ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 262, 2016-08-03 08:00

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא חיזוק ביטחון הפנים בישוב מרחבים ובישובי עוטף עזה.

דוד אמסלם: לדעתי זה דיון שלישי שלנו, ישיבת מעקב.

דוד אמסלם: אני רק רוצה להיכנס למסגרת הדיון, אז אני אצטט כמה דברים מהסיכום והפרוטוקול האחרון: אני פונה אליכם, הכוונה – פניתי לשר גלעד ארדן ולמשטרה – זה הנוהל פה, שאני לא פונה אל הקצין אלא פונה לשר - אני פונה אליכם ומבקש לקיים דיון יסודי במהלך השבועיים הקרובים בו תאושר תכנית המימון המוצעת, בשיתוף הממונים על התקציבים במשרד לביטחון פנים ובמשטרה ביחד עם ראש אגף תקציבים באוצר, שיאשר את התקציב הנדרש על מנת שבעצם במסגרת דיוני התקציב 2017 העסק הזה יוסדר.

דוד אמסלם: בבקשה, אז בואו נעבור ישר למשטרה.

דוד אמסלם: את הנושא אנחנו מכירים.

דוד אמסלם: את טעם לחזור על הסיפורים.

דוד אמסלם: אנחנו מכירים הכל, זה רק הולך ומחריף, מישיבה לישיבה יש עוד כמה אירועים שקורים.

דוד אמסלם: אז בואו תתנו לנו ישר.

דוד אמסלם: חיים, אתה רוצה לומר לפני כן משהו?

חיים ילין: לא, לא, בוא נציג.

דוד אמסלם: אז בואו תתנו לנו תמונת מצב לגבי מה עשינו, איך התקדמנו מהישיבה האחרונה.

חיים ילין: רק אל תגיד לי שזה כפוף תקציב 2017-2018, כי אז אנחנו מבינים את המסר.

דוד אמסלם: כן, כי אז אתה מאלץ אותנו לעשות עוד כמה פעולות קשות.

<ירון מטס: בכל מקרה, כל מה שאני אגיד פה, זה במסגרת תכנית העבודה.

<ירון מטס: אני עונה לחבר הכנסת ילין, זה במסגרת - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו גם דיברנו על - - -

חיים ילין: אז לא הבנתי, זה בתוך בסיס התקציב?

חיים ילין: תראו, אם אתם תבקשו תקציב תוספתי, אנחנו יודעים איך זה מתנהל.

חיים ילין: אם זה בבסיס התקציב – זה כבר סיפור אחר.

דוד אמסלם: אני אחדד את מה שחיים אמר, אבל קודם כל בואו נשמע אתכם.

<ירון מטס: אוקיי.

<ירון מטס: אני ירון מטס, רמ"ח תכנון.

דוד אמסלם: תעשה לי טובה, אל תדברו בראשי תיבות, אני לא כל כך מבין מה זה, אז תגיד לי מה זה.

<ירון מטס: ראש מחלקת התכנון באגף התקציבים של המשטרה.

<ירון מטס: הכלכלן, שדיברת בדיון הקודם, אז הגענו.

<ירון מטס: קודם כל, הנושא הזה מאד מאד חשוב לנו וכפי שאתם מבינים, המשטרה, ביחד עם המשרד לביטחון פנים - עוד מעט נציג המשרד יציג את עמדת השר - אנחנו עושים מאמצים מאד גדולים כדי לענות למצוקה של התושבים, גם באמצעות המשטרה הכחולה וגם באמצעות מג"ב, כשאנחנו מכווינים את הפעילות של מג"ב רובה למגזר הכפרי.

<ירון מטס: ההיבטים שאנחנו נותנים למענה, זה גם בהיבט הביטחוני וגם בהיבט הפלילי.

<ירון מטס: מטבע הדברים זו אחריותנו.

<ירון מטס: כדי שנשים את זה על השולחן – אמון הציבור – בוא נגיד – זו הלגיטימיות שממנה אנחנו עובדים.

<ירון מטס: המשטרה עובדת ואמון הציבור חשוב לנו, וברגע שבאזור שאנחנו מדברים עליו יש פריצות ואנחנו רואים את המגמה בשנים האחרונות של העלייה, גם אם זה נתונים בודדים - אם ניקח את זה ברמה הארצית - אבל בפשיעה החקלאית יש מגמה של עלייה ואנחנו כן מכווינים את הכוחות שלנו כדי לתת מענה לאותה מגמה.

<ירון מטס: גם לתחנת שדרות, שנמצאת במרחב, יש יעדים ספציפיים לתחנה לטפל בתופעות פריצה.

דוד אמסלם: ירון, היינו שם.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה קורה, ירון, שלא תכעס.

<ירון מטס: בסדר.

<ירון מטס: לא, אני לא כועס.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להגיד לך משהו אמיתי.

דוד אמסלם: זה דיון שלישי לדעתי, רביעי אולי.

דוד אמסלם: רביעי.

דוד אמסלם: במשטרה אנשים מתחלפים, אז אתה לא שומע את הסיפור.

<ירון מטס: קראתי.

דוד אמסלם: אז לכן, אם היית בדיון הקודם והיית שומע מה אמרו כאן שני אנשים שהם מלח הארץ, שעושים שם ציונות, ובאמת, אני לא מדבר על ראשי המועצה, על תושבים.

דוד אמסלם: ראשי המועצה הביאו שני מדגמים קטנים בפעם האחרונה.

<ירון מטס: קראתי את הפרוטוקולים ושמעתי.

דוד אמסלם: אני אספר לך מה קרה כשהבאנו תושבים.

דוד אמסלם: הרי התחלנו עם תושבים.

דוד אמסלם: יש פה סיפורים, אני יכול כבר לכתוב ספר.

<ירון מטס: אני יודע.

<ירון מטס: אני קראתי.

דוד אמסלם: שהאמת היא שכל מי שקורה אותו לדעתי גם היה בוכה.

<ירון מטס: נכון.

<ירון מטס: אני קראתי.

דוד אמסלם: עזוב את הסיורים, משטרת שדרות, עזוב.

דוד אמסלם: בפק"לים עזוב.

דוד אמסלם: זה כנראה לא עובד.

<ירון מטס: אני לא יכול לעזוב, כי בדיון הקודם נאמר שהמשטרה לא מודדת את עצמה בפעילות הזאת.

<ירון מטס: המפכ"ל, בתכנית אמון, מכווין את התחנות ומודד את מפקדי התחנות.

<ירון מטס: אני אתן דוגמא למה שנתתי במועצת חוף אשקלון, שהמשטרה מודדת את הקצינים שלה ואת הפעילות שלה, על סמך מה שאנחנו יושבים פה.

<ירון מטס: זה לא משהו שאנחנו - - -

דוד אמסלם: אתה יודע מה, אני לא יודע באיזה הקשר אמרת את זה, אבל בעיקרון, תראה, בסופו של דבר ביטחון קשה מאד למדוד ברמה הזאת.

דוד אמסלם: זאת אומרת, יש מקומות שאף אחד לא עושה כלום והכל בסדר.

דוד אמסלם: אז ביטחון מאה אחוז ואין השקעה ואין שום סיוע.

<ירון מטס: אני מסתכל על הנתונים.

דוד אמסלם: אז אני בא בהיבט התוצאה, התוצאתי.

דוד אמסלם: לכן אני מסביר, אנחנו עשינו מספר דיונים ואני אגיד לך, היו דיונים אפילו יותר מקצועיים ברמה של ראשי המועצה מול המרחב או - - -

<ירון מטס: מפקדי התחנות.

דוד אמסלם: והם אפילו הכינו איזו שהיא תכנית אופרטיבית.

דוד אמסלם: אז הקטע של ההצעות, עזוב, אנחנו לא שם.

<ירון מטס: בסדר.

<ירון מטס: רק עוד כמה מילים.

<ירון מטס: אני הובלתי מול משרד הביטחון את כל נושא מרכיבי הביטחון מול צה"ל והשינוי שנעשה בשנתיים האחרונות, כשהורידו מספר יישובים ושינו את הסיווג הביטחוני, בגלל עלויות תקציביות.

<ירון מטס: אני אגיד לכם, העלויות למגן יישובים גדלות הרי.

<ירון מטס: מצלמה זה באמת מיליונים רבים - - -

דוד אמסלם: נו, ו-?

<ירון מטס: לא, אני אומר - - -

דוד אמסלם: בכלל לחיות במדינת ישראל זה מיליונים רבים.

<ירון מטס: אני מסכים איתך.

<ירון מטס: בסוף אנחנו עושים את המיטב שאנחנו יכולים עם מה שיש לנו.

<ירון מטס: אם יתקצבו אותנו בצורה אחרת, אנחנו נוכל לתת מענה גם בצורה אחרת.

<ירון מטס: אבל נקודתית, כשאתה בודק את הנתונים, באמת יש עלייה בפשיעה הכפרית, בנתונים של עבירות חקלאיות במועצות שאנחנו מדברים עליהן.

<ירון מטס: אם בשנת 2012 היו 16 תלונות, אולי זה נשמע מעט, אבל ברור לי שכל תלונה כזאת זה פגיעה מאד משמעותית באותו אזרח שנפגע, ובשנת 2016 יש עלייה ונפתחו 25 תיקים בגין תלונות כאלה.

<ירון מטס: זו עלייה שמבחינתנו היא - - -

<שי חגג': רק בחודשיים האחרונים היו 27 - - -

<ירון מטס: נראה לי שאתם טועים בנתונים, צר לי.

<ירון מטס: זה התלונות.

<שי חגג': 27 תיקים בחודשיים.

<שי חגג': בחודשיים.

דוד אמסלם: תראה ירון, אני אגיד לך משהו, אני לא רוצה ללכת אחורה.

דוד אמסלם: אתה הולך לי לא טוב בדיון ולכן אני לא רוצה ללכת לשם ואני גם אגיד לך מדוע.

<ירון מטס: אז אני אלך קדימה.

דוד אמסלם: בישיבה הראשונה אנחנו התחלנו את הדיון ככה וראשי המועצה הביאו נתונים לפי יישובים.

דוד אמסלם: ואני הייתי בהלם.

דוד אמסלם: קודם כל יש שם יישוב אחד למשל שכל הבתים נפרצו.

דוד אמסלם: לא שניים-שלושה, כל הבתים.

דוד אמסלם: יש שם יישובים ואתה תראה את המספרים, קיבלנו לפי יישובים מה קרה – פריצות – ואתה רואה תמונה שאני מאמין שאם אני שם אותה בטלוויזיה – אזרחי מדינת ישראל מסתכלים והם לא מאמינים.

דוד אמסלם: הם לא מבינים למה יש להם משטרה, על מה?

דוד אמסלם: נפרצו שם.

דוד אמסלם: היה פה בדיון האחרון בחור, הציג מצב.

דוד אמסלם: הוא בא בכלל ממרכז הארץ, נסע לשם לציונות, פתח מפעל קטן.

דוד אמסלם: פרצו לו למפעל כבר איזה 5-6 פעמים.

דוד אמסלם: אני לא זוכר אם זה 5 או 6.

<שי חגג': 6 פעמים.

<שי חגג': לא רוצים לבטח אותו.

דוד אמסלם: 6 פעמים.

דוד אמסלם: הביטוח כבר לא רוצה לבטח אותו.

דוד אמסלם: הבן אדם בא, מפרנס 18 משפחות, מלח הארץ.

דוד אמסלם: אמר דודי, אני יכול לעשות את זה בתל אביב.

דוד אמסלם: ומה הם עושים?

דוד אמסלם: בלילה, זה כמו חומה ומגדל, הם שומרים על עצמם.

דוד אמסלם: תבין לאן הגענו.

דוד אמסלם: אז אני עכשיו לא רוצה, אני לא שם.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אני מבזבז את הזמן שלנו, של כולנו.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להתעסק עם אותה ביצה כל הזמן.

דוד אמסלם: אני כבר לא שם.

דוד אמסלם: אני ביקשתי דבר מאד פשוט.

<ירון מטס: אז אני אתקדם הלאה כדי לענות למה שאתם מבקשים.

דוד אמסלם: יפה.

<ירון מטס: אנחנו חושבים שמה שדיברו בדיונים הקודמים, זה לתת פתרון בתחום, נקרא לזה הביטחוני.

<ירון מטס: לקחת את המרכיבים שהם פתרון באזור הביטחוני ולהחיל אותם על האזור עם הבעיות הפליליות.

<ירון מטס: זו המהות של מה שהיה מקודם.

<תמיר עידאן: סליחה, סליחה, אתם עושים פה עוול.

דוד אמסלם: שנייה, אני רוצה לומר משהו.

דוד אמסלם: אנחנו גם דיברנו על זה.

דוד אמסלם: הרי על מה מדובר?

דוד אמסלם: מדובר שם בהרבה מאד שב"חים שנכנסים פנימה וגונבים.

דוד אמסלם: האירוע הפלילי, לכאורה, בדקה ורבע הופך להיות אירוע ביטחוני.

דוד אמסלם: אז צריך גם לטפל.

דוד אמסלם: אתה לא יכול לעשות את ההפרדה הזאת.

<ירון מטס: לגמרי.

דוד אמסלם: אנחנו כרגע לא ביקשנו שוטר בכל בית.

דוד אמסלם: זה ברור.

דוד אמסלם: אני חושב שיש מינימום למונדיאל.

דוד אמסלם: יש את הדבר המינימאלי.

דוד אמסלם: אני אומר לך שאני חושב שגידור באזור כזה של יישוב, וכמה אמצעים טכניים פשוטים, שהיו עושים אותם לדעתי בשנות ה-50.

דוד אמסלם: אם הייתי מעלה היום את הישיבה הזאת בכנסת והיינו לוקחים אחורה, לשנות ה-50, מי שמקבל החלטה אומר חברה, בואו תשימו להם גדר, אז היו אומרים להם גם איזו תעלה קטנה ושתי מצלמות וזהו.

דוד אמסלם: ותגביר קצת נוכחות משטרתית.

דוד אמסלם: אבל לא ציפיתי שכל היום יבואו לשם.

דוד אמסלם: אבל גם את זה אין.

<ירון מטס: בוא, אני אהיה ברור.

<שי חגג': אבל סליחה רגע.

<ירון מטס: תן לי רק לסיים.

<ירון מטס: אני חושב שהמשטרה לא תתנגד שאנחנו נעשה את הפתרון הזה, אבל הפתרון הזה, אתם מבינים - - -

דוד אמסלם: אני מניח שהמשטרה גם לא - - -

<ירון מטס: זה כמה מיליונים בודדים - - -

דוד אמסלם: לא, אני אגיד לך איפה הבעיה שלי איתך בתשובה.

דוד אמסלם: שהמשטרה לא תתנגד.

<ירון מטס: אז תן לי רק להתקדם בתשובה.

<שי חגג': לא, סליחה, ירון, אבל אנחנו חוטאים פה לדיון.

<ירון מטס: אבל תן לי - - -

<שי חגג': לא, אתה לא היית בדיונים הקודמים, סליחה שאני נכנס לדבריך.

<ירון מטס: הנציגים שלנו - - -

<שי חגג': היינו עם נציגי המשטרה, הסכמנו על התכנית, התכנית מוסכמת על המשטרה, שאם נעשה אותה, רמת הביטחון של התושבים שלנו תעלה פלאים.

<שי חגג': אתם עכשיו מספרים לנו סיפור שלכאורה אנחנו חוזרים 10 שנים אחורה.

<שי חגג': מספיק עם זה.

<ירון מטס: תן לי לסיים ותראה שאני לא חוזר אחורה.

<ירון מטס: אני חושב שצריכים לתת ואנחנו בעד לתת פתרון מערכתי, גם בתחום של לחזק את נושא השיטור.

<ירון מטס: אנחנו כן רוצים שלא רק יהיו מרכיבי ביטחון, אנחנו רוצים שיהיו גם שוטרים ומצלמות ויש פלטפורמות היום, תכניות קיימות, שנציג המשרד יפרט אותן, של שיפור מועצתי.

<ירון מטס: על שיטור עירוני היה אצלך אתמול דיון שזה פלטפורמה לפתרון.

<ירון מטס: השיטור המועצתי נותן פתרונות טכנולוגיים ופתרונות של שיטור, שבעינינו אלה הפתרונות שאנחנו יודעים לתת מענה לבעיות שיש בטריטוריה הזאת.

<שי חגג': זה לא מה שמפקד התחנה שלך אמר.

<שי חגג': הוא בפירוש הציג תכנית מסודרת שאומרת תקשיב, אם אתה תעשה שערים – לא ביקשנו יותר מדי, דרך אגב.

<שי חגג': לא צריך ללכת על התכנית הגדולה.

<ירון מטס: אני מייצג את עמדת המשטרה.

<ירון מטס: אנחנו - - -

<שי חגג': אז עמדת המשטרה, אין בעיה, אבל לא יכול להיות שבמשטרה כל אחד שיבוא לדיון שבוע אחרי, יגיד משהו אחר.

<שי חגג': אנחנו לא עובדים פה במשטרה, צר לי, ירון.

<ירון מטס: אני לא כל אחד.

<שי חגג': לא, אתה לא כל אחד.

<שי חגג': לפני שלושה שבועות היו פה נציגים אחרים שאמרו דברים אחרים.

<שי חגג': בדיון הראשון היו פה נציגים אחרים שאמרו דברים אחרים.

<שי חגג': אני יושב עם מפקד התחנה, בונים תכנית משותפת, משקיעים בזה שעות ואנחנו הוכחנו שביישוב שאנחנו ממגנים בצורה פשוטה, ודרך אגב לא ביקשנו תכניות של 100 מיליון שקלים.

<שי חגג': ביקשנו שערים, ביקשנו טרסות, אפילו לא גדרות.

<שי חגג': מצלמה בכניסה.

<שי חגג': להתריע טיפה.

<שי חגג': מה ביקשנו?

<שי חגג': המשטרה צריכה להיות איתנו, לא נגדנו.

<ירון מטס: המשטרה לא מתנגדת.

<שי חגג': מה זה לא מתנגדת?

<שי חגג': המשטרה לא צריכה לא להתנגד, היא צריכה להגיד חברה, זה מה שצריך לעשות.

<ירון מטס: אנחנו תומכים - - -

רחל עזריה: לא, המשטרה צריכה לצעוק.

רחל עזריה: אה, יופי.

<ירון מטס: אנחנו תומכים, אבל בפתרון כולל.

<ירון מטס: אנחנו רוצים לתת לתושבים האלה שירותי משטרה שווים כמו לאלה במרכז הארץ.

<שי חגג': אבל זה לא קורה כרגע.

<ירון מטס: נכון, אבל אני רוצה לתת פתרון - - -

רחל עזריה: אז מה הפתרון הכולל?

דוד אמסלם: טוב, ירון.

<דני שחר: אדוני יושב הראש.

דוד אמסלם: בבקשה, מה השם?

<דני שחר: דני.

<דני שחר: נפגשנו אתמול.

דוד אמסלם: בסדר, אתה צודק.

דוד אמסלם: אני לא זוכר.

<דני שחר: לא, אמרתי אדוני ואתמול כעסת עלינו שאמרנו אדוני.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: לא צריך אדוני.

דוד אמסלם: אז אם אתמול אמרתי לך לא, אז למה אמרת לי היום אדוני?

<דני שחר: רציתי לעצבן אותך.

<דני שחר: אני אגיד שני דברים.

דוד אמסלם: תקראו לי דודי עכשיו.

<דני שחר: אני אגיד מה קורה.

<דני שחר: אחד, השר הנחה לעשות עבודת סיווג חדשה, כי יש סיווג של משרד הביטחון – שהוא לא בהכרח בהלימה לסיווג שלנו.

<דני שחר: הוא רוצה שנעשה עבודה חדשה.

<דני שחר: יכול להיות, לא יכול להיות, בטוח, שרשויות שנמצאות ברמת פשיעה גבוהה, יעלו כיתה.

<דני שחר: וכשעולים כיתה, אז גם עם המרכיבים.

<דני שחר: הדבר השני שקורה בפועל, אגב, יש תכנית שנקראת המרחב הכפרי.

<דני שחר: תכנית המרחב הכפרי עוסקת בדיוק בתחום הזה וכו', שרק ביום ראשון אני ביקשתי לשנות את התפיסה, שהיא תלך לפי תפיסה מועצתית ויש לזה כסף.

<דני שחר: זאת אומרת, כמות המועצות שייכנסו זה בהתאם לתקציב, כמובן וכו'.

<דני שחר: זה בעצם בדיוק מה ששי מדבר ותמיר מדבר וכו'.

<דני שחר: זו טכנולוגיה, זה מוקד, זה מצלמות.

<דני שחר: קצת מרכיבי ביטחון, לא בהכרח שערים או דברים כאלה, אבל בולדרים או דברים מהסוג הזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מעניין אותי, תשמע.

דוד אמסלם: הרי לפי התפיסה שלי בעניין הזה, לא צריך לעבור איזה קורסים מיוחדים לביטחון כדי להבין שיישוב, ההגנה הבסיסית שלו, כשנכנסים פנימה לגדר אותה ואיזה שער כניסה.

דוד אמסלם: כמו אצלי בבית, דרך אגב.

<דני שחר: כן, אין ויכוח.

דוד אמסלם: אז למה זה לא המרכיב הבסיסי הראשוני?

דוד אמסלם: ודרך אגב, זה מה שהם מבקשים.

דוד אמסלם: הם לא אומרים חברה, בואו נעצור את כל הגניבות, אבל הם אומרים חברה, בואו נגן קצת.

דוד אמסלם: לא ביקשנו כל היום מזל"טים למעלה.

דוד אמסלם: קצת.

<דני שחר: התפיסה של המרחב הכפרי מדברת בדיוק על זה.

<דני שחר: היא מדברת על גניבות, על קו תפר וכו'.

<דני שחר: כרגע יש 4 מועצות בתכנית הזאת.

<דני שחר: בגלל ששינינו את התפיסה, נראה לי לא נכון להיכנס לזה.

<דני שחר: יכנסו מועצות אחרות.

<דני שחר: זה דבר שקורה עכשיו, גם יש לזה תקציב, אבל כמובן המועצות שייכנסו זה בהתאם לתקציב.

<דני שחר: ויש לזה - - -

דוד אמסלם: לא, אני לא מסכים לדיון ככה, רבותי, זו לא הבקשה שלנו.

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: אני גם כתבתי ואני אמרתי.

דוד אמסלם: יכול להיות - ואם תגידו לי שזה לא הדרג שלכם - אין בעיה, אז אני אזמין לכאן את השר, את המפכ"ל ואת מנהל אגף התקציבים.

דוד אמסלם: אבל אני מתבזבז כבר ארבע ישיבות.

דוד אמסלם: אני גורר את חברי הכנסת.

דוד אמסלם: תבינו, אני עזבתי דיונים, כולנו.

דוד אמסלם: היום זה השבוע האחרון של המושב של הכנסת.

רחל עזריה: היום האחרון.

רחל עזריה: זה היום האחרון של המושב.

רחל עזריה: אין דיונים כאלה.

דוד אמסלם: היום האחרון.

דוד אמסלם: אתם לא מבינים.

דוד אמסלם: אין דבר כזה בכנסת.

דוד אמסלם: תבינו מה קורה.

דוד אמסלם: אני מתעקש על הנושא הזה ביום האחרון, כשעוד מעט יש לי לדון בעוד 20 חוקים.

דוד אמסלם: אני הוצאתי דברים בכלל שהם ברמת המדינה, על הנושא הזה, בגלל שאני חושב שזה לא הגיוני מה שקורה כאן.

דוד אמסלם: יש פה יישוב עם חקלאים שקמים בבוקר ואני מסביר לכם, בדיון האחרון, שני החברה שהיו כאן הממו אותי.

דוד אמסלם: אז זה לא שם, חברה.

דוד אמסלם: עזבו.

דוד אמסלם: יש מרכיבים בסיסיים שעולים כסף.

דוד אמסלם: המשטרה לא צריכה להסכים.

דוד אמסלם: המשטרה צריכה להוביל את זה.

דוד אמסלם: זו הבעיה שלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אמרתי למישהו, אם מחר סביב המטה הארצי היו גניבות – כל היום שודדים – אז המשטרה הייתה מסכימה שיהיה שם גדר, או שהיא הייתה יוזמת את הגדר ועושה את הכל?

דוד אמסלם: האם הצבא מסכים שיעשו לו גדר ביטחון או שהוא יוזם את גדר הביטחון?

דוד אמסלם: לכן אני אומר, התפקיד של המשטרה, אלא כן תתקנו אותי, אולי זה לא התפקיד שלה, לשמור גם על הביטחון של האזרחים שגרים במדינת ישראל, לא רק בקטע הפח"עי.

דוד אמסלם: אני מדבר גם בקטע הזה ויש חלוקת עבודה בדיוק בין הצבא למשטרה, כל אחד על מה גבול הגזרה שלו.

דוד אמסלם: אני אומר לך את זה באחריות, ירון.

<ירון מטס: אני מסכים.

דוד אמסלם: תקשיב, אם צה"ל היה אחראי על הגזרה הזאת, הוא לא היה נותן לי תשובה כזאת – אני מסכים לגדר.

דוד אמסלם: דרך אגב, ביישובים שהוא נמצא, אז יש שם גדר.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: ככה.

דוד אמסלם: יש גדר.

דוד אמסלם: עכשיו, אני מבטיח לך שראש המועצה באותו מקום לא הולך ובונה בעצמו את הגדר.

דוד אמסלם: הצבא מבין שזו הבעיה שלו.

דוד אמסלם: זה תפיסת העולם.

דוד אמסלם: אני רוצה שאתה תבין.

דוד אמסלם: תשנה דיסקט.

דוד אמסלם: אתה צריך להבין שהבעיה היא שלך, לא של ראש המועצה.

<ירון מטס: אני אמרתי שזאת הבעיה שלי.

<ירון מטס: המענה שאני נותן הוא מענה שבעיני ראשי המועצות חושבים, וזה לגיטימי שאנחנו לא מסכימים, שהפתרון הוא כזה.

<ירון מטס: אני חושב שהפתרון שאנחנו מציעים, מה שעכשיו ייכנס לחוף אשקלון, שהיא נכנסה כן לתכנית שאנחנו מדברים - - -

<תמיר עידאן: קודם כל לא הבנתי מה אתם מציעים בחוף אשקלון.

<תמיר עידאן: לא יודע.

<תמיר עידאן: אני לא מצליח להבין מה מציעים.

<ירון מטס: מצלמות.

<ירון מטס: שוטרים שעובדים עם - - -

דוד אמסלם: לא, לא, ירון.

<ירון מטס: הפער בינינו הוא גדול.

דוד אמסלם: לא, ירון, אני לא שם.

דוד אמסלם: אני לא שם, נשמה.

דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע את חיים, בגלל שהוא צריך ללכת.

דוד אמסלם: ותבין, אתה לוקח לנו את הדיון כאילו עכשיו התחלנו.

דוד אמסלם: כאילו עכשיו פתחנו פעם ראשונה את הדיון, אנחנו עכשיו מתחילים מה קורה במרחבים ובשדות נגב.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה בכלל מדבר איתי וזה מעצבן אותם עוד יותר שאתה לא מדבר איתי על אשקלון.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים עליהם כבר חמישה דיונים ועכשיו אתה אומר לי מה קורה באשקלון?

<ירון מטס: מרחבים גם בתכנית.

דוד אמסלם: לא חשוב, אבל אתה מספר לי על אשקלון.

חיים ילין: חוף אשקלון זו מועצה שמתחילה בעזה ונגמרת כמעט בתל אביב, אתה מבין?

חיים ילין: כבוד יושב הראש, האמת שבאתי בשביל לשמוע על התכנית, כי זה ממש הפליא אותי.

חיים ילין: אמרו לי יש תכנית, אמרתי וואלה, אני לא שותף לתכנית, בוא נשמע אותה.

חיים ילין: אין שום תכנית, חברה, תסלחו לי.

חיים ילין: אין כלום.

חיים ילין: אני בארבעה דיונים שהיו פה, שהובילו, שמעתי גם את הסיפורים לפני שלושה שבועות, חודש, לא יודע כמה.

חיים ילין: תראו, אני אנסה להסביר מה קורה.

חיים ילין: עוטף עזה הוא מגבול רצועת עזה והאיום שמגיע ממערב למזרח.

חיים ילין: המועצות שנמצאות פה, חלקן ועוד מועצות שלא נמצאות פה, סובלות מהגדר המזרחית שלא קיימת, שנכנסים דרך שם, מיתר, עומר, סנסנה, כל האזור הזה, נכנסים פנימה, הולכים לרהט, ישנים ברהט ועושים את מה שהם עושים ומבריחים את מה שהם עושים.

חיים ילין: לא קשור בכלל מה שמגיע מעזה.

חיים ילין: דרך אגב, יש כאלה מג'נונים שגם נכנסים לעזה, אבל זה עזוב, זה כבר סיפור אחר.

חיים ילין: זה כבר לא סיפור שלכם.

חיים ילין: עכשיו, מה בא הצבא ואומר?

חיים ילין: בשביל לשמור על היישובים האלה בעוטף עזה, אני צריך אחת, שתיים, שלוש.

חיים ילין: הוא לא בא ומבקש תקציב.

חיים ילין: נכון, אני לא משווה.

חיים ילין: אני גם לא רוצה שאתם תהיו צבא.

חיים ילין: התקציב שלו זה לא התקציב שלכם, אבל רמת ההצטיידות שלהם שונה לגמרי מאשר של המשטרה.

חיים ילין: עכשיו באים ואומרים ככה, יש שטח שהוא שטח הפקר, שהוא דו תכליתי מבחינתם.

חיים ילין: זה ציר שנכנסים, גונבים, הטרור מבין שאין מי שיעצור את השב"חים האלה ואת הגניבות האלה, הוא הופך להיות ציר טרור.

חיים ילין: חד משמעית, הוא דו תכליתי.

חיים ילין: הם נכנסים לשם לגנוב, הם יכולים לצאת עם מברג ולדקור מישהו.

חיים ילין: זה לא יעזור כלום, אתה יודע את זה חד משמעית.

חיים ילין: עכשיו אין שם כלום.

חיים ילין: אין גדר, לא תעלות, אין כלום.

חיים ילין: שום כלום.

חיים ילין: נכנסים, יוצאים.

חיים ילין: זהו.

חיים ילין: תחושת ביטחון שם, שזה גם קרוב לעוטף עזה, זה לא סתם עשו וגם לגדר המזרחית, זה שטח כזה ומג"ב לא קיים.

חיים ילין: למה מג"ב לא קיים?

חיים ילין: אני אסביר לך למה.

חיים ילין: אומר לי השר, חיים, מה אתה רוצה שאני אעשה?

חיים ילין: כשיש לי טרור בירושלים אני מקפיץ את כל מג"ב לירושלים ואת כל הקו המזרחי משאירים ריק.

<תמיר עידאן: עשרה חוקים.

חיים ילין: כן.

חיים ילין: אני לא אומר לך עכשיו, את זה ארדן אומר לי במליאה.

חיים ילין: הוא אמר לי חיים, תקשיב, השמיכה קצרה.

חיים ילין: אחד, אם התכנית הזאת - ואת זה אני אומר לך - לא תתחיל לנוע מתוך בסיס התקציב, אף אחד לא יכול לאמין לזה.

חיים ילין: אני אגיד לך למה, כי אנחנו יודעים מה זה התקציב.

חיים ילין: מי יודע אם הוא יקבל את ה-200-300 מיליון שקלים תוספתי או חצי מיליארד.

חיים ילין: אני באתי לשמוע את התכנית.

דוד אמסלם: רועי, תגיד, אתה עובד שם או שאתה מקליט מה שאנחנו אומרים.

<רועי טייאר: אני שומע.

דוד אמסלם: אתה שומע אותנו?

דוד אמסלם: גם מקליט את העבודה שלך וגם שומע אותנו?

<תמיר עידאן: הוא חותם על השיקים עכשיו.

דוד אמסלם: אני מבין.

דוד אמסלם: אתה באת כדי להרגיע, או שאתה משתתף בדיון?

<רועי טייאר: אני גם משתתף בדיון.

<רועי טייאר: אני מבין שזה משהו לגבי המשטרה - - -

דוד אמסלם: מה חיים אמר?

<רועי טייאר: לגבי העניין של התקצוב.

דוד אמסלם: לא, הוא לא דיבר על תקצוב בכלל עכשיו.

<רועי טייאר: הוא דיבר על תקצוב כרגע.

<רועי טייאר: זה נראה כאילו המשטרה כרגע לא מוכנה - - -

דוד אמסלם: עוד מעט.

דוד אמסלם: אני רק רציתי לוודא.

דוד אמסלם: אני רואה אותך מקליט וחיים מדבר.

<רועי טייאר: עושים גם וגם.

דוד אמסלם: לא, לא, אצלי לא עושים גם וגם.

דוד אמסלם: אם אתה רוצה אתה יכול להיות משוחרר, אין לי בעיה, אם יש לך עבודה.

דוד אמסלם: אנחנו נביא את המנהל שלך לפה, אם אתה עסוק.

דוד אמסלם: בבקשה, חיים.

חיים ילין: יישוב ממוצע ההיקף שלו הוא כ-3-3.5 קילומטרים.

חיים ילין: אני אומר לך, גדר, דרך ותאורה, זה בערך בין 500,000 ל-600,000 שקלים.

חיים ילין: את זה אני אומר לך בעל פה, לקילומטר.

חיים ילין: תעשה את העלויות, מצלמות זה הדבר הזניח פה בכל הדבר הזה, כי היום זה טכנולוגיה שהיא מאד זולה.

דוד אמסלם: אתה בערך מסכם את זה ב-2-2.5 מיליון שקלים ליישוב?

חיים ילין: 3-3.5 מיליון שקלים ליישוב, כשאף אחד לא ביקש ואני מעולם ולא תשמע את ראשי המועצות מבקשים מחר בבוקר תעשה 100 יישובים.

חיים ילין: להתחיל.

חיים ילין: תתעדפו את זה מהיישובים שהכי סובלים, תשימו ניקוד ותגידו אוקיי, את התכנית הזאת אנחנו מיישמים בשלוש שנים.

חיים ילין: ככה עובדים.

חיים ילין: אנחנו לא מכירים דרך אחרת.

חיים ילין: תתחילו לעבוד.

חיים ילין: אי אפשר לבוא ולפה ולהגיד.

חיים ילין: אני מבין כל מה שאתם אומרים ואני לא מאלה שתוקף לעולם לא משטרה, לא צבא ולא קצינים, אלא יש תמיד מעליהם שרים.

חיים ילין: הם אלה שצריכים להיות מותקפים.

חיים ילין: אני לא תוקף אותך, אבל זו לא תכנית.

חיים ילין: באתי לשמוע תכנית, יצאתי בלי כלום.

חיים ילין: עכשיו, תבין - - -

דוד אמסלם: מה בלי כלום?

דוד אמסלם: חשבתי ש - - - אנחנו הולכים אחורה.

חיים ילין: לא, יכול להיות.

חיים ילין: אין דבר כזה ממה שדודי עושה, אני אומר לך, אני בכל הוועדות, אין דבר כזה.

חיים ילין: תשמע, הוא לא עובד כמו יושב ראש של ועדה, זה יותר כמו משרד שבא ומתכלל את הדברים.

חיים ילין: לא קיים דבר כזה.

חיים ילין: באמת אני אומר לך את זה.

חיים ילין: אין דברים כאלה.

חיים ילין: ארבעה דיונים על זה ולבוא.

חיים ילין: ככה עובד שר, בסדר?

חיים ילין: אתה יודע את זה יפה מאד.

חיים ילין: אין ועדות כאלה וביום האחרון, בתשע בבוקר, אחרי שכבר יומיים בקושי אנחנו ישנים.

חיים ילין: אני לא מכיר דבר כזה.

חיים ילין: אז אני הולך עכשיו לדאוג לזה שיעברו 57 מיליון שקלים.

חיים ילין: אני דואג.

חיים ילין: תגיד לי שיש לך סעיף תקציבי, אני אדאג שהוא יעבור, אבל תביאו תכנית.

חיים ילין: אני אדאג, נדאג כולנו פה - - -

<שי חגג': התכנית ישנה, הסכמנו עליה, חיים, עם המשטרה.

חיים ילין: אני באתי לשמוע אותה.

<שי חגג': זה היה בדיון הקודם.

<שי חגג': עכשיו הם כאילו חוזרים אחורה וזה מה שמעצבן.

<שי חגג': כי אם לא הסכמנו עליה, היינו רבים עליה בדיון הקודם, אבל הסכמנו עליה עם אנשי המשטרה.

<שי חגג': הם אמרו אוקיי, זו התכנית, עכשיו העניין הוא תקציב.

<שי חגג': הפנה יושב הראש למשרד האוצר, אמרו שב איתם, לא יסכימו – תתקשרו אלי.

<שי חגג': אל תאשרו את התקציב.

<שי חגג': במילים האלה.

<שי חגג': אבל עוד פעם חוזרים.

דוד אמסלם: רגע, לא הבנתי, שי, מה אמרת?

<שי חגג': אתה זוכר, בדיון הקודם?

דוד אמסלם: כן, אבל מי התקשר, שי?

<שי חגג': לא, הפנית את החברה ואמרת לבחור מהאוצר – אם לא מסכימים, תתקשר אלי, תגיד דודי אמר לא לאשר את התקציב, בלי תקציב לטובת המיגון הזה.

דוד אמסלם: נכון, נכון.

<שי חגג': וזה לא ככה.

דוד אמסלם: עוד מעט נגיע אליו.

חיים ילין: ואני אגיד לך משהו שלדעתי כבר צריך לצאת לדרך, כבר הרבה זמן אנחנו מדברים על זה.

חיים ילין: חברות הביטוח שלא מבטחות אף אחד שם, אני אומר לך את זה חד משמעית - - -

דוד אמסלם: זה השלב הבא שלי.

חיים ילין: לא, אני רק אגיד משפט אחד ואני הולך.

דוד אמסלם: התכוונתי לטפל בזה בשלב הבא.

חיים ילין: מה הבעיה?

חיים ילין: הם מבחינתם צודקים.

חיים ילין: הם למטרות רווח, הם לא באים.

חיים ילין: הם צריכים לשבת ואתם צריכים לשבת איתם ולהגיע למצב שככל שאמצעי הבטיחות והביטחון ומרכיבי הביטחון עולים באזור, הפרמיה חייבת לקטון, בדיוק כמו שהם עושים במפעל.

חיים ילין: אם אתה משקיע נגד שרפות הרבה כסף, הם משתתפים בזה.

חיים ילין: יכול להיות שצריך לחבר אותם גם שם פנימה.

חיים ילין: להם יש גם אינטרס.

דוד אמסלם: ברור, ברור.

דוד אמסלם: לא, חברת הביטוח, אחרי זה נחזור אליהן, אבל כרגע אין - - -

רחל עזריה: אין מה.

רחל עזריה: אין מה.

דוד אמסלם: אין כלום.

דוד אמסלם: מה לבטח?

דוד אמסלם: מה הוא יעשה?

חיים ילין: אתה יודע מה המצב?

חיים ילין: אני אגיד לך מה, אם יש לך רכוש במיליון שקלים, הם דורשים 500,000 שקלים בשנה.

חיים ילין: זה הדרישה, אם כבר מבטחים.

חיים ילין: תבין.

חיים ילין: מי יבטח במצב כזה?

דוד אמסלם: תודה חיים.

חיים ילין: אני חייב לצאת לוועדת כספים.

דוד אמסלם: בבקשה, חברת הכנסת רחל עזריה.

חיים ילין: ואם יש תכנית, תשלחו לי את התכנית.

חיים ילין: באמת, אני מוכן לקרוא אותה בפגרה.

רחל עזריה: תודה חיים, גם אני צריכה לצאת לוועדת כספים.

רחל עזריה: תן לי בבקשה את הדקות שלי.

חיים ילין: בבקשה.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: אני לא הייתי בדיונים הקודמים, בסדר?

רחל עזריה: אני הגעתי, ראיתי את הדיון ואני קודם כל רוצה לפרגן ליושב ראש הוועדה, דודי אמסלם.

רחל עזריה: תקשיבו, אין דברים כאלה היום.

דוד אמסלם: אבל אני לא הנושא, נו, עזבי.

רחל עזריה: אתה לא הנושא, אבל אף אחד לא דן היום בנושאים כאלה.

רחל עזריה: כל הכנסת, אנחנו רק סוגרים חקיקות כי צריך לעלות היום למליאה, סוגרים העברות תקציביות, הכל כאילו קשוח.

רחל עזריה: אני לא הייתי בדיונים הקודמים.

רחל עזריה: אני חייבת לומר, אני יושבת פה ואני לא מבינה.

רחל עזריה: אני לא מבינה.

רחל עזריה: זה מרגיש כמו בוץ טובעני.

רחל עזריה: כאילו שמים רגל וזה לא מתקדם.

רחל עזריה: אני אומרת בכנות, אני לא מבינה למה אנחנו לא מדברים על תכנית?

רחל עזריה: למה פשוט לא מגדירים מה הצעדים שהולכים לעשות.

רחל עזריה: מדברים על איזו תכנית שכן הוסכם עליה, לא הוסכם עליה.

רחל עזריה: אני חברת הכנסת מטעם כולנו, המפלגה של שר האוצר, אני אהיה מאד מופתעת לגלות שהבעיה היא שלא מוכנים להקצות את הכסף.

רחל עזריה: לא נראה לי שזה הסיפור.

רחל עזריה: ואם לא מוכנים להקצות את הכסף, אני גם מוכנה לעזור ודודי יודע לעשות את זה לבד, הוא גם לא צריך את העזרה שלי, אבל אני כאילו לא מבינה מה הבעיה.

רחל עזריה: למה?

רחל עזריה: אתם רוצים להסביר לי למה פשוט לא מתקדמים?

רחל עזריה: לא עושים?

רחל עזריה: למה צריך עוד דיון ועוד דיון?

<שי חגג': זה בדיוק העניין.

<שי חגג': בדיוק.

דוד אמסלם: חברת הכנסת עזריה מעולם לא – ואני אומר לכם – אני לא זוכר דיון שהיא נשארה פעורת פה ולא ידעה להגיד את המשפט הבא.

דוד אמסלם: זה פעם ראשונה שזה קורה, למה באמת אזרח רגיל לא מבין את הנושא.

רחל עזריה: אני לא מבינה מה הבעיה.

דוד אמסלם: תבינו.

דוד אמסלם: אנשים שיושבים כאן, כשהם שומעים את הסיפור, הם לא מאמינים.

דוד אמסלם: אני אומר לכם באחריות.

דוד אמסלם: ירון, יכול להיות שאתם כל היום בתוך המשטרה, אתם לא שמים לב מה קורה בחוץ.

<שי חגג': הילדים מפחדים לרדת מהאוטובוס הצהוב להיכנס לבית.

<שי חגג': פוחדים, כי פרצו להם בלילה.

<שי חגג': פרצו לשכנים.

דוד אמסלם: אני אספר לך, היה מכתב ששי הקריא בפגישה הראשונה.

דוד אמסלם: אני אומר לכם, מכתב, חבל על הזמן.

דוד אמסלם: אם הוא היה מפורסם בעיתון.

דוד אמסלם: אישה עם שלושה ילדים קטנים שפרצו את הבית שלה, שחטו את הכלב בחוץ, היא הייתה משותקת, לא יצאה מהבית מספר חודשים.

דוד אמסלם: היא חשבה שרצחו את הילדים שלה.

דוד אמסלם: היא בעצם לא יצאה מהבית שלושה חודשים.

דוד אמסלם: היא הייתה משותקת.

דוד אמסלם: עד היום פסיכולוגים, הילדים מפוחדים.

דוד אמסלם: אישה, מה קרה?

דוד אמסלם: משפחה נורמטיבית.

דוד אמסלם: תבינו מה קורה.

דוד אמסלם: מה קורה לתושב הרגיל.

דוד אמסלם: ואני תמיד אומר, אתה יודע, עשיתי את הדיון בנושא של הרכבת הקלה ואמרתי – ושם זה היה בעיה של זריקת אבנים – אני אמרתי רבותי, המשטרה, תקשיבו, אם היו זורקים על האוטו של השר לביטחון פנים אבנים, לא פעם בשבוע, פעם בשלושה חודשים, ארבע פלוגות מג"ב גורמות לזה שזה לא יקרה.

רחל עזריה: נכון.

דוד אמסלם: אם היו פורצים את הבית של מפכ"ל המשטרה, מבטיח לך, זה לא היה קורה.

דוד אמסלם: היו לא גדר, גדרות.

דוד אמסלם: מסוקים.

דוד אמסלם: מה שאתה לא רוצה באותו יישוב.

דוד אמסלם: לא היה קורה.

דוד אמסלם: אבל שם בנגב, איפה זה הנגב?

דוד אמסלם: חלק מהשוטרים שואלים איפה זה הנגב.

דוד אמסלם: שם, זה בטלוויזיה אנחנו רואים אותם מדי פעם.

דוד אמסלם: זה רחוק, זה לא אצלנו פה.

דוד אמסלם: זה רחוק.

דוד אמסלם: אז לכן אני באמת, כשאני שומע את התושבים, אני בהלם, אני בשוק.

דוד אמסלם: אני אומר לכם באחריות, אם אני הייתי מפקד המחוז, אצלי זה לא היה קורה.

דוד אמסלם: אם זה היה קורה – הייתי מתפטר.

דוד אמסלם: אם אני לא מסוגל לתת להם פיתרון – אני הולך הביתה.

דוד אמסלם: והיא מכירה אותי מהעבודה שלי בעירייה.

רחל עזריה: נכון.

דוד אמסלם: מקומות שאני לא שם, אני משלם את המחירים, הולך.

דוד אמסלם: לא יכול.

דוד אמסלם: לא מסוגל.

דוד אמסלם: אני לא בא לעבודה בשביל לקבל את התלוש.

דוד אמסלם: אם אני לא מסוגל לייצר לפי תפיסתי והבנתי את העבודה שלי, למרות שיכול להיות שהממונים שלי לא מבינים את זה, אבל לפי מה שאני מבין – אני לא שם.

דוד אמסלם: אני לא יכול לחיות עם זה.

דוד אמסלם: עכשיו, תושב רגיל מצפה שהמשטרה תפתור לו את הבעיה.

דוד אמסלם: הוא גם לא טיפש.

דוד אמסלם: הוא גם לא מצפה שכל היום יהיו מסוקים.

דוד אמסלם: הוא לא מצפה שהמפכ"ל יבוא ישמור לו על הבית.

דוד אמסלם: הוא לא מצפה שיהיו אפס גניבות.

דוד אמסלם: הוא מבין.

דוד אמסלם: אבל הוא לא מצפה גם שכל בית במושב ייפרץ.

דוד אמסלם: וכולם שם היום מפוחדים.

רחל עזריה: אנשים לא נשארים.

רחל עזריה: הרי קו ההגנה הראשון של מדינת ישראל זה היישובים.

רחל עזריה: זה כל התפיסה, אבל הם לא יישארו.

דוד אמסלם: אמרו שני החברה שבוע שעבר, הם באו לכאן, אמרתי לך, שני חברי באמת מלח הארץ.

דוד אמסלם: שניהם עזבו את המרכז, נסעו לשם, הקימו באמת מפעלים קטנים והם אמרו, אנחנו לא יכולים להישאר, אנחנו נחזור.

דוד אמסלם: הם אומרים.

דוד אמסלם: זה לא איום.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם עושים משמרות.

דוד אמסלם: הם שומרים על עצמם בלילה, תבין מה קרה פה.

דוד אמסלם: הם כבר מתארגנים.

דוד אמסלם: תראה איזו פשיטת רגל של המערכות.

דוד אמסלם: אין כבר.

דוד אמסלם: לא סומכים.

דוד אמסלם: אין משטרה.

דוד אמסלם: אין צבא.

דוד אמסלם: אין פה כלום, אמרנו בוא נתארגן בינינו.

דוד אמסלם: בבקשה.

<תמיר עידאן: אני רוצה מילה, עוד שנייה אחת.

<תמיר עידאן: אני ראש רשות שחצי מהם יישובים בעוטף עזה וחצי מחוץ לעוטף.

<תמיר עידאן: הייתי בטוח שהעוטף זאת הבעיה שלי.

<תמיר עידאן: אנחנו באמת כל היום סביב הדבר הזה, מנהרות ומנהרות ומכשול, וכולכם מכירים את הסיפורים וכנראה הסבב הבא לא יהיה פשוט.

<תמיר עידאן: אני מוצא את עצמי בחודשים האחרונים מתעסק דווקא בחצי השני.

<תמיר עידאן: בחודשיים – 27 אירועים.

<תמיר עידאן: 27 אירועים בחודשיים.

<תמיר עידאן: על אחד מהם סיפרתי לך, בן אדם בן 80, נכנסו הביתה, קשרו אותו, אזקו אותו, פרצו אליו, בן אדם בן 80, גמור.

<תמיר עידאן: המקרה עם הדבר הזה, חברת הכנסת עזריה, נשחט כלב בכניסה לבית.

<תמיר עידאן: התקשרו אלי, יש רצח בחצר.

<תמיר עידאן: רצתי, שלולית דם בכניסה, צרחות בשכונה.

<תמיר עידאן: מצאנו את הכלב שחוט מאחורי הבית.

<תמיר עידאן: הם היו בטוחים שהבן שלהם נרצח.

<תמיר עידאן: כל אירוע כזה זה עולם ומלואו.

<תמיר עידאן: עולם ומלואו.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה יישובים קטנים, זה לא עיר.

<תמיר עידאן: במוצאי שבת מתקשרים אלי ממושב יושיביה, תגיע דחוף.

<תמיר עידאן: מה קרה?

<תמיר עידאן: 40 חברי צעירים התאגדו מהמושב, אחד עם מקל, אחד עם זה, אמרו עכשיו אנחנו שומרים על היישוב.

<תמיר עידאן: אמרתי חברה, תיזהרו, שלא ניכנס פה עכשיו לפינות.

<תמיר עידאן: אמרו תקשיב, אנחנו לא מוכנים יותר, כל לילה יש פה פריצה.

<תמיר עידאן: עשו שם צ'קלקות.

<תמיר עידאן: ביום שישי קנו צ'קלקות, קנו פנסים, אמרו תעזור לנו בווסטים.

<תמיר עידאן: זה לא הגיוני.

<תמיר עידאן: אנחנו מוכנים לעזור.

<תמיר עידאן: מוכנים להשתתף בכסף, מוכנים לשמור, מוכנים הכל לעשות, אבל לא יכול להיות.

<תמיר עידאן: השוטרים של מג"ב נמצאים בירושלים כבר עשרה חודשים.

<תמיר עידאן: אין לי אף אחד.

<תמיר עידאן: אז אני מתנדב במקביל.

<תמיר עידאן: אני פעם בשבוע עולה על הג'יפ עם החברה, מסתובבים בלילה.

<תמיר עידאן: אנחנו מגיעים לבית לחצי שעה.

<תמיר עידאן: זה לא יכול להיות.

<תמיר עידאן: תשמע.

<תמיר עידאן: אני בבוקר נכנס, איך המועצה יכולה לתפקד ככה?

<תמיר עידאן: - - - - - - מה אני עונה לה?

<תמיר עידאן: שמה?

<תמיר עידאן: היא אומרת לי לא מעניין, אתה המועצה, תעשה לי גדר.

<תמיר עידאן: תעשה לי שערים.

<תמיר עידאן: תעשה לי.

<תמיר עידאן: אין לי מאיפה.

<תמיר עידאן: באמת אין לי מאיפה.

<תמיר עידאן: סליחה שאני נסער, אבל אי אפשר להמשיך עם הדבר הזה.

<תמיר עידאן: באמת.

<תמיר עידאן: ועכשיו אני שומע ששדות נגב בחוץ.

<תמיר עידאן: כאילו מה - - - שאעשה?

<תמיר עידאן: ללכת לעשות הפגנות היום?

<תמיר עידאן: שדות נגב בחוץ?

<תמיר עידאן: אתה מדבר ברצינות?

דוד אמסלם: ירון, בבקשה.

רחל עזריה: אני צריכה לעבור לוועדת כספים.

דוד אמסלם: תודה רחל.

רחל עזריה: תודה דודי, כל הכבוד.

דוד אמסלם: בבקשה.

<דני שחר: אני מבקש, כמו שאמרתי בהתחלה, שעכשיו עושים בדיוק סיווג אחר, לפי סיווג פלילי.

<דני שחר: אני מניח שברגע שהמשטרה תסיים את העבודה הזאת, כי זה נתונים משטרתיים, אז המענה יהיה בהתאם לסיווג.

<אורי בן יהודה: שמי אורי בן יהודה, אני ראש תחום חברה וביטחון במרכז המועצות האזוריות ואני מאד שמח על הדיון הזה, למרות שאני לא אצא מפה מעודד.

<אורי בן יהודה: דני דיבר על ההנחיה של השר לביטחון פנים למשטרה לעשות מיפוי מחדש.

<אורי בן יהודה: האירוע הזה היה לפני שלושה או ארבעה חודשים.

<אורי בן יהודה: לפחות למיטב ידיעתנו, כי לא היינו שותפים לשום דבר, סיווג כזה עוד לא נעשה.

<אורי בן יהודה: המשמעות היא שהוא לא יהיה בתקציב 2017-20-18, ואז נחזור אליכם חברי הכנסת ונגיד לכם – אנחנו באותו מקום ואולי האוצר ימצא תקציבים נוספים.

<אורי בן יהודה: במקביל לזה אנחנו גם יודעים מהשמועה, שמתבצעת עבודת מטה לשינוי הפעילות המג"בית במרחב הכפרי.

<אורי בן יהודה: שני החברים האלה, יחד עם עוד 12 ראשי מועצות בדרום כתבו מכתב לשר לביטחון הפנים, אנחנו הוצאנו מכתבים.

<אורי בן יהודה: התשובה הייתה – אנחנו עוסקים בנושאים זוטרים של פיקוד ושליטה, לא במהות.

<אורי בן יהודה: ביקשנו להיות שותפים לעבודת המטה, שום דבר.

<אורי בן יהודה: המשטרה מנהלת את זה, לצערי הרב - זו אמנם סמכותה ואחריותה - אבל בלי לדבר עם המגזר.

<אורי בן יהודה: והתופעה אדוני - סליחה על המילה - היא בכל הארץ, היא בכל המרחב הכפרי.

<אורי בן יהודה: במרחבים שהם סמוכי תפר הבעיות יותר קשות, אבל היא קיימת.

<אורי בן יהודה: אני הייתי אתמול במועצה האזורית באר טוביה – למעלה מ-600 אירועים בשנה של פריצות לבתים ודברים מהסוג הזה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: רועי.

דוד אמסלם: ישבתם איתם?

<רועי טייאר: כן, אנחנו כרגע התחלנו בדיוני התקציב מול המשרד לביטחון הפנים.

דוד אמסלם: אני יודע.

<רועי טייאר: לא הוצגה לנו איזו שהיא תכנית לגבי העניין - - -

דוד אמסלם: לא הוצגה.

דוד אמסלם: מישהו דיבר איתכם?

<רועי טייאר: לא.

דוד אמסלם: לא דיברו?

<רועי טייאר: אנחנו לא יכולים לעשות תכנית לבד.

<רועי טייאר: אנחנו מן הסתם - - -

דוד אמסלם: ברור, ברור.

דוד אמסלם: שאלתי אם מישהו דיבר איתכם.

<רועי טייאר: לא.

<רועי טייאר: בנושא הזה לא.

דוד אמסלם: לא דיברו.

<שי חגג': שמים פס.

<ירון מטס: אני רוצה להגיד כמה דברים, בסדר?

<ירון מטס: ברור שאנחנו יודעים מה אחריותנו וכל השינויים, אם זה מג"ב או כחול, תפקידנו לתת לכם ביטחון.

<ירון מטס: וכל שינוי שיהיה במרחב הכפרי, אנחנו נדע לשמור, אפילו להעלות את רמת השירות שאנחנו צריכים לתת לכם ולתת פתרונות - - -

<שי חגג': אבל זה פחות חשוב, ירון.

<שי חגג': סיכמנו על תכנית.

<שי חגג': הייתם אמורים לשבת עם האוצר לגייס כספים ואם האוצר היה אומר לכם לא, הייתם צריכים לבוא להגיד – אנחנו אמרנו זו התכנית, האוצר לא רוצה לתת לנו כסף.

<שי חגג': אבל זה לא בוצע.

<ירון מטס: חלק מהפתרונות - - -

<שי חגג': את מול האוצר בכלל.

<שי חגג': אנחנו אותו צד, ירון, אנחנו עם המשטרה.

<שי חגג': אנחנו לא - - -

<ירון מטס: אנחנו לגמרי באותו צד.

<תמיר עידאן: הוא אומר שלא הציגו להם.

<תמיר עידאן: אז איך יתקצבו אותנו?

<שי חגג': אני יודע.

<שי חגג': עכשיו, אם לא באו לאוצר, ישבו פה הנציגים שלכם – ירון – אתם כל פעם שולחים נציגים אחרים וזה כבר מרגיז.

<שי חגג': ארבע פעמים, ארבעה נציגים שונים.

<שי חגג': כל פעם שומעים איזה בלבול מוח.

<שי חגג': לא אישי.

<שי חגג': עוד פעם את הסיפור מחדש.

<שי חגג': הייתה פה תכנית שאושרה בוועדה הזו, יחד עם המפקדים שלכם.

<שי חגג': אמרנו זו התכנית.

<שי חגג': הנחה יושב הראש ללכת לאוצר, אם האוצר יגיד לכם לא – להתקשר אלי, לחזור אליו.

<שי חגג': לא עשיתם את זה.

<שי חגג': אז למה הדיונים פה?

<שי חגג': אני לא מבין, הדבר מאד פשוט.

<שי חגג': הוא הנחה אתכם בבירור: לכו לאוצר, כשהאוצר יגיד לכם לא – תחזרו אלי.

<שי חגג': עכשיו אתה אומר לי אנחנו לא מתנגדים לשער.

<שי חגג': אתם לא צריכים לא להתנגד, אתם צריכים לדחוף את זה.

דוד אמסלם: שי, אני הבנתי את זה, אני הבנתי את זה.

דוד אמסלם: ירון, אני ברשות

דוד אמסלם: כם רוצה לסכם את הדיון.

<רועי טייאר: רק אם אפשר משהו קטן?

דוד אמסלם: בוודאי.

<רועי טייאר: לגבי העניין של הפנייה לאוצר, אני שוב חוזר ואומר שבעצם אנחנו לקראת סיום דיוני התקציב וכרגע זה מתוכנן לישיבת הממשלה ב-11 באוגוסט.

דוד אמסלם: ידוע.

<רועי טייאר: ושם בעצם אמור להיסגר התקציב.

<רועי טייאר: אנחנו מבקשים שככל שיש דרישה נוספת - - -

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: ייסגר ביניכם.

דוד אמסלם: אתם הולכים להציג את זה.

<רועי טייאר: נכון.

<רועי טייאר: ככל שתהיה איזו דרישה - - -

דוד אמסלם: השר מציג את זה בישיבת הממשלה ב-11 באוגוסט ואני מניח שאחרי זה יש לכם דיונים כאלה ואחרים.

<רועי טייאר: ההסכמה אמורה להיסגר עד ה-11 באוגוסט.

דוד אמסלם: הבנתי.

<רועי טייאר: אמור להיסגר התקציב אחרי כל הדיונים.

דוד אמסלם: אז א' אני אמרתי לך וזו הבקשה שלי ממך וגם אמרתי את זה בדיון הקודם.

דוד אמסלם: אתה שומע את הדיונים ולכן אני לא ארצה שאנחנו נגיע לדיון הבא ואתה תגיד אין לי כסף.

<רועי טייאר: לא, בגלל זה - - -

דוד אמסלם: שמעת?

<רועי טייאר: בגלל זה - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: שמעת?

<רועי טייאר: אני אסביר על ההתנהלות של - - -

דוד אמסלם: לא, לא, אני רק אומר לך, אני אגיד לך מה אני הולך לעשות בסיכום.

דוד אמסלם: אני לא ציפיתי שאנחנו נגיע בנקודת הזמן הזו לאן שהגענו כרגע.

דוד אמסלם: אנחנו בזבזנו כמעט שנה.

דוד אמסלם: אני בזבזתי את זמנה של הוועדה יותר ממה שצריך.

דוד אמסלם: אני אפילו לא דן אף פעם על נושא אחד כמעט בחמישה דיונים.

דוד אמסלם: אין דברים כאלה.

דוד אמסלם: ולכן אנחנו מגיעים שוב פעם לדיוני התקציב של 2017-2018 ואני אומר לך שאם הסיפור הזה לא ייפתר, אז אני לא אשאיר את זה ככה, זאת אומרת מבחינת התקציב 2017-2018.

דוד אמסלם: אני מניח שאני אצטרך לעשות כמה פעולות אחרות חריגות, שיכול להיות שתקרא עליהן בעיתון, אבל אני לא רוצה להגיע לשם.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול תשריין לך אתה בראש בערך כ-3.5 מיליון שקלים ליישוב.

דוד אמסלם: תשאל את ראשי המועצות כמה יישובים יש להם.

דוד אמסלם: בראש שלך כבר תבנה תכנית תלת שנתית בערך ותתחיל בראש לשריין.

דוד אמסלם: לא מדובר במיליארדים.

דוד אמסלם: 30 מיליון שקלים או 40 מיליון שקלים לתקציב כזה לשנה בתכנית רב שנתית, זה – איך אמרתי – זה פחות מהנופשים לדעתי של המשטרה.

אכרם חסון: בוקר טוב.

דוד אמסלם: בוקר טוב, חבר הכנסת אכרם חסון, אני שמח שהצטרפת.

דוד אמסלם: תראו רבותי, אני מבקש לסכם את הדיון.

דוד אמסלם: אני באמת מאוכזב לאן שהגענו.

דוד אמסלם: כנראה שגם אני סמכתי יותר מדי על המשטרה ולא ניהלתי את הדיונים בצורה קצת יותר, כמו שאני רגיל לעשות במקומות אחרים, מה שנקרא משימות – מה עשית השבוע.

דוד אמסלם: ממש כמו מפכ"ל המשטרה.

דוד אמסלם: לדיון הבא אני אזמן - ועוד מעט אני אגיד מתי זה יקרה - את השר לביטחון הפנים ואת מפכ"ל המשטרה.

דוד אמסלם: אני אבקש לזמן את ראש אגף התקציבים.

דוד אמסלם: כמובן שאתה יכול לבוא, אבל אני מבקש אותו פה.

דוד אמסלם: כמובן את ראשי המועצה, את יושב ראש המועצות המקומיות, האזוריות כמובן.

דוד אמסלם: כל מרכיבי הביטחון של המועצות, מי שעוסק בזה.

דוד אמסלם: אנחנו נזמין את משרד הביטחון, משרד הפנים, משרד המשפטים.

דוד אמסלם: אני רוצה שם בעצם להבין אחת ולתמיד.

דוד אמסלם: יכול להיות שהשר יבוא ויגיד רבותי, אין כסף לשמור על האנשים.

דוד אמסלם: זו גם החלטה, אבל שיבוא לרמקול ויגיד – אנחנו את האזור הזה מפקירים כי אין לנו כסף.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אני מקבל את זה.

דוד אמסלם: אני מבין, לא מקבל, אבל אני רוצה שמישהו ייקח אחריות.

דוד אמסלם: כרגע העסק הוא פה.

דוד אמסלם: הוא במגרש של ראשי המועצות שלא יודעים מה לעשות, וזה תפוח אדמה שמתגלגל אליהם.

דוד אמסלם: המצוקה שלהם היא גם לא מהאוויר.

דוד אמסלם: הם רואים את זה, הם בתעלות.

דוד אמסלם: איך אמר עידן?

דוד אמסלם: החברה באו אליו, הם באים אליו, הם דופקים אצלו בבית.

דוד אמסלם: דרך אגב במועצה, לא באים למועצה, הם באים אליך הביתה.

דוד אמסלם: הרי זה יישוב כאן וזה בכלל מועצה קטנה.

דוד אמסלם: כשהוא מדבר על 600 אירועים במועצה, תבינו, זה סדרי גודל שלדעתי זה 10% מהבתים בירושלים.

דוד אמסלם: זה 80,000 בירושלים, של מקרי פריצות, אם אני עושה את היחסיות.

דוד אמסלם: אז לכן זה לא מתקבל על הדעת שהמשטרה מתנהלת כמו שהיא מתנהלת.

דוד אמסלם: לא יכול להיות שבדיונים שלי כל פעם שולחים לי קצינים אחרים והם לא יודעים, מספרים לי את הסיפורים, אותם סיפורים.

דוד אמסלם: ואני באמת חשבתי שהתקדמנו לאחר שהמחוז כבר הכין תכנית אופרטיבית, ישב עם ראשי המועצה, ואני לא נכנסתי לרזולוציה של מה כן, מה לא.

דוד אמסלם: כשהם אמור לי תשמע דודי, אנחנו פחות או יותר מיושרים, אני הבנתי שהעסק בסדר ושאין טעם להיכנס ולשאול האם זה גדרות, תעלות וכמה מטר גדר ומה סוג השער.

דוד אמסלם: זה פחות עניין אותי.

דוד אמסלם: ברגע שהם מרוצים, אז אני מבין שבסך הכל העסק מתחיל להתקדם לכיוון הנכון.

דוד אמסלם: אני אעשה בעזרת השם דיון במסגרת של השבועיים הקרובים.

דוד אמסלם: בפגרה אנחנו נעשה את זה, לא נחכה לסוף המושב.

דוד אמסלם: רק אני אומר לך שוב פעם, אתה תזכור שאנחנו נעלה דרישה תקציבית בנושא ואם אתה צריך לשריין לך כבר מעכשיו קופה קטנה מהמשטרה, תעשה את זה.

דוד אמסלם: גם אם הם לא מסכימים, למה זה יבוא כדרישה ואני מבטיח לך שאני אשים את כל כובד משקלי על הנושא הזה.

דוד אמסלם: אז יש לך שתי אופציות:

דוד אמסלם: או להביא כסף מהבית אחר כך ואין בעיה, או כבר מעכשיו לשריין חלק מהתקציב אצלם ולהודיע להם שיושב ראש ועדת הפנים מתכוון לעשות בלגן שלם בנושא הזה ואם אתם לא שמים כרגע בצד בערך כ-30 מיליון שקלים כדי לטפל בסוגיה הזאת כשלב ראשון, אני לא אקדם לכם.

דוד אמסלם: אני אתחיל לעשות לכם בלגנים בכל סוגיות התקציב.

דוד אמסלם: כולל תקציב המדינה בנושאים אחרים.

<רועי טייאר: אז אני כבר קורא פה - - -

דוד אמסלם: אז לכן אני מודיע לך.

דוד אמסלם: אחרי הישיבה תתקשר למי שאתה מדבר איתו במשטרה, תביא אותו אליך לדיון, תגיד לו תשמע, יש משבר מתפתח, אני לא יודע לאן הוא יגיע, אז אני מבקש ממך מהר מאד, בוא נסגור מעטפת תקציבית.

דוד אמסלם: עזוב עכשיו אופרטיבי.

דוד אמסלם: קודם כל מעטפת תקציבית של 30 מיליון שקלים, שלפי חשבוני זה בערך 10 יישובים, לפחות לפי מה שהוא אמר.

דוד אמסלם: מתוך כמה בסך הכל?

<שי חגג': אנחנו בסך הכל 32 יישובים.

דוד אמסלם: בכל מועצה?

<שי חגג': לא, ביחד.

דוד אמסלם: מדובר על תכנית של כמעט בוא נגיד 3-4 שנים, כשאני חושב שאפשר אולי אז לשכנע את התושבים שיש כיוון.

דוד אמסלם: גם תושב רגיל לא יכול לחכות 4 שנים כדי שיהיה לו ביטחון, אבל אתה יודע מה, לפחות התקדמנו.

דוד אמסלם: אז קח את זה בחשבון.

<רועי טייאר: אז אני כבר יכול להזמין את נציגי המשרד.

דוד אמסלם: נו, תזמין.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: תזמין אותם אחרי הישיבה, תצא אחרי שאני אסיים.

<רועי טייאר: כבר עכשיו אני מזמין.

דוד אמסלם: מה?

<רועי טייאר: כבר עכשיו אני קורא להם לעשות את הדבר הזה.

דוד אמסלם: מפה?

<רועי טייאר: כן, מפה.

<רועי טייאר: הנציגים.

דוד אמסלם: בסדר, אין שום בעיה.

דוד אמסלם: דרך אגב, יש פה שתייה, אתם יכולים להמשיך להישאר כאן.

דוד אמסלם: אה, לא, סליחה, יש לי דיון נוסף, אבל אתם יכולים לשבת בחדר שלי ולהמשיך את הדיון.

דוד אמסלם: אז את הדיון הקרוב אני אעשה, כפי שאמרתי, בפגרה.

דוד אמסלם: מנהלת הוועדה כבר תזמן את הדיון עם האנשים שאמרתי.

דוד אמסלם: אני באמת מצטער שהגענו לזה, וקודם כל אני מתנצל בפני ראשי המועצה, על כך שבעצם שנה התבזבזה לנו ולא הצלחנו להביא קצת יותר ביטחון לתושבים, ואני מאד מאד מאוכזב מהמשטרה, שהיא מרחה לנו את הזמן וכל פעם החליפה לנו את האנשים והיא בעצם התנהלה באופן - לפחות בדיונים שלי - לא מקצועי ולא רציני, אפילו הייתי אומר קצת מבזה.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם והמשך יום טוב.