ולהבין מה קורה בדיוק ומה הקשר בין ארגון לארגון.

שולי מועלם-רפאלי: אבל זה משהו שאת יכולה לשאול מראש - - -

<אופיר שיק: עאידה, אני אגיד לך - - -

עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי - - -

שולי מועלם-רפאלי: השאלה אם לא נכון היה לשאול את זה מראש, בסוף היה הרבה זמן להתארגן לביקור הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אבל בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהשאלות שהיו צריכות להישאל זה נראה על פניו מאוד יפה, כשהגעתי ואני שאלתי שאלות בתחילת המושב שמה וגם לא קיבלתי כל כך תשובות, וכשאני קוראת בדרך לפה את המידע שניתן לי במקום ואני רואה מה כתוב שם, אז זכותי להעלות את זה.

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

עאידה תומא סלימאן: וחובתי להעלות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין איפה אני משתלבת כדי שאני אחליט אם אני ממשיכה או לא.

<יעל רון: אני רוצה מהמקום של האשכולות, מבחינת רונית, מבחינתי ומבחינת נורית, אני מרשה לעצמי לייצג גם אותה, מדובר, לפחות בחלק הזה, בסיור שמטרתו להכיר את מיזם האשכולות הלאומי.

עאידה תומא סלימאן: מה זה האשכול?

<יעל רון: בדיוק, המיזם הוא מיזם עצמאי שאינו קשור ל'לב בגליל', אנחנו פה ניצלנו איזה שהיא הזדמנות.

<יעל רון: אופיר אמר 'יש סיור של הוועדה, האם אתן מעוניינות להציג?' ואנחנו מאוד נשמח כן להציג.

<יעל רון: אז אם את מעוניינת - - -

עאידה תומא סלימאן: זה משהו ממשלתי?

<רונית עובדיה: כן, זה משהו ממשלתי, בהחלט.

עאידה תומא סלימאן: אתם שייכים לאיזה משרד?

<יעל רון: למשרד הפנים.

<רונית עובדיה: הוקמה ועדה משותפת להקמת - - -

עאידה תומא סלימאן: אז זה לא שייך ל - - -

<יעל רון: אבל זו בהחלט הזדמנות מבחינתנו - - -

שולי מועלם-רפאלי: שאני אבין רק מה - - -

<אופיר שיק: התנהלות רגילה.

<אופיר שיק: הדבר הכי פחות חשוב סביב השולחן הזה זה 'לב בגליל' וככה אני רואה גם את עצמי וגם את הארגון.

<אופיר שיק: אנחנו באמת באמת מנסים לשדך בחשיבה אסטרטגית.

<אופיר שיק: יכול להיות שיש לנו נקודות מחלוקת בדברים שכתבתי, זה לא לעניין עכשיו, אני מבחינתי הרבה יותר חשוב שאתן, שהוועדה, אתן כנציגות של הוועדה ואת כיושבת ראש ועדה, תכירו מה זה אשכול, איזה פוטנציאל אדיר יש לזה לפיתוח אזורי, בעיקר בעיקר למגזר הערבי, האוכלוסייה הערבית, כמו שתיקנת, וזה הרבה יותר חשוב מהמקום של 'לב בגליל'.

<אופיר שיק: אמיתי.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבינה שעכשיו הישיבה מתנהלת - - -

שולי מועלם-רפאלי: מול המגזר הזה של האשכול.

<יעל רון: אני אתחיל.

שולי מועלם-רפאלי: רגע, אני רוצה רק להגיד, כמו שקודם היא התנהלה מול 'אוצרות בגליל'.

<יעל רון: כי 'אוצרות' זה מיזם עצמאי, אם תרצו אני ארחיב עליו.

שולי מועלם-רפאלי: לא, זה כבר שמענו שם.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שם, עצם העובדה שבעצם זה נפתח על ידי 'לב בגליל' למרות שזה כאילו - - -

<יעל רון: לא, 'אוצרות הגליל' לא נפתח על ידי 'לב בגליל'.

עאידה תומא סלימאן: לא, הישיבה.

<יעל רון: כי אופיר - - -

<רונית עובדיה: כי אופיר הוא השדכן.

<יעל רון: אני לא יודעת אם אנחנו היינו מצליחות להביא אתכם ועל זה אנחנו מודים לאופיר.

<רונית עובדיה: נכון.

<רונית עובדיה: אני אפתח ברשותכם.

<רונית עובדיה: אני אעשה את זה כמו משפך, אני אספר על המיזם בכללותו ואז קצת נרד לרזולוציות של האשכול שלנו ויעל תספר על האשכול שלה ונחשוב ביחד מה אפשר לעשות בתמיכה שלכם, מה יכול לעניין אתכם.

<רונית עובדיה: מיזם האשכולות הוא מיזם ממשלתי, משרד הפנים, משרד האוצר, הג'וינט וחלק מנגב גליל הם הובילו אותו.

<רונית עובדיה: המיזם הוקם בצורה הלא פורמלית שלו לפני שש-שבע שנים, על ידי בוחבוט.

<רונית עובדיה: כשהוא ראה במלחמת לבנון השנייה שיש קושי למקומות, לערים, ליישובים קטנים להתמודד עם מה שמלחמה מביאה אותה הוא הבין שצריך ליצור פה סוג של פלטפורמה אשכולית ולאט לאט הממשלה ומשרדי הממשלה ראו כי טוב וצריך לתת את זה ולעגן את זה בחוק או בדרך מוסדרת ואז הם הוציאו קול קורא ליישובים שרוצים להתאגד ביחד באופן וולונטרי לחלוטין.

<רונית עובדיה: יש יישובים שלא הצליחו להיכנס לקול קורא הזה.

<רונית עובדיה: יש בסך הכול חמישה אשכולות היום, שלושה בצפון, גליל מערבי, בית הכרם באמצע, גליל מזרחי, ושניים בדרום, נגב מזרחי ונגב מערבי.

<רונית עובדיה: בסך הכול יש לנו 160 רשויות, משהו כזה, בתוך כל הרשויות.

שולי מועלם-רפאלי: וזה קרא לרשויות מגוונות, גם ערים, גם מועצות אזוריות - - -

<רונית עובדיה: בכל אשכול כזה יש עיר אחת שהיא העיר החזקה יותר, העיר הגדולה.

<רונית עובדיה: פה לדוגמה, באשכול בית הכרם, יש לנו את כרמיאל, יש לנו את מועצה אזורית משגב ויש לנו חמישה יישובים, מג'ד אל כרום, דיר אל אסד, בעיינה, נחף וראמה, שבעה יישובים בסך הכול.

<רונית עובדיה: מאוד מגוון, פערים מאוד גדולים, אחר כך אני אצלול לתוך זה.

<רונית עובדיה: המיזם הזה הוא מיזם שקיים בצורה הנוכחית שלו, כשמשרד הפנים הוא זה שנותן את הגב יחד עם משרד האוצר, הוא מממן חלק מהמשכורות שלנו ויש פה אג'נדה, הם אומרים, בואו נראה איך אנחנו באמצעות האשכולות האלה יכולים להתקדם ולנסות לקדם חשיבה מעל החשיבה היישובית, חשיבה אזורית, תוך כדי שאנחנו מנצלים את היתרונות של האזור, את היתרונות של היישובים הגדולים, ומביאים לפיתוח כלכלי וחברתי וסביבתי של כל היישובים שנמצאים באזור.

<רונית עובדיה: יש אשכולות שהם מאוד אשכוליים, כמו האשכול שלנו, כשמאוד ברור איך הוא תחום מבחינה גיאוגרפית, ויש אשכולות שהם הרבה יותר מפוזרים, כמו אשכול גליל מזרחי ובנגב.

<רונית עובדיה: כל הרעיון הוא לראות איך אנחנו מקדמים גם ברמה האזורית, אבל תוך כדי הפיתוח האזורי אנחנו מביאים לפיתוח של היישובים עצמם.

<רונית עובדיה: יש ועדה שהיא ועדה מרכזת, ועדה משותפת, שיושבים בה כל הנציגים של משרדי הממשלה, יש חברות שמלוות את התהליך, כמו חברת אורבניקס, ובה מחליטים בכל אשכול - - -

שולי מועלם-רפאלי: מה התפקיד של החברות שמלוות?

<רונית עובדיה: הם הייעוץ והבקרים.

<רונית עובדיה: לדוגמה חברת אורבניקס היא הבקרית של משרד האוצר, על הכספים שהמשרד נותן וכו'.

<רונית עובדיה: יש המלצה לאשכולות לתת שלושה שירותי ליבה.

<רונית עובדיה: שירותי ליבה זה אומר שירות שהרשות היום נותנת ובמקום שהרשות תיתן אותו אז האשכול ייתן אותו, או שירות שהרשות לא נותנת והאשכול יכול לתת אותו.

<רונית עובדיה: כל זה תוך כדי רצון לשפר את רמת השירות, לשפר את איכות החיים של התושבים, בחלק מהיישובים יש תת שירות, בחלק מהיישובים יש שירותים מסוימים שלא ניתנים בכלל והאשכול, כמישהו שיש לו תפיסה רחבה יותר, באמצעות משרדי הממשלה, יכול לקדם את התפיסה הזאת.

<רונית עובדיה: מה שאני יכולה להגיד, לאט לאט יותר ויותר משרדי ממשלה - - - קשה לבלוע דבר כזה, לא פשוט, גם לפעמים מבחינה פוליטית, לפעמים הוא גם, אני יכולה להגיד, שהוא נוגד דנ"א של ראש רשות כי בעצם רגע 'אני צריך עכשיו לשבת עם עוד ראש רשות ולא לחשוב רק על הרשות שלי, אלא להסתכל קצת יותר גבוה', ולהגיד שזה מיזם פשוט, זה לא, מאוד מורכב מכל ההיבטים, מצד שני טמון בו פוטנציאל מדהים.

<רונית עובדיה: לאט לאט את הפוטנציאל הזה התחילו לגלות גם משרדי ממשלה נוספים, כמו משרד הרווחה ומשרד הבריאות והגנת הסביבה, שהוא המשרד הראשון שלקח את המיזם הזה לידיים.

עאידה תומא סלימאן: איך החלוקה נעשית בין - - - מועצות מקומיות אמורות לשרת את האזרחים שלהן, מה התפקיד של האשכול ברמה שאת אומרת שהיא יותר רחבה?

עאידה תומא סלימאן: איך זה מתחלק מבחינת האחריות של הרשות המקומית והאחריות של האשכול עצמו?

<רונית עובדיה: אז אני אתן דוגמה, קודם כל הרשויות שהצטרפו באופן וולונטרי הקימו חברה, היום זו חברה בע"מ, יש חברה לתועלת הציבור.

<רונית עובדיה: זה חוק שעומד להיכנס עכשיו, הוא עומד להיות מאושר, נושא חוק האשכולות, ואנחנו מקווים שנסדיר את זה סטטוטורית בצורה הרבה יותר טובה.

<רונית עובדיה: תבינו איך זה בנוי, זה דירקטוריון, לכל אחת מהרשויות באופן שווה יש חלק שווה במניות של החברה, לא משנה אם - - -

עאידה תומא סלימאן: כמו חברה כלכלית?

<רונית עובדיה: בדיוק.

<רונית עובדיה: לא משנה אם זה כרמיאל או אם מג'ד אל כרום, הן שוות וגם הנציגות שלהן בתוך האשכול.

<רונית עובדיה: הם נותנים סוג של מס חבר, בכל אשכול זה שונה, אצלנו לדוגמה הוחלט שזה מס שהוא משקל לתושב לשקל וחצי לתושב, מה שאומר שהרשויות החזקות הן אלה שמסבסדות ומשלמות יותר היום לאשכול.

<רונית עובדיה: לדוגמה סוג של שירות.

<רונית עובדיה: הנושא הסביבתי אצלנו באשכול היה הנושא הכי משמעותי שעלה, אנחנו לא צריכים להסתובב הרבה, את בטח מהאזור, את מבינה מה המשמעות של נושא הסביבה והפסולת, וזה הבסיס שעליו קם האשכול שלנו וראשי הרשויות החליטו שהם רוצים שהאשכול הוא זה שיישא בשירות של פינוי האשפה.

<רונית עובדיה: היום יש תת שירות, היום לא באמת מפנים את האשפה מהרשויות הערביות, מפנים באופן חלקי מאוד - - -

עאידה תומא סלימאן: למה?

<רונית עובדיה: כי הן לא מסוגלות לעמוד בתקציבים שזה דורש ולא תמיד זה גם בראש סדר העדיפויות וכולן נמצאות עם חשב מלווה.

<רונית עובדיה: אנחנו מדברים על סוציו, ההפרש, כרמיאל ומשגב הן 5-6 וכל הרשויות פה שהן 2.

<רונית עובדיה: אז בעצם זה אחד הדברים המשמעותיים.

<רונית עובדיה: אנחנו הובלנו תהליך מול המשרד להגנת הסביבה ומשרד האוצר ואנחנו אלה שנפנה עבורם את האשפה, זה בתהליכים של חתימת חוזה, יצא מכרז וכו', והכול בשותפות איתם.

<רונית עובדיה: זאת אומרת אנחנו אלה שנפנה את האשפה, אנחנו נקבל איזה שהוא סבסוד - - -

עאידה תומא סלימאן: כשאת אומרת אנחנו זה?

<רונית עובדיה: זה האשכול.

<יעל רון: האשכול, כחברה כלכלית משותפת הוציא מכרז משותף, יש כאן יתרון לגודל, הקבלן, במקום לפנות 20 טון ליום הוא מפנה 100.

<יעל רון: זאת אומרת באותה משאית הוא יכול לעשות אותה עבודה.

<רונית עובדיה: אני אגיד מה זה אשכול.

<רונית עובדיה: האשכול זה אני, הייתי שנתיים לבד באשכול, יש לי את סמיחה, ויש את מרגריטה שלא נמצאת פה היום, זה בעצם שלושתנו באשכול.

<רונית עובדיה: המשרד מאוד דגל בעניין של גופים רזים ולא להתחיל עכשיו עוד כוח אדם וכך אנחנו נוהגים.

<רונית עובדיה: כוח האדם המקצועי שלנו, היום למשל אנחנו צריכים לתכנן טיילת לאורך כביש 85.

<רונית עובדיה: זה משהו שהוא מאוד, במיוחד למג'ד אל כרום ונחף שאנחנו מכירים איך זה נראה וכמה זה חשוב שטחים ירוקים, ואין לנו מהנדס, אין לנו כמו ברשות מקומית, מה אנחנו עושים?

<רונית עובדיה: יש לנו פורומים מקצועיים.

<רונית עובדיה: בכל אחד מהתחומים, כמו רווחה, הגנת הסביבה וכו', יש לנו פורום של כל שבע הרשויות, מנהלי מחלקות איכות סביבה יושבים ביחד, המהנדסים יושבים ביחד, דנים בנושאים שקשים, שמציקים, שרוצים לפתח, מעלים את זה ביחד לדירקטוריון, הדירקטוריון מאשר את זה, מעלים את זה לוועדה המשותפת של משרדי הממשלה, מתקצבים חלק, רואים איפה מגייסים משאבים וכו'.

<רונית עובדיה: זה בעצם התהליך.

<רונית עובדיה: תהליך מאוד שקוף, מאוד שיתופי, אנחנו לא יכולים לעשות צעד, בעצם אנחנו בראשות הרשויות המקומיות.

<רונית עובדיה: אז אם אנחנו לוקחים ומפנים את האשפה לרשויות אז כולם, 'רגע, מה?

<רונית עובדיה: אז מה קורה עם בעלי התפקידים?

<רונית עובדיה: ' אז אנחנו אומרים אוקיי, אנחנו מפנים לכם עכשיו תחום אחד, תעסקו בתחומים נוספים, תחומים שעד עכשיו - - - הרי בכל מחלקה כזאת נמצא בן אדם אחד במקרה הטוב, אז מה אני עכשיו אעשה?

<רונית עובדיה: אז בואו תתעסקו בנושא של חינוך סביבתי ותתעסקו בנושא של בריאות הציבור.

<רונית עובדיה: זה לא שאתם לגמרי מתפנים, אנחנו בקשר איתכם, אתם אלה בעצם שבקשר עם התושבים.

<רונית עובדיה: אז יש פה תהליך, הוא תהליך מאוד מאוד מורכב, זה משהו חדש, קשה לעכל אותו, לא פעם ולא פעמיים אנחנו בשיח על זה, איפה התפקיד של האשכול, איפה התפקיד של הרשות.

שולי מועלם-רפאלי: מאיפה בא הרעיון הזה?

<רונית עובדיה: אני סיפרתי.

<רונית עובדיה: בזמנו, במלחמת לבנון השנייה, כשבוחבוט, הביאו את הרעיון מצרפת.

<רונית עובדיה: הוא הביא את הרעיון מצרפת.

שולי מועלם-רפאלי: זה מה שעניין אותי.

<יעל רון: גם בארץ אנחנו מכירים את הנושא ממועצות אזוריות.

<יעל רון: את תושבת במועצה אזורית?

שולי מועלם-רפאלי: כן.

<יעל רון: גם אני תושבת במועצה אזורית.

<יעל רון: פעם זה היה נראה כאילו מה פתאום שאנחנו ביחד נעשה בתי ספר, אנחנו מתנועת נוער אחרת, אנחנו מסוג התיישבות אחרת ובסופו של דבר כן יושבים, התאחדו במועצות אזוריות, כשכל יישוב על האופי שלו, על הגוון שלו, על תחומים מסוימים, על תרבות, על נוי משותף, מה שהיישוב מחליט, ויש דברים שכדאי לעשות יחד, כמו פינוי הפסולת, כמו חינוך, כמו רווחה.

<יעל רון: המודל הזה כבר קיים בארץ במועצות אזוריות.

<יעל רון: לא כולם רוצים להצטרף למועצה אזורית ואז במסגרת האשכול, שהוא וולונטרי ולא כל רשות חייבת להשתתף, בוחרים גם את הנושאים.

<יעל רון: אצלנו, אצלי באשכול גליל מערבי, בכלל לא עוסקים בנושא של פינוי פסולת, החלטנו, ראשי הרשויות, מנהלי מחלקות איכות הסביבה, אמרו 'זה לא בשבילנו, לא בשלב זה'.

שולי מועלם-רפאלי: למשל ראיתי שאחד הנושאים שמוצגים בפלייר הזה הוא הסיפור של רווחה, מיפוי שירותי רווחה.

שולי מועלם-רפאלי: פה כתוב מיפוי, השאלה אם עלינו שלב גם לאיזה שהוא איגום של שירותי רווחה, כי בסוף אם יש איקס משפחות, שוב, יש פה גיוון גדול גם ברמה של האשכול פנימה, אבל אחד הדברים שאנחנו מאוד מאוד ערים לו בנושאים של רווחה זה היכולת לעשות מקום אחד חזק ואז להביא אליו מכמה מקומות.

שולי מועלם-רפאלי: השאלה אם כבר עליתם לשלב הזה, או שזה עדיין בתהליך של מיפוי.

<רונית עובדיה: עשינו את המיפוי.

<רונית עובדיה: לפני שאנחנו מתחילים כל תהליך אנחנו חייבים לראות מה קיים קודם כל.

<רונית עובדיה: עשינו את המיפוי והבנו שבכרמיאל קיימים הרבה מאוד שירותים והצרכנים המרכזיים, לפעמים יותר מכרמיאל עצמה, זה הכפרים שמסביב.

<רונית עובדיה: לא תמיד השירות שקיים בכרמיאל הוא תואם את מה שהרשויות האלה צריכות, הן מבחינה תרבותית, הן מבחינה - - - למרות ששפה כן, אבל לפעמים המקום, הסיטואציה וכו'.

<רונית עובדיה: אז אחד הדברים המרכזיים שעלו זה הנושא של מרכז למשפחה, מרכזי משפחה לא קיימים כמעט בכפרים הערביים, זה משהו שהוא מצרך מאוד מאוד מבוקש, לפעמים הם צריכים לנסוע עד לשפרעם, לדעתי, לא תמיד הם עושים את זה, לא תמיד זה נוח, לא תמיד כולם ניידים, אז הצורך הזה עלה.

<רונית עובדיה: אנחנו נפגשנו מספר פעמים עם מנהל מחוז הצפון של הרווחה, עם גדי פולק, אנחנו מנסים לקדם את ההקמה של מרכז למשפחה עבור חמש הרשויות הלא יהודיות.

שולי מועלם-רפאלי: עבור האשכול הזה.

<רונית עובדיה: לדוגמה הנושא של התנדבות.

<רונית עובדיה: הנושא של התנדבות לא קיים בכלל, הוא קיים בצורה לא ממוסדת, כשקורה משהו אז כולם - - - אבל אין, לא בחירום, אין דבר כזה.

<רונית עובדיה: אין דבר כזה של התנדבות.

<רונית עובדיה: לכן גם את זה אנחנו רוצים לקדם, להקים יחידה של התנדבות שהיא אזורית וכו'.

<רונית עובדיה: גם זה לא פשוט, כי בתוך חמישה היישובים, גם להם יש את הגוונים שלהם ויש יישוב אחד שהוא דרוזי.

<רונית עובדיה: זה משהו שאנחנו בשלב של סוג של משא ומתן מול משרד הרווחה.

<יעל רון: גם באשכול גליל מזרחי הקימו מרכז תעסוקה משותף לאנשים עם מוגבלויות, עם מערך הסעות.

שולי מועלם-רפאלי: כישורית?

<רונית עובדיה: לא, זה בצחר, באזור התעשייה.

<יעל רון: בונים מבנה בצומת כוח, הם עושים את זה במספר נקודות, שכן יהיה נגיש ל - - -

<רונית עובדיה: לא לכל יישוב יש גם מספיק צרכנים לכל שירות.

<רונית עובדיה: במיוחד יישובים כאלה שהם יישובים יחסית קטנים, הגדול שבהם הוא מג'ד אל כרום, 15,000 תושבים.

<רונית עובדיה: זה משהו שאנחנו מאוד מנסים לקדם.

<רונית עובדיה: יש עוד תכנית שאנחנו מנסים לקדם, יש את הפתיחה שלה ב-7 באפריל.

<רונית עובדיה: התכנית בכלל זה CDFI, זה סוג של גיוס משאבים לטובת כלכלה חברתית, אבל הרעיון הוא להביא פתרון למשפחות מודרות אשראי.

<רונית עובדיה: בנושא של משפחות כאלה, שלא יישארו במצב הזה, אלא אם יש להם איזה שהוא רעיון יזמי, ללוות אותם, גם בשלב של הרעיון, גם לתת להם הלוואות להקמה של עסק אפילו - - -

שולי מועלם-רפאלי: הייתה בוועדה אישה ערבייה באיזה שהוא פרויקט כזה ולמרות שלא היה לה אשראי אפשרו לה לקבל הלוואה - - -

עאידה תומא סלימאן: זו שהייתה לה מסעדה.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

<רונית עובדיה: זה פרויקט שאנחנו מנסים מאוד לקדם, זה בשיתוף עם מנהלי מחלקות רווחה.

<רונית עובדיה: ההלוואות שיינתנו להם אלה הלוואות ללא ריבית, עם ליווי אחרי זה.

עאידה תומא סלימאן: אני קצת רוצה לעשות עצירה, כי אני מרגישה שאתם בעיקר עוסקים במה שבא ליד, במה שמעלים מהרשויות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שהרשויות הערביות נמצאות במצוקה אדירה ובכלל חלק גדול מהן נמצא בגירעונות, חלק גדול מהן בתת תקצוב.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שאתם לא שרטטתם מהתחלה את הגבולות, אני רואה שאתם נכנסים גם לתחומים שהם באחריות טוטאלית של מצד אחד של המדינה ומצד שני של הרשות המקומית, שהיא חלק מהמדינה, ממומנת, ואני צופה ש - - - כמה שנים אתם כבר?

<רונית עובדיה: אנחנו ספציפית שנתיים.

<יעל רון: אנחנו שש.

עאידה תומא סלימאן: מי אצלך?

<יעל רון: אשכול גליל מערבי קיים שש שנים, הרשויות אלה הרשויות שרשומות למטה, אנחנו מדברים על 150,000 תושבים, בעמוד הבא גם אפשר לראות את החלוקה.

<יעל רון: בטבלה את יכולה לראות את כמות התושבים בכל אחת מהרשויות, את הסוציו אקונומי, כך שאנחנו רואים שיש לנו פה מסוציו 2 ועד סוציו 9, זאת אומרת גם הגיוון הסוציו הוא מגוון, אנחנו מדברים על 150,000 תושבים.

<יעל רון: הרשות הגדולה היא עכו, היא היום כבר כמעט 55,000, אז 54,900, נכון ללמ"ס האחרון, שתי מועצות אזוריות, מעלות תרשיחא.

<יעל רון: מעל מ-50% מתושבי האשכול הם ערבים, דרוזים, נוצרים, מוסלמים, מכל המגוון.

<יעל רון: האשכול התחיל, כמו שנאמר קודם, מיוזמה וולונטרית של ראשי רשויות שאמרו שיש דברים שאנחנו רוצים לעסוק בהם ביחד, זה התחיל מהתחומים הרכים, תרבות, ערבי שירה בציבור, אירועי ספורט, אבל ככל שזה התמסד ומשרד הפנים נכנס, הוא אמר, אנחנו רוצים לאתגר אתכם, תנסו לקחת חלק גם בדברים שהם בדנ"א של כל רשות וזה וולונטרי.

<יעל רון: אם אנחנו היום מנסים לראות איך אנחנו מקימים מתקן משותף לטיפול בפסולת, שיש בו חוסר בגליל המערבי, את אולי מכירה את זה כתושבת, שיש סוג של מונופול, אבל זה פרטי לגמרי, לרשויות אין בזה שום חלק, והרשות שתרצה תהיה חלק מהמיזם הזה, רשות שלא מעוניינת לא תהיה.

<יעל רון: אצלנו בכל אופן ככל שאנחנו ממסדים את הפעילות ואנחנו סוג של פיילוט, גם אם אנחנו שש שנים, זה נכון שעוד לא הגדרנו בדיוק מה אנחנו, ובהחלט זה מאוד תלוי במנהיגות של ראשי הרשויות, ברצון של מנהלי המחלקות להירתם לעניין ובהחלט לפעמים עולים נושאים, יורדים, עולים נושאים חדשים, את צודקת במה שאת אומרת, שהגבולות לא ברורים, אנחנו רואים את זה גם כהזדמנות.

<יעל רון: עם השנים מה שהוגדר, אחרי שהתחלנו מהמקום התרבותי, הרווחתי, במובן לא של מחלקת רווחה אלא איכות חיים, מה שסומן בעיקר זה נושא של פיתוח כלכלי.

<יעל רון: חלק מהחיבור עם רעיה זה סביב הנושא של פיתוח התיירות, המיזמים הקטנים שיש אותם בכל היישובים, בכל האוכלוסייה, הרבה מאוד על ידי נשים, והדבר השני זה תעשייה.

<יעל רון: תעשייה, אם לא נכין איזה שהיא תכנית ושתהיה כאן, בגליל המערבי, תעשייה - - -

שולי מועלם-רפאלי: תעשיית היי טק, את מתכוונת?

<יעל רון: לאו דווקא.

<רונית עובדיה: היי טק קשה מאוד להביא לאזור שלנו.

<רונית עובדיה: זה הכי סקסי, אבל מאוד קשה להביא לאזור.

<יעל רון: היום התעשייה המובילה בגליל המערבי היא תעשיית המתכת, תפן היא אחת הרשויות שחברות באשכול, היא הרי מועצה בפני עצמה, זה לא אזור תעשייה.

שולי מועלם-רפאלי: למה כתוב אפס תושבים.

<יעל רון: זו אחת משתי המועצות שאין להם תושבים.

שולי מועלם-רפאלי: מה השנייה?

<יעל רון: רמת חובב.

<יעל רון: בתפן יש את ישקר, שכולם מכירים, אבל יש גם את מתכת חניתה ויש את אגמו ורגוס והרבה מאוד מסגריות שמעסיקות חמישה עובדים ועשרה עובדים ועשרים עובדים, שזה כוח עבודה מאוד מאוד משמעותי בגליל.

<יעל רון: אנחנו יודעים שגם אפשר להרוויח משכורות שהן מעל לשכר הממוצע, זה לא תעשיית המזון או הטקסטיל, שגם קיימת פה באזור, עם זוגלובק ושטראוס וטבעול.

<יעל רון: אנחנו כן מכוונים למקום הזה של תעשיית המתכת על גווניה, יש שם משרות ללא אקדמאים ויש משרות לאקדמאים, מהנדסים בוגרי טכניון, מהנדסי מתכת וחומרים ומכונות וחשמל ואלקטרוניקה ואלפי אנשים עובדים בזה.

<יעל רון: ואנחנו יודעים שברשויות באשכול שלי אין עתודות לשטחי תעשייה ולכן אנחנו החלטנו, כחלק מהפיתוח הכלכלי, להקים אזור תעשייה משותף עם חלוקת הכנסות בין הרשויות.

<יעל רון: זה מצוין לכם פה.

<יעל רון: אז קודם כל השטח של אזור התעשייה הוא בתחום השיפוט של מועצה אזורית מטה אשר, שהסכימה, זה עדיין נתון להסכמת הרשות לחלוקת הכנסות, כך שמזרע תהיה שותפה עתידית לחלוקת ההכנסות וגם בית ג'אן וגם חורפיש, בעצם כל 11 הרשויות, חוץ מתפן, כי אין בזה היגיון שמועצה תעשייתית תהיה - - - בעצם עשר רשויות יהיו שותפות באזור הזה.

<יעל רון: המִנה

<יעל רון: לת, אנחנו כבר בימים אלה עוסקים בהקמתה וגם סביב זה עולים הרבה מאוד קשיים, כי אומרים לנו מהיישובים של הדרוזים, 'זה בסדר גמור שיהיה אזור תעשייה בצומת כברי, אבל לא בטוח שהבנות מאצלנו יוכלו לעבוד שם, אנחנו רוצים שהבנות יעבדו יותר קרוב לבית, איך לזה אפשר למצוא פתרון?

<יעל רון: ' אנחנו מאותגרים כל הזמן ברמה הזאת.

<יעל רון: הוזכר קודם הנושא של התחבורה הציבורית, אז נכנסנו מדצמבר 2015 לכתיבה של תכנית אב לתחבורה יחד עם משרד התחבורה, כחברת יפה נוף.

<יעל רון: לא פשוט לאסוף את הנתונים סביב התחבורה הציבורית, מה הצורך, באיזה שעות, לאיזה מרכזים.

<יעל רון: אנחנו רואים שהחבר'ה הצעירים נותנים תשובות אחרות מהחבר'ה היותר מבוגרים וזה בסדר, אבל בסופו של דבר המדינה תצטרך לסבסד את זה, זאת אומרת זה לא יחזור לרשויות.

<יעל רון: זה מה שאני רוצה להגיד לכן, כחברות כנסת.

<יעל רון: אם רוצים שתהיה תחבורה ציבורית יעילה באזור צריך לסבסד את זה.

<יעל רון: היום המצב הוא שתושב בגליל המערבי משלם פר קילומטר גם באוטובוס וגם ברכבת יותר מתושב תל אביב, אז אומרים לנו זה בגלל שנפחי הפעילות במרכז יותר גדולים, אז אני אומרת גם נפחי המים והחשמל יותר גדולים, אז מה?

<יעל רון: אז יש תעריפים אחרים?

<יעל רון: המדינה מסבסדת את זה, כולל את תשתיות החשמל וכולל את תשתיות המים.

<יעל רון: על תחבורה משום מה זה לא עובד ונסיעה מנהריה לחיפה עולה יותר מאשר מחיפה לתל אביב, פר קילומטר, אני לא מתייחסת למרחק.

<יעל רון: אז אני אומרת, גם כשתהיה לנו תכנית מוכנה לתחבורה מבית ג'אן, שקודם הזכרת, או מחורפיש, אנחנו נצטרך לראות מי מממן את זה.

<יעל רון: התושבים לא יישאו בעלות ולא הרשויות ולא האשכול, זה יחזור לפתחו של משרד התחבורה, לפתחו של משרד האוצר, ואנחנו בהחלט עוסקים גם בעניין של התחבורה.

שולי מועלם-רפאלי: אתם מחוברים לקבוצת אזרחים שמובילה את הסיפור?

שולי מועלם-רפאלי: כי הם היו כמובן כשהציג השר בפני ועדת העבודה, הרווחה והבריאות את הסיפור של התחבורה הציבורית בהתייחס לאזור הצפון.

שולי מועלם-רפאלי: העלינו כמה חברי כנסת את שאלת התחבורה הציבורית בצפון, בעקבות כל הפרויקט של הנגשת התחבורה הציבורית, והוא בא והציג והם די נשמעו כאילו שהם והוא הולכים לאותו מקום.

שולי מועלם-רפאלי: הוא אמר דברים מאוד מאוד ברורים, לכן שאלתי אם אתם - - -

<יעל רון: כן, את מתכוונת לתחבורה בדרך שלנו?

שולי מועלם-רפאלי: כן.

<קריאה: זה על כל הצפון או רק לחלק של הגליל המערבי?

שולי מועלם-רפאלי: היה שם שיח על כל הצפון.

שולי מועלם-רפאלי: כל הצפון סובל באופן משמעותי, גם ביחס לדרום.

<יעל רון: הצפון בכלל ביחס לדרום נמצא במצב ירוד.

שולי מועלם-רפאלי: עד לפני כמה שנים זה היה הפוך.

עאידה תומא סלימאן: תלוי על מי את מדברת בדרום.

שולי מועלם-רפאלי: בנושא התחבורה, מי שמכיר את הניואנסים האלה מהכנסת הקודמת - - -

עאידה תומא סלימאן: כשאני הגעתי לדרום ועשיתי סיור שם, זה בלתי מתקבל על הדעת, יש לך פה כפר שהוא מרוחק קילומטר וחצי מהדרך הראשית, האוטובוס עובר פה, התחננתי שרק ישימו תחנת אוטובוס שם.

עאידה תומא סלימאן: הם סוחבים אותם עוד שני קילומטרים, מורידים אותם בתחנת אוטובוס, הם צריכים ללכת בחזרה ואז להיכנס לכפר.

עאידה תומא סלימאן: על איזה תחבורה אנחנו מדברים?

<יעל רון: אני נפגשת אחת לחודשיים לפגישה שוטפת עם החבר'ה האלה, בכלל אני הרבה מאוד עובדת עם החברה האזרחית, אני חושבת שזה כוח מצוין, אם אנחנו לא רוצים, סליחה, לחכות לירושלים אז החברה האזרחית היא בהחלט הכתובת.

<יעל רון: אני עובדת כמובן בשיתוף פעולה מלא עם משרדי הממשלה, אבל יש דברים שאנחנו יכולים לקדם בכוחות עצמנו.

<יעל רון: זה גם חלק משיתוף הפעולה עם רעיה, החברה האזרחית.

עאידה תומא סלימאן: השאלה, ברגע שאתם נגיד בפרויקט מסוים הצלחתם לגייס את המדינה, המשרדים רוצים לתת תקציבים, איך זה פועל?

עאידה תומא סלימאן: זה פועל דרככם או ישר לרשויות?

<רונית עובדיה: דרכנו.

<רונית עובדיה: נגיד יש לנו משרד האנרגיה עכשיו, שביקש שאנחנו נעשה עבור היישובים סקר התייעלות אנרגטית, הוא מעביר את הכסף למשרד הפנים, זה נקרא העברה בין גגות ומשרד הפנים מעביר את הכסף לאשכולות.

<יעל רון: אזור התעשייה שציינתי משותף לצומת כברי, עכשיו קיבלנו תקציב לתכנון, לשינוי התב"ע, אז זה לא עובר למועצה האזורית מטה אשר, זה עובר לאשכול והמנהלת שאנחנו מקימים היא זו שתנהל את התכנון של אזור התעשייה.

<יעל רון: יש משרדי ממשלה שכבר יודעים להעביר את זה ישירות לאשכול ויש משרדים ש - - - נגיד המשרד להגנת הסביבה הוציא בימים האלה קול קורא רק לאשכולות, זאת אומרת הוא הכי מתקדם מההיבט הזה, או רמ"י בנושא קול קורא לשטחים פתוחים, גם האשכולות נכנסו לשם בצורה - - -

שולי מועלם-רפאלי: מה זה שטחים פתוחים?

שולי מועלם-רפאלי: שהם יהיו שטחי - - -

<יעל רון: יש קרן לשטחים פתוחים של מינהל מקרקעי ישראל, שהם לוקחים את הכסף מהכסף של קרן הניקיון המפורסמת, ואת יכולה להגיש שם שימור, פיתוח שבילי אופניים.

<יעל רון: אנחנו קיבלנו כסף עבור ניקוי שטחים במיליונים, כי מה שקורה כאן זה הרי נורא.

עאידה תומא סלימאן: זה כולל ניקוי האזור של התעשייה שהייתה ליד עכו?

<יעל רון: עכו באזור אצלי, האזור של פרוטרום זה אזור סבוך, אבל זה עדיין לפתחה של עיריית עכו, זאת אומרת האשכול לא ייקח על זה אחריות.

<יעל רון: תושבי מעלות או בית ג'אן, עם כל הכבוד, עכו שנים עשתה מזה כסף, זה בעיה מקומית.

<יעל רון: אני סייעתי במה שניתן, יש שם בעלים לשטח, דלק נדל"ן, הם לא צריכים עוד את הכסף שלנו.

<יעל רון: את מכירה את זה יותר טוב ממני.

<יעל רון: אני נפגשתי עם מנכ"ל דלק נדל"ן, אבל זה סיפור נפרד.

עאידה תומא סלימאן: השאילתה הראשונה שהגשתי לכנסת הייתה בעניין פרוטרום וענה לי השר בזמנו ש - - -

<יעל רון: עמיר פרץ?

עאידה תומא סלימאן: אבי, אוטוטו מתחילים, יש כבר חברה ומתחילים את ה - - -

שולי מועלם-רפאלי: מה צריך לעשות שם?

עאידה תומא סלימאן: שם קודם כל, לפני שהשאירו, כל התעשייה מזהמת והיא חלחלה לא רק למי הים, אלא היא חלחלה למי תהום שבתוך הקרקע, השאירו שם מיכליות כאילו אחסנו שם את החומר הרעיל, הם כבר שנים עומדות שם, המיכליות האלה התחילו להתעורר ובעצם החומר גם מחלחל ומתחיל לדלוף, בדגים יש אחוז גבוה של חומרים ורעל.

עאידה תומא סלימאן: הם פשוט שמה - - - ואחר כך שואלים למה יש אחוז כל כך גבוה של סרטן באזור הזה.

עאידה תומא סלימאן: בבניין אצלי אני יכולה למנות לך, הגענו למצב שמחירי הדירות בבניין ירדו.

עאידה תומא סלימאן: כל מי שרוצה למכור דירה אצלי בבניין מתקשה למכור, כי אנשים שומעים על אחוז האנשים שחלו בסרטן ומתו בתוך הבניין הזה.

<רונית עובדיה: אצלנו מבחינה סטטיסטית שני יישובים מככבים מבחינת מספר ימי האשפוז ברמה הארצית, נחף ומג'ד אל כרום.

שולי מועלם-רפאלי: למה?

<רונית עובדיה: אנחנו בדיוק עכשיו מנסים לבדוק את הנתונים האלה, אנחנו בקשר עם בריאות הציבור של משרד הבריאות ולנסות לראות פרויקט משותף.

<רונית עובדיה: זה לדוגמה פרויקט שרשויות מקומיות בכלל, ובפרט רשויות מקומיות מוחלשות, אין להם את המשאבים, לא הכספיים וגם לא האנושיים לעמוד בזה.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני שאלתי מהתחלה מה הגבול בין מה שאתן עושות, מה שהאשכולות עושים ומה הסמכות של הרשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגבול הוא מאוד דק ומאוד קל לגלוש ולהיכנס לדברים שבעיניי, למשל, יכולים להיות שיתופי פעולה בין מועצות מקומיות אבל גם מה התפקיד של האשכול בתוך שיתופי הפעולה האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנושאים שהם אזוריים, שאין מועצה אחת שיכולה להרים אותם לבד, כמו נושאים בריאותיים, נושאים סביבתיים, נושאי תחבורה, או למשל פיתוח כלכלי של אזורי תעשייה, אנחנו רואים מה קורה באזורי התעשייה.

<רונית עובדיה: גם יזמויות.

עאידה תומא סלימאן: זה יכול להיות מאוד ברור ורלוונטי.

עאידה תומא סלימאן: בענייני רווחה ובענייני חינוך, אני חושבת, לדעתי, שצריך להיזהר מאוד.

<רונית עובדיה: חינוך בטוח לא.

עאידה תומא סלימאן: גם רווחה.

עאידה תומא סלימאן: אני באה מעשייה של 24 שנים - - -

<רונית עובדיה: את עובדת סוציאלית?

עאידה תומא סלימאן: לא, אני הקמתי ארגון שהוא הארגון המוביל בכל הנושא של זכויות נשים ושירותי רווחה לנשים ותעסוקת נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת בדיוק, כאשר מדברים על מרכז למשפחה, למשל, אני חושבת שיש אנשי רווחה.

עאידה תומא סלימאן: פה אני חושבת שהתפקיד של האשכול הוא יותר בכיוון של לובינג ושל לנסות אולי לחבר, אבל גם מול המדינה כדי להשיג את התמיכה.

<קריאה: ולא להפעיל?

עאידה תומא סלימאן: להפעיל ברור שלא.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי לא.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה - - -

<רונית עובדיה: אם יהיה פרויקט אזורי שאף אחת מהרשויות בעצם לא יכולה להרים את זה בכוחות עצמה, שהרשויות עצמן אומרות 'רוצה אני'.

עאידה תומא סלימאן: זה כבר העתקה של סמכויות שהן של הרשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: אתם מעבירים אותן לידיים שלכם.

<רונית עובדיה: הם מעבירים אותם.

עאידה תומא סלימאן: ואז יהיו גם בשאלה של בתי ספר ושאלה של כל מיני שירותי רווחה ושירותים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: בעצם לרוקן את המועצות המקומיות מהתכלית שלהן וזו הפקעת זכות דמוקרטית של האזרחים לבחור מי באמת ינהל את העניינים שלהם.

<יעל רון: אנחנו נכנסים עכשיו לפיילוט, אני חושבת כמעט בכל האשכולות, בתחום הווטרינרי.

<יעל רון: וטרינר זה סמכות של רשות, כל רשות חייבת להעסיק וטרינר לפי גודל האוכלוסייה, שצריך לתת שירות מאוד מאוד רחב.

<יעל רון: אנחנו מכירים את זה אולי מחיסון הכלב או החתול, אבל צריך לעשות פיקוח על מסעדות ומפעלים ולהפעיל את הלוכד, באמת הרבה מאוד דברים.

<יעל רון: בשליש המשרה שהוא מקבל בכל רשות - - - מה שקורה בסופו של דבר, התושב שרואה את אותו כלב משוטט או פרה משוטטת, או ברמת הגולן את התן עם הכלבת משוטט, הוא לא יודע אפילו למי לפנות, הווטרינר עובד היום או לא עובד היום, יום שלישי היום, בין ארבע לשמונה, זה היום שהוא עובד?

<יעל רון: ואם הוא לא עובד, אז הלוכד כן עובד?

<יעל רון: ומי מפעיל את הלוכד?

<יעל רון: אין מוקד 106 בכל רשות, אנחנו מכירים את הרשויות שאנחנו עובדים בהן.

<יעל רון: לכן מה שהפיילוט הזה אומר, להקים מערך וטרינרי אחוד, איגום של המשאבים, שכן ינוהל באמצעות האשכול ולא באמצעות השליש משרה, שליש משרה, שליש משרה.

<יעל רון: זאת אומרת שלאותו וטרינר יהיה מנהל אחד, אותו מנהל יידע איפה הוא נמצא, יהיה מוקד 106 או דומה, שהתושב, הוא מתקשר למוקד, הוא לא יודע שהוא מתקשר לאשכול, יהיה לו שם מענה לפי שפתו והוא מזמין את הלוכד או מה שצריך כדי לתפוס את אותו בעל חיים.

<יעל רון: בדומה, עוד פעם, אני חוזרת על זה, לאיך שזה עובד במועצות האזוריות.

<יעל רון: לא בכל מושב או קיבוץ יש וטרינר שמגיע, זה מופעל ביחד ואנחנו חושבים שזה יכול לשפר את השירות באותו כסף.

<יעל רון: אנחנו לא מבקשים יותר כספים, הרשויות לא מבקשות יותר כספים, מבחינת התושב הוא מקבל את השירות מהרשות שלו, האשכול, כמו שאתם לא שמעתם עליו עד עכשיו, אני חושבת שגם רוב התושבים שלנו לא שמעו על זה.

<יעל רון: לא שאנחנו מסתירים או משהו כזה, אבל בסופו של דבר ראש הרשות, הוא חותם על השירות לתושב.

<יעל רון: מתקשר התושב, יקבל את השירות.

<יעל רון: אני לא יודעת להגיד עוד איך ברווחה זה יעבוד ואם זה יעבוד.

שולי מועלם-רפאלי: השאלה אם זה נכון בכלל שזה יעבוד.

<יעל רון: נכון, אצלי לדוגמה ברווחה, מה שביקשו מנהלי מחלקות הרווחה זה לבחון את האפשרות של להקים מרכז גישור משותף, כלומר זה לא בשירותי הליבה של כל - - -

שולי מועלם-רפאלי: זה יהיה יותר במעטפת, גם ברווחה וגם בחינוך.

שולי מועלם-רפאלי: בסוף אנשים רוצים לקבל מענה - - -

<יעל רון: אצלי יושב ראש ועדת החינוך הוא שמעון לנקרי, ראש העיר שלך, והוא אומר, 'עזבו, מערכת החינוך הפורמלי, את זה אנחנו יודעים לעשות, יש משרד חינוך בישראל, זה אנחנו לא נוגעים, אותי מעניין החינוך', מה שהוא קורא הערכי-חברתי.

<יעל רון: אני כל הזמן בהתחלה השתמשתי במילה לא פורמלי, הוא אמר לי שאסור להגיד לא פורמלי, 'אצלי אומרים רק ערכי-חברתי'.

<יעל רון: הוא הגיע מה - - -

עאידה תומא סלימאן: הלב כואב, על ערכי.

שולי מועלם-רפאלי: איך החלוקה בעכו בין תושבים יהודים וערבים?

שולי מועלם-רפאלי: 50% יהודים 50% ערבים?

עאידה תומא סלימאן: לא, שליש, שני שליש, שליש ערבים, שני שליש יהודים.

<יעל רון: סביב השולחן יושבים גם ראשי רשויות אחרים, יושבים מנהלי מחלקות מכל יישובי האשכול, יושבים מנהלי מתנ"סים, לשמעון לנקרי יש את הקו שלו, אמרת דמוקרטיה?

<יעל רון: זה מה שתושבי עכו בחרו.

<יעל רון: הוא מציב קו, אני חייבת לומר בעיניי, יפה, של כן לעשות שיתופי פעולה סביב החינוך בשעות אחר הצהריים, הוא בכלל לא ריכוזי, כמו שאפשר היה לחשוב שהוא יגיד עכו ועכו ועכו, לא, הוא אומר 'בואו נעשה פעילות במזרע, בואו נעשה פעילות בשייח' דנון, בואו נעשה פעילות בעראבה.

<יעל רון: יש את עניין הנסיבות, בסדר, זה אנחנו - - -

<רונית עובדיה: מעניין באמת איך אתן רואות את האשכולות כפלטפורמה לעשייה שלכן.

<רונית עובדיה: להפנות קצת את השאלה אליכן.

<אופיר שיק: נכון, אולי תוסיפו מילה על החוק.

<יעל רון: משרד הפנים מנסה לקדם איזה שהיא חקיקה בנושא האשכולות והסמכויות של האשכולות כדי שנעבוד באיזה שהיא מסגרת.

<רונית עובדיה: הפנים ונגב גליל.

<יעל רון: זה היום אותו שר.

<יעל רון: הצעת חוק שהגיש חבר הכנסת רועי פולקמן יחד עם שותפים ממפלגות נוספות.

<יעל רון: את זוכרת מי עוד היה איתו?

<רונית עובדיה: לא.

<רונית עובדיה: לא חשוב.

<אופיר שיק: בסוף רק הליכוד מהקואליציה באו להצטרף.

<אופיר שיק: זה היה בתקופה של שר הפנים הקודם ועכשיו אני חושב שהסיטואציה היא אחרת.

<יעל רון: גם רונית וגם אני פחות מעורות בפוליטיקה, אבל אני יכולה לנחש, ועכשיו ברצינות, שמרכז שלטון מקומי וביבס אולי במידה מסוימת רואים את העניין של הפגיעה בסמכות הרשויות ויכול להיות שמשם זה - - -

<אופיר שיק: נכון, זה ממש השאלות שאת העלית.

<אופיר שיק: זה כן עבר ועדת שרים לחקיקה.

<יעל רון: באיזה שהוא שלב משרד הפנים לקח את זה צעד קדימה, השר, הלשכה המשפטית - - -

<רונית עובדיה: הסטטוטוריקה הנוכחית, אם הרשויות רוצות שנעשה עבורן, לדוגמה הסיפור של פיקוח, במיוחד ברשויות הערביות או בכלל ביישובים קטנים, הרשות לא יכולה לאכוף בגלל שזאת החמולה, בגלל שזה יישוב מאוד קטן וכו' והם מבקשים, הם מתחננים שאנחנו נאכוף.

<רונית עובדיה: היום בסמכויות הקיימות של האשכולות אנחנו לא יכולים לבצע אכיפה.

<רונית עובדיה: חלק מהעניין של ההסדרה של החוק מבחינה סטטוטורית היא שנוכל לעשות גם את ה - - -

שולי מועלם-רפאלי: גם בחוק זה תמיד יהיה בחירה של הרשות אם להצטרף.

<רונית עובדיה: תמיד, רשות היום יכולה לקום ולצאת מהאשכול.

<יעל רון: היא גם יכולה להיות חברה באשכול ולא להיות חברה בכל פרויקט.

<יעל רון: כל מיזם בנפרד אנחנו הולכים איתם למשא ומתן.

<יעל רון: זו שותפות מאוד מורכבת.

עאידה תומא סלימאן: מעניין למה ראשי הערים לא מודיעים לאזרחים שלהם על ההצטרפות לאשכולות.

<יעל רון: לא כולם, זה נתון ל - - - שלמה בוחבוט, לדוגמה, בכל מקום אומר, ראש עיריית מעלות תרשיחא ויושב ראש אשכול גליל מערבי ומדווח בכל מקום כראש אשכול.

<רונית עובדיה: איך אצלנו ברשויות הערביות?

<רונית עובדיה: דווקא אני חושבת שכן.

<רונית עובדיה: בפייסבוק.

<סמיחה אעלם: התחילו להכיר כשניקינו את הפסולת.

<רונית עובדיה: בפייסבוק, כן.

<רונית עובדיה: במג'ד אל כרום זה עלה ובפייסבוק.

<רונית עובדיה: גם בנחף.

<רונית עובדיה: יש ראשי רשויות שהם יותר - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, להכיר בזה שיש אשכול שבא וניקה ליד הבית שלי זה בסדר גמור, אבל להכיר את מכלול הרעיון, זה מה שאני שואלת.

עאידה תומא סלימאן: כאילו מישהו שלקח את המנדט שניתן לו על ידי האוכלוסייה כדי לנהל את ענייני הכפר ומצטרף למשהו.

<רונית עובדיה: לא, זה קצת קיצוני, מה שאת אומרת.

<רונית עובדיה: קודם כל לא לקחנו שום מנדט.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אמרתי שאתם לקחתם, אני אומרת שראש הרשות, ניתן לו מנדט על ידי האזרחים לנהל את ה - - - שתבינו, אני לא באה להגן על אף אחד, יש לי ביקורת על ראשי הרשויות המקומיות הערביות מפה עד הודעה חדשה, יותר מכולכם, כי אני מכירה יותר טוב מכולכם מה קורה, אבל בכל זאת כשאני מודדת חוקים וכשאני מודדת פעילות אני לא מסתכלת על המצב הלא בסדר, אלא גם על הכלי שאני מנסה דרכו להסדיר את העניין ולפעול, והאם זה סותר דברים שאני מאמינה בהם.

עאידה תומא סלימאן: הקושי אצלי הוא שאני רואה שכל עוד - - - אני לא מתייחסת להצעת החוק כי אני עוד לא קראתי אותה, בלי שאני אכיר אותה אני לא מתייחסת אליה, אבל אתם ראיתם, מיד השאלה שלי הייתה איפה הגבולות שלכם ואיפה הגבולות של הרשות, מה הסמכויות שלכם ומה הסמכויות של הרשות, כי בעיניי זה עניין חשוב ביותר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ועדה לקידום מעמד האישה, איך אתן רואות את האשכולות מתחברים לעשייה שהיא בתחום הפעילות שלנו?

עאידה תומא סלימאן: האם עשיתם משהו, האם אתן עושות משהו?

עאידה תומא סלימאן: בוא נתחיל מזה.

עאידה תומא סלימאן: זה שיש מנכ"ליות, שלוש מנכ"ליות, זה מצוין, בדירקטוריונים שלכם כמה אחוז הנשים בתוך הדירקטוריון?

שולי מועלם-רפאלי: עכשיו אני מוסיפה עוד כמה, למשל באמת מעניין אותי כמה ראשי רשויות יש באשכולות שלכם שהם נשים?

<רונית עובדיה: אין.

<רונית עובדיה: יש לנו מהנדסת אחת מדהימה, שאני מורידה בפניה את הכובע, במג'ד אל כרום שהיא - - -

<קריאה: מעל ומעבר, נכון.

עאידה תומא סלימאן: היא מצוינת והיא צעירה והיא - - -

<רונית עובדיה: היא מדהימה.

שולי מועלם-רפאלי: היא - - - של הרשות?

<רונית עובדיה: לא ייתנו לה, המשפחה שלה כבר מנסה למשוך אותה בחזרה לעסק שלה.

<קריאה: יש גם קב"טית באחת הרשויות.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם אחראית בדיר אל אסד, הייפא אסדי, יש לכם מנהלות רווחה, יש לכם מנכ"ליות, יש מנכ"לית - - -

<יעל רון: מזכירה בבית ג'אן, פדוה דבור.

עאידה תומא סלימאן: מזכירה, שהיא כמעט המנכ"לית.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להוסיף משהו על מה שעאידה כבר אמרה, השאלה שעאידה הציבה וגם אני, על הגבולות, השאיפה פה, דווקא מהמקום של האיגום, אני באה לעולם הזה מהסיפור החברתי ומסיפור מערכת הבריאות, לי ברור לגמרי שהסיפור החברתי לא יקבל מענה שנכון לו לקבל אלא אם כן יצטרפו כמה רשויות לרומם את הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אז על השאלה של עאידה, של הגבולות, לי כמעט ברור שהמטרה פה היא איגום.

שולי מועלם-רפאלי: איך שומרים שבנושאים קשים לא אומרים ראשי הרשויות 'יש אשכול'?

<יעל רון: אנחנו לא במקום הזה.

<יעל רון: הם לא משחררים - - -

שולי מועלם-רפאלי: הם לא משחררים גם ליבה של דברים קשים?

<יעל רון: לא.

שולי מועלם-רפאלי: אתם מפתיעים אותי לטובה, אני חששתי מזרימה של הקושי לאשכול והחזקה של הדברים היותר - - -

<יעל רון: אני מהאשכול הוותיק, אתם תראו שאנחנו לא עוסקים בשירותי ליבה, תקראו בחוברת.

<יעל רון: זאת אומרת פיתוח אזור תעשייה זה לא ליבת עשייה, פיתוח תיירות או יזמויות זה לא ליבה של רשות מקומית.

<יעל רון: אני לא יודעת אם הכנסתי את זה.

<יעל רון: תחבורה, רשויות מקומיות לא חייבות לעסוק בתחבורה.

<יעל רון: בריאות, כל הנושא של בית חולים נהריה ובריאות בקהילה, יש ראשי רשויות שעוסקים בזה, אבל זה לא ליבה.

<יעל רון: חינוך בלתי פורמלי, הערכי חברתי, איפה שיש מתנ"ס יש מתנ"ס ואיפה שאין אין.

<יעל רון: אצלי זה לגמרי לא שם.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, כאשר מדברים על חינוך לא פורמלי, את אמרת איפה שיש מתנ"ס יש, לאיזה רבדים אתם נכנסים?

עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק - - -

שולי מועלם-רפאלי: מה המטרה בעצם?

<יעל רון: אנחנו עוד לא יודעים, צוות חינוך הוא יחסית חדש, אנחנו כותבים כרגע איזה שהיא תכנית שכרגע מתבססת בעיקר על הנושא של מנהיגות, גם מנהיגות נוער וגם מנהיגות של מורים.

<יעל רון: אני לא באה מהרקע של חינוך אז אני לומדת עם הצוות את העניין הזה.

<יעל רון: יש איזה שהוא רצון להעתיק או לעשות שותפות עם מכון מנדל או משהו מדומיו, במקום שמורים ייסעו מכאן לשנה או שנתיים, ואנחנו יודעים שזה כמעט בלתי אפשרי, אם אני מבינה נכון עוברים לאזור מרכז עם המשפחה - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא.

עאידה תומא סלימאן: זה יומיים בשבוע.

עאידה תומא סלימאן: הלוואי עליי תכנית כזו.

שולי מועלם-רפאלי: שלושה ימים בשבוע במנדל.

עאידה תומא סלימאן: הלוואי עליי.

עאידה תומא סלימאן: את מקבלת מלגת קיום בסביבות 10,000 שקל כדי להתפנות ללימודים.

<יעל רון: הצוות שעובד על זה הוא צוות של מנהלי מחלקות, או מחלקות חינוך או ראשי רשויות, מתוך כוונה שהאשכול - - - לי אין איש חינוך אצלי באשכול, הם בונים איזה שהוא מודל של כל ההפעלה של העניין הזה ולראות האם אנחנו ביחד מסוגלים לגייס לזה משאבים או ליצור שותפות עם מנדל או מכון אחר.

<יעל רון: כדי להקים שלוחה כזאת, זה יכול להיות במכללה בעכו וזה יכול להיות גם במקומות אחרים, אנחנו עוד לא בשלב של איתור מקום, זה לדוגמה בכיוון של המנהיגות החינוכית, נקרא לזה ככה, לא בלתי פורמלית, אבל כן בתחום החינוך.

<יעל רון: יש רעיון למועצת נוער אזורית, שזה חלק מאותה מנהיגות, בחינה של איך עושים את העניינים של תנועות נוער, אנחנו עדיין בשלב המיפוי של הדבר הזה, שוב, כדי להבין.

<יעל רון: אנחנו רואים שאפילו בתוך הרשות לא מכירים את כל הפעילויות שיש לנוער אחר הצהריים.

<יעל רון: החברה למתנ"סים שעכשיו נכנסה כספק גדול של משרד החינוך, האם נכון בכל יישוב של 3,000 תושבים להקים מתנ"ס?

<יעל רון: ויישוב שלא יכול להעמיד את המבנה המתאים או את הפסיליטי המתאים, אז האם שם לא יהיה מתנ"ס?

<יעל רון: יחידות נוער או יחידות לקידום נוער - - -

עאידה תומא סלימאן: אז מה יעשו במקרה כזה?

<יעל רון: אנחנו בודקים איתם האם אפשר לעשות מתנ"ס לאשכול יישובים.

<יעל רון: זה לא נשמע כמו רעיון טוב?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: רעיון יותר טוב שהמדינה תקצה אדמות שייבנו בתוך הכפרים.

<יעל רון: עוד לא הגענו לנושא האין אדמות, אצלנו יש מבנים פנויים למכביר.

עאידה תומא סלימאן: זה מעלה עוד תהייה אצלי.

עאידה תומא סלימאן: מהניסיון שלי בללוות הרבה ארגונים, גם בייעוץ ארגוני וכו', אחד הדברים שלא מדברים עליהם באופן כללי, שאפילו בארגונים, הארגונים הפמיניסטיים דיברו על זה הרבה, אפילו כשאין היררכיה נבנית לה היררכיה סמויה וכאשר אין מוקדי כוח נבנה בכל זאת תוך כדי.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, הנציגים או ראשי הרשויות לא באים מאותה עמדת כוח לתוך האשכול הזה, אפילו שוויון - - -

<קריאה: את צודקת, גמרנו.

עאידה תומא סלימאן: אפילו לפי המספר, בכל זאת יש דינמיקה של מאבק כוח ושל היררכיה סמויה בתוך הארגונים האלה, האם אתן עושות איזה שהוא בילד אין בלמים כדי לנטרל השפעות של מי יותר, קצת למשוך לפתרונות - - -

<רונית עובדיה: קודם כל את מחמיאה לנו, אני חייבת להגיד, קודם כל תודה רבה על זה שאנחנו בתפקיד שלנו יכולות לתת בלמים על בוחבוט או עדי אלדר, או כל מישהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: מה שאמרתי, אני בניתי את השאלה שלי מתוך היכרות של הדמויות.

<רונית עובדיה: אז זו שאלה רטורית.

<רונית עובדיה: אבל את יודעת מה, אני אכן אספר משהו.

<רונית עובדיה: אין ספק שיש פה פערים מאוד מאוד גדולים, קודם כל בעניין של ותק, אם אנחנו מדברים על עדי, שנמצא כבר 20 שנה כראש עיר, רון נמצא שבע-שמונה שנים - - -

<יעל רון: ובוחבוט מי יודע?

<קריאה: 40 שנה עכשיו.

שולי מועלם-רפאלי: מה שנקרא עד 120.

<רונית עובדיה: לעומת ראשי רשויות, יש שניים מתוך ראשי הרשויות שזו הקדנציה הראשונה שלהם.

<רונית עובדיה: יש לנו ראשי רשויות, נחף ומג'ד אל כרום, שזו הקדנציה הראשונה שלהם, יש לנו את דבח, שהיא דמות שהיא מורכבת - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא.

<רונית עובדיה: כן, היא מורכבת.

שולי מועלם-רפאלי: מאיפה הוא?

<רונית עובדיה: מדיר אל אסד.

<רונית עובדיה: הוא סגן יושב ראש הדירקטוריון שלי, הוא מורשה חתימה אצלנו.

<רונית עובדיה: יש שאוקי לטיף.

עאידה תומא סלימאן: מאיפה?

<רונית עובדיה: שאוקי לטיף מראמה, הוא קדנציה ראשונה, לדעתי.

<רונית עובדיה: בקיצור יש לנו פה מורכבות.

עאידה תומא סלימאן: אדגאר דכואר?

עאידה תומא סלימאן: של פסוטה.

<יעל רון: אצלי.

<יעל רון: אם תסתכלי על הרשימה של ראשי הרשויות אצלי, אם תוכלי לדרג את ההיררכיה, אני מתערבת איתך שיהיו טעויות.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: אל תהיי בטוחה.

<יעל רון: תסתכלי על הרשימה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא דיברתי על ההיררכיה רק מבחינת מספר התושבים.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את הנפשות.

<רונית עובדיה: אז אנחנו צריכות כל הזמן ללכת בין הטיפות ולנסות לגשר, ולא רק בין עדי לראשי רשויות, גם בין עדי לרון.

<רונית עובדיה: יש פה אינטרסים מנוגדים, יש פה שיח כל הזמן, רון, ממועצה אזורית משגב, הרבה פעמים עומד בקו האש של ראשי הרשויות הערביות בעניין של השטחים.

<רונית עובדיה: אנחנו רואים איזה שהיא התפתחות, יש שיח כבר במג'ד אל כרום, יש שיח עם דיר אל אסד, יש פרויקטים משותפים.

<רונית עובדיה: אני מדברת בשמי, אנחנו לא מתיימרות באמת לפתור פה את כל העניינים, גם של האגו, גם של המורכבות.

<רונית עובדיה: אמרתי, האשכול נוגד דנ"א, אבל אנחנו לפחות מנסים לשנות את השיח, את המרחב הזה ואני יכולה להגיד שלאט לאט, עבודה מאוד קשה, מאוד לא פשוטה, לשנות את השיח הזה.

<רונית עובדיה: כי אם אנחנו באים למנכ"לית משרד מסוים, אנחנו באים עם עבודה שעבדנו עליה, עבודה קשה לקראת תכנית הצפון ומגיעים כל ראשי הרשויות ונמצאים ראשי הרשויות הלא-יהודיות - - -

עאידה תומא סלימאן: הערביות.

<רונית עובדיה: הערביות.

עאידה תומא סלימאן: זה מאוד מעצבן להגדיר מישהו שהוא לא.

<רונית עובדיה: בלא, את צודקת.

<רונית עובדיה: ראשי הרשויות הערביות וטוענים, ובצדק, אני הראשונה שאומרת שיש פה קיפוח בכל הרמות, שיש קיפוח ולא מתייחסים ולו במשפט אחד ברמה הקונקרטית לתכנית שאנחנו מגישים לטובתם, לטובת גיוס הכספים שלהם, לטובת פיתוח שלהם, כששני ראשי הרשויות היהודיות כדי גם לגייס בשבילם את הכסף והם הטו את כל השיח והשיח בעצם לא הלך למקום שממנו יכולנו לצאת עם איזה שהיא תוצאה ביד.

<רונית עובדיה: דיברנו על ההתנהלות הזאת, גם עם ראשי הרשויות, אני דיברתי איתם, אפרופו התפקיד שלנו, אני לקחתי על עצמי את התפקיד ואמרתי 'בואו תראו עם מה יצאנו בסוף מכאן'.

<רונית עובדיה: לאחר מכן היה שיח במשרד האוצר ואמרנו בואו ננסה לשנות את השיח ונראה מה יקרה שם וזה היה משהו אחר.

<רונית עובדיה: זאת אומרת יש מקום שהוא סוג של נרטיב, ואני מבינה אותו.

<רונית עובדיה: את צריכה להבין את המורכבות - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, זה לא רק עניין של נרטיב.

עאידה תומא סלימאן: אפרופו, דיברנו על היררכיה ודיברנו על איזון, יש הבדל בחוויות ויש הבדל במפגש הזה של ראש עיר יהודית לבין נציגי המשרדים השונים לבין ראש עיר ערבית או ראש רשות ערבית מול מוסדות המדינה.

עאידה תומא סלימאן: כל אחד בא ממקום אחר לגמרי, עם מטען אחר לגמרי, עם חוויה אחרת לגמרי.

<רונית עובדיה: מסכימה איתך.

עאידה תומא סלימאן: ואם לא מבינים את זה ומנסים לגשר ולצאת למקום אחר - - -

<רונית עובדיה: נכון.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש בזה גם מין אמירה שאומרת שכאילו השיח הוא זה שעיכב עד היום את ההתפתחות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא.

<רונית עובדיה: ממש לא.

<רונית עובדיה: חלק, אבל ממש לא הכול.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מין לבוא ולהגיד מה בא קודם, התרנגולת או הביצה.

<רונית עובדיה: השיח הוא חלק מזה.

<רונית עובדיה: אמרנו, אין ספק שאנחנו נכנסים - - - תשמעי, אצלנו אתה חוצה כביש ואתה הולך לעולם אחר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה ברבע השעה שנשארה כן להתמקד בנשים.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי את הרעיון, חבל שעד שהבנו את הרעיון, היה כדאי באמת לשלוח חומר.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהדעות הקדומות על חברי כנסת שהם לא קוראים את החומר שנשלח להם אני מנפצת באופן - - -

<רונית עובדיה: טוב לדעת.

<רונית עובדיה: לא הייתה לי דעה כזאת, אבל בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אני קוראת ואז היינו יכולות לצלול לשאלות לתחום העשייה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכפי שאני דורשת ממקומות אחרים, שבהם הייצוגיות, אומרים לי 'מה לעשות אלה נבחרי הציבור' ואז זה מגיע שכולם גברים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מעלים קול מאוד מאוד חשוב בלשרטט את העתיד של האשכול אם נשים לא נמצאות במקומות.

עאידה תומא סלימאן: אתן יכולות, אני לא יודעת איך, אני יודעת שרק ראש מחלקה יכול להגיע אולי, אבל יש נשים שהן מומחיות, למשל, שאפשר להזמין אותן לדיונים מסוימים.

<רונית עובדיה: יש נציגות ציבור בדירקטוריון.

עאידה תומא סלימאן: יש נציגות ציבור?

<רונית עובדיה: יש.

עאידה תומא סלימאן: כמה?

<יעל רון: לי יש חמש.

<יעל רון: החוק אומר שליש שליש שליש, שליש נבחרי ציבור, בזה אין לי יכולת, אלה רק גברים, שליש עובדים בכירים ברשויות, גם לצערי, יש את פדוה מבית ג'אן, אבל משהו שם לא הסתדר, לא הכול תלוי בנו.

<רונית עובדיה: ראשי הרשויות הם אלה שבוחרים את הנציגים שלהם.

<יעל רון: ושליש נציגי ציבור, אצלי זה חמישה מתוך 15, אז כן, נשים.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז בחרת את נבחרי הציבור.

<יעל רון: לא אני בחרתי כמובן, אבל לא כל ראשי הרשויות יושבים בדירקטוריון, כי אמרנו רק חמישה ואנחנו 11 רשויות, אז יש רשויות שיש להן ראש רשות בדירקטוריון, יש ראשי רשויות שיש להן עובד בכיר ויש ראשי רשויות שיש להן נציג ציבור.

עאידה תומא סלימאן: כמה נשים למשל יש אצלך בדירקטוריון?

<יעל רון: חמש, אנחנו מחויבים לייצוג הולם.

עאידה תומא סלימאן: לא, ייצוג הולם לא קבע שליש.

<יעל רון: אז מה?

עאידה תומא סלימאן: קבע ייצוג הולם.

<יעל רון: מדודי ספיר ממשרד הפנים לי נאמר שליש זה ייצוג הולם.

עאידה תומא סלימאן: בחוק אין קביעה של שליש.

<יעל רון: אז אני מיד מכניסה גברים.

עאידה תומא סלימאן: ייצוג הולם גם יכול להיות 50%.

<יעל רון: אבל איך אני אעשה 50%?

<רונית עובדיה: לי יש חמש רשויות, אין להם נשים שם.

שולי מועלם-רפאלי: למשל צריך לראות איזה פרויקט גם האשכולות יכולים לקחת בנושא נשים.

עאידה תומא סלימאן: גם, אבל לא רק.

עאידה תומא סלימאן: גם נגיד כאשר עושים סקירה של נושא מסוים, להיות בטוחים שמגיעים לנשים ושומעים את הקול הנשי.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לך, אפשר לחשוב על 100,000 פרויקטים בתחום הרווחה, בתחום הבריאות, בתחום הילדים שהם נהדרים, אבל אם לא לוקחים בחשבון, כי אלה תחומים שבמיוחד בכפרים ובאוכלוסייה הערבית - - - לא רק, באופן כללי הם קשורים ישירות לאמא, כל מה ש - - -

<קריאה: אצלנו הרווחה כולם נשים.

עאידה תומא סלימאן: אז בלי להבין, אפשר להרחיב, במקום שהפרספקטיבה שדנים בה היא רק על שולחן הדירקטוריון הזה, שהרוב שלו הוא גברים, אפשר ליזום שולחנות עגולים שהתוצר שלהם יובא בפני הדירקטוריון ואז האינפוט של הנשים - - -

<יעל רון: לעשות שוק של מעקב.

עאידה תומא סלימאן: כן, סוג של מעקב שיביא את הקול של הנשים ואת הצרכים של הנשים בצורה עקיפה, אבל ממצה, לתוך הדיון.

עאידה תומא סלימאן: אחרת הם ימשיכו להתעלם.

עאידה תומא סלימאן: בעניין התחבורה הציבורית, כאשר האוטובוס האחרון בבוקר שיוצא מבית ג'אן הוא בשמונה ועשרים ומתחיל בחזרה אחרי הצהריים, אז אם רוב הנשים עובדות בחצאי משרות אז זה לא משרת אותן, הן לא יכולות לחזור הביתה בשעות כאלה.

עאידה תומא סלימאן: זה משהו שאף גבר לא יחשוב עליו כי זה לא בחוויה האישית שלו.

<רונית עובדיה: נכון, אין זה אפילו משרת את האינטרסים - - -

שולי מועלם-רפאלי: צריך בכל הסקרים להביא לידי ביטוי את הקול הנשי, כדי שאחר כך יהיה אפשר לבנות מענים או לבחור פרויקטים שייתנו גם מענה לצורך של נשים.

עאידה תומא סלימאן: אזור תעשייתי.

עאידה תומא סלימאן: אם לחשוב על אזור תעשייתי - - -

<רונית עובדיה: הנגשה שלו לנשים, מעונות יום.

עאידה תומא סלימאן: הנגשה ולחשוב על אולי לעודד יזמים בזה שאם תעסיקו אחוז מסוים של נשים יהיה לכם איזה שהוא - - -

<קריאה: לעשות גן ילדים שם.

עאידה תומא סלימאן: הייתה תכנית של קליטת רופאים יוצאי ברית המועצות, אז באו ואמרו לכל בית חולים, על כל רופא שאתה מקבל יש לך סבסוד לשנה ואחר כך אתה תמשיך לקלוט אותו, כדי לעודד אותם, מתוך הנחה שאם יקלוט אותם בשנה הראשונה ויראה שהם טובים הוא ישאיר אותם.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לעשות דבר כזה באזור התעשייתי, להילחם שתהיה תכנית שמעודדת תעסוקת נשים.

עאידה תומא סלימאן: זה יכול להיות תרומה - - -

<יעל רון: אל"ף, אני לוקחת את זה על עצמי, ובי"ת, זה אומר שאתם תצטרכו לתמוך בזה, כי זה לא תכנית מקומית, זו צריכה להיות תכנית לאומית.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לקדם עכשיו מול משרד הכלכלה, בדיוק עובדים על כל הנושא של תעסוקת נשים ערביות, ואני עובדת על כל מיני רעיונות שאני רוצה שייכללו ב - - -

<רונית עובדיה: בתכנית הצפון, זאת הפלטפורמה, יש שם הרבה מאוד כסף להכניס את הסיפור הזה של אזורי תעשייה כאן בצפון.

עאידה תומא סלימאן: אזורי תעשייה, אפשר גם לחשוב על כל מיני הכשרות והסבות מקצועיות שמתאימות לצפון.

עאידה תומא סלימאן: יש כל מיני אפשרויות.

<סמיחה אעלם: נכון, יש הרבה אקדמיות - - -

שולי מועלם-רפאלי: שלא מביאות לידי ביטוי את התכנים שיש להן.

<רונית עובדיה: סמיחה, את רוצה להגיד משהו על נקודת המבט שלך?

<סמיחה אעלם: אני דומה למה שהיא חושבת, למרות שהיא באשכול.

<סמיחה אעלם: אבל אני רוצה להגיד, אני מהכפר יחסית הכי עני באזור, במג'ד אל כרום, ויש לנו מחסור בכול, מהתשתית וגם מבחינת, אם אני רוצה לדבר על מעמד האישה, אין לנו - - -

עאידה תומא סלימאן: יש לכם אישור ל-20 מעונות יום שראש העיר - - -

<סמיחה אעלם: אין מקום.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: יש אישור ל-20 מעונות יום, אין להם אדמה.

<סמיחה אעלם: אין לנו אדמות, אין לנו שטח.

עאידה תומא סלימאן: בסוף יגידו שראשי המועצות הערביות לא מנצלים את הכספים שנותנים להם.

<סמיחה אעלם: אבל הבעיה במג'ד אל כרום שזה שטח פרטי, אין לנו מדרום לכביש לקדם אותו.

<סמיחה אעלם: אם היו מקדמים את הדרום אז זה היה - - -

עאידה תומא סלימאן: תכנית המתאר הופקדה מתי?

<סמיחה אעלם: עוד לא הופקדה.

עאידה תומא סלימאן: עוד לא הופקדה החדשה.

<סמיחה אעלם: הישנה מ-92'.

<סמיחה אעלם: עזבי, לא נדבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: אתה רואה שאני בקיאה בדברים של החברה של - - -

<אופיר שיק: את חותמת על בקיאות כזו ברשימה?

עאידה תומא סלימאן: אתה תתפלא.

<אופיר שיק: זו לא הביקורת, הביקורת שלי היא אחרת, לא על בקיאות.

שולי מועלם-רפאלי: תיפגשו לפגישה אישית ותלבנו את הדברים.

<רונית עובדיה: אנחנו רוצים שתראו בנו כפלטפורמה.

שולי מועלם-רפאלי: לגבי העניין של החוק, אני מציעה שתשלחו לנו את החקיקה.

<אופיר שיק: אני אעביר לכם.

שולי מועלם-רפאלי: ננסה להבין בדיוק במה דברים אמורים, איפה עומדים המשרדים, איפה עומד משרד הפנים, איפה עומד משרד האוצר.

<אופיר שיק: אני יכול לשלוח לכם.

עאידה תומא סלימאן: טוב, אז דלית תפיץ לנו.

<סמיחה אעלם: נשמח לשאלות והבהרות, אם אתם רוצים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד קודם כל שאני שמחתי שהגעתי כי עד עכשיו לא שמעתי על קיום האשכולות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם אתה לא יודע על משהו זה לא הבעיה שלך, הבעיה היא של מי שקיים ו - - - אם אני, שלא תושב הממוצע שלא מתעניין, אלא מישהי שמתעניינת, לא שמעתי, אני ארצה ללמוד יותר את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: כפי שראיתם, יש לי חששות וספקות, אבל אני לא נוקטת עמדה עד שאני קוראת ועד שאני לומדת את הנושא עד הסוף.

עאידה תומא סלימאן: טוב שהכרנו, אני לא יודעת כמה הכרת את זה, שולי.

שולי מועלם-רפאלי: לא, פעם ראשונה שנחשפתי לזה הפעם.

עאידה תומא סלימאן: מאוד חשוב לי להבין איך קולן של הנשים והאינטרסים והצרכים של הנשים יובא לייצוג בתוך ה - - -

<רונית עובדיה: הייפא מאוד דומיננטית.

<יעל רון: הייפא אסדי מאוד דומיננטית בפורומים של איכות סביבה, מובילה, מקדמת.

עאידה תומא סלימאן: כן, זה רק מעיד, כשמכניסים את הנשים הן עושות עבודה מאוד טובה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא איך אפשר לפתח דרכים עוקפות עד שיהיו יותר נשים שיכולות להיכנס.

עאידה תומא סלימאן: דווקא ברוב המועצות המקומיות שמניתם, לפחות באזור פה, באשכול בית הכרם, אין חברות מועצה בכלל.

עאידה תומא סלימאן: בעכו יש חברת מועצה ערבית ויש חברות מועצה יהודיות.

<יעל רון: ויש עכשיו יועצת לקידום מעמד האישה.

שולי מועלם-רפאלי: שזה יפה.

עאידה תומא סלימאן: הוא מינה מישהי מכרמיאל.

עאידה תומא סלימאן: פנו אליי מהתקשורת, ביקשו שאני אבקר את זה שהיא מכרמיאל, אמרתי שאני לא יכולה לעשות דבר כזה, לא מכירה את האישה, אפילו אם היא מחוץ לעיר.

עאידה תומא סלימאן: אני מקסימום יכולה להגיד ש - - -

שולי מועלם-רפאלי: שיהיו נשים טובות בעכו שאפשר ל - - -

עאידה תומא סלימאן: ויש נשים טובות בעכו והיה כדאי לבחור ואני לא יודעת מי ניגש, אבל אני לא אתקוף מינוי שאני לא יודעת עליו כלום.

<סמיחה אעלם: מה עם מועצת נשים?

<סמיחה אעלם: אתם בקשר עם מועצות נשים באזור אצלנו?

עאידה תומא סלימאן: אין מועצות נשים.

עאידה תומא סלימאן: יש בכרמיאל - - -

<סמיחה אעלם: יש במטה אשר, במעלות.

שולי מועלם-רפאלי: עליזה לביא ואני הוזמנו לפני שנה, קצת לפני הבחירות הקודמות, למועצת נשים בכרמיאל שעשתה רושם שהיא מאוד חזקה ואז אני הוזמנתי לבדי גם למעלות.

שולי מועלם-רפאלי: לא פגשתי אף פעם מועצת נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: בכפרים מועצת נשים, לפי החוק, לפחות בכפרים האלה, אין.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: ויועצות לקידום מעמד האישה, לפי החוק, אין.

<יעל רון: למה?

<יעל רון: הייפא היא בדיר אל אסד.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה ניתן לה בנוסף לתפקיד שלה ובהתנדבות.

עאידה תומא סלימאן: אני הוצאתי עכשיו תכנית שאושרה מהאוצר, של 25 מיליון שקל, 5 מיליון שנתית, למינוי יועצות לקידום מעמד האישה באוכלוסייה הערבית לפי מכרז ולפי תקן ועם תקציב פעולה.

עאידה תומא סלימאן: הקול קורא ייצא אוטוטו ויתחילו ליישם את זה ואז יצטרכו לפתוח מכרזים.

שולי מועלם-רפאלי: מעולה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזה מאוד - - -

עאידה תומא סלימאן: אני שלחתי לכל ראשי הרשויות על התכנית כשאושרה והבטחתי שכשיהיה קול קורא אני גם אפנה אליהם כדי שייגשו.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהביקור בכלל היה מאוד מאוד חשוב גם לי, ההיכרות עם הפרויקט הזה, שהוא פרויקט של המדינה ואפילו אנחנו לא יודעים עליו, הוא דבר מאוד משמעותי בעיניי.

שולי מועלם-רפאלי: אני שמחה על התחלת השיתוף הזה, באמת עם עין לכיוון של נשים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזה חשוב, באופן מהותי, לא כי אנחנו מהוועדה לקידום מעמד האישה, לא כי עאידה עומדת בראש הוועדה, אלא כי בעיניי דווקא כשיש פרויקטים חדשניים יש לנו דרך לא לחזור חזרה על הטעויות שנעשו פה לפני 60, 50, 40 שנה, אלא באמת לבוא מהמקום שאנחנו נמצאים בו עכשיו, שעכשיו ברור שנשים הם חלק ממרחב ציבורי, ברור שיש את הייצוג ההולם, בסדר, אפשר לקרוא לו בכל מיני מספרים, במכוון הוא לא הוגדר במספר, ובאמת לנסות לעבוד בעיקר במקומות שהם עוד לא נמצאים שם בכלל.

שולי מועלם-רפאלי: זה תמיד ההתלבטות שלי, איפה להשקיע את המאמץ, התחושה שלי היא שבמקום שלא נמצאות נשים בכלל זה המקום להשקיע את המאמץ יותר מאשר במקומות שיש כבר קצת נשים או מעט נשים, הרבה נשים עוד לא ראיתי בשום מקום.

שולי מועלם-רפאלי: אז תודה רבה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שתקדישו קצת זמן לחשיבה יותר אסטרטגית איך לשלב את האינטרסים של נשים ואת הייצוג של נשים בעשייה שלכם ואנחנו נהיה יותר בקשר אחרי שאנחנו נלמד את החוק.