ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 309, 2016-07-19 10:27

אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו קצת באיחור ויש דיונים נוספים.

אלי אלאלוף: אנחנו ניכנס ישר לדיון.

אלי אלאלוף: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ישיבה רשמית של הוועדה.

אלי אלאלוף: היום 19 ביולי 2016, י"ג בתמוז תשע"ו.

אלי אלאלוף: השעה 10:27.

אלי אלאלוף: בוקר טוב לכולם.

אלי אלאלוף: אני באמת רוצה לברך שוב ובשמחה את ידידי מאיר כהן, על היוזמה שלו לדון בבעיות או בהישגים של כל אחד מבתי החולים של הפריפריה.

אלי אלאלוף: הוא אמר בדיון הקודם שהוא התחיל בכוונה בסדרת הדיונים עם סורוקה ואני רוצה באמת להודות לו ולהודות לכל המשתתפים, כל אחד בכבודו.

אלי אלאלוף: הנושא הזה, ההיערכות והמוכנות של בית החולים סורוקה לאירועים מיוחדים, צבאים ואחרים שכולנו תקווה שלא יהיו, אבל ההיערכות חייבת להיות.

אלי אלאלוף: שוב, מידע אישי של שנים רבות של ליווי סורוקה, אני חייב להגיד שההתפתחות בבית החולים הזה היא מאד מרשימה, אבל אין טוב אבסולוטי בכל המערכות מסוג זה, ולכן יש צורך לשמור על עצמה ולהמשיך לפתח את המקום הזה.

אלי אלאלוף: אני קיבלתי את המצגת שהכינו בבית החולים, שמספר על הצרכים.

אלי אלאלוף: אז אנחנו יודעים שהצרכים הם גדולים מאד ולפי התקצוב שהוצג בפנינו, אנחנו מדברים על כמעט 400 מיליון שקלים, כדי לענות לרוב הצרכים, אני שוב חוזר ואומר.

אלי אלאלוף: ויש פה רשימה בדוקה, של עבודה יסודית, רואים אותה, של הדברים שאנחנו היינו רוצים לראות כבר מוכנים.

אלי אלאלוף: אבל אני אבקש ממנכ"ל בית החולים, ד"ר דוידזון, להציג לנו את זה, אבל אם מותר לי, למרות שזה בדקה ה-90, עם לוח זמנים הדרוש, לפחות בצורה גסה, כדי שנדע כמה זמן זה דורש.

אלי אלאלוף: למיטב ידיעתי נמצא פה נציג משרד הבריאות, אדון רון, שהוא יודע כמה זמן לוקח לעשות את היקף העבודות מהסוג הזה.

אלי אלאלוף: לדעת אם יש להערכה התקציבית הזאת גם מקורות תקציביים, ואם יש גם מקורות תקציביים צפויים או מה שחסר.

אלי אלאלוף: סדר עדיפות.

אלי אלאלוף: יש פה יותר מ-20 התערבויות ברוב המחלקות בעצם של בית החולים.

אלי אלאלוף: אם יש סדר עדיפות, אם היה רק חלק מהמשאבים, למה זה היה הולך לפני.

אלי אלאלוף: איפה זה עומד?

אלי אלאלוף: האם יש היום כבר קרן או תקציב תקצוב כלשהו, כדי לקדם תכנון?

אלי אלאלוף: תקצוב עדיפות זה גם כן לוקח.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים מניסיון שגם אם יש את היכולות, ואני חייב לציין אותן, היכולות של הקופה לקדם פרויקטים פיזיים, וכל מה שדורש שנים של עבודה, ולכן מאד חשוב שנדע שמקדמים את הדבר שאי אפשר להתחיל בלעדיו, וזה פרוגראמה ותכנון של הפרויקטים האלה.

אלי אלאלוף: אז אני מודה לכל מי שנמצא פה.

אלי אלאלוף: אני מוכרח לציין פה את מר דלויה, שהוא ראש לשכת המסחר.

אלי אלאלוף: יופי לראות אותך.

אלי אלאלוף: זה רק אומר ומחזק את מה שאמרתי בפתיח הקודם, שבית החולים סורוקה זה בית חולים קהילתי של הנגב, של באר שבע והנגב, ולכל מי שטרח והגיע, אני מברך אותו.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, נעבור ישר למנכ"ל.

<אהוד דוידזון: שלום לכולם.

אלי אלאלוף: שלום לחבר הכנסת לשעבר, אני חייב לציין, פיני בדש.

אלי אלאלוף: סנדלים יש?

פיני בדש: יש.

אלי אלאלוף: אז פק"ל.

אלי אלאלוף: בדרך כלל בוועדה הזאת כבר לא מכניסים אנשים עם סנדלים.

פיני בדש: יש לי פטור.

אלי אלאלוף: ברוך הבא.

מאיר כהן: הוא רק ציין בפיני שהוא לקח ריטלין בבוקר.

אלי אלאלוף: בבקשה דוקטור.

<אהוד דוידזון: אז תודה רבה על ההזדמנות להיות כאן.

<אהוד דוידזון: אנחנו ציינו קודם, בישיבה החשובה שהייתה בראשותו של חבר הכנסת מאיר כהן, את היותו של בית החולים סורוקה בית חולים על, בית החולים היחידי בנגב ובית חולים שנותן בעצם גיבוי לנגב, הן בשעת שגרה ובישיבה הזאת אולי נדבר יותר, כמו שאתה באמת ציינת, על שעת חירום.

<אהוד דוידזון: בסופו של דבר זה בית החולים שתפקידו באמת להציל חיים בעת שגרה, תאונות דרכים וכל דבר אחר, אבל הדגש הפעם זה על שעת חירום ואנחנו חווינו את צוק איתן וחווינו גם לצערנו את הסבבים שלפני זה, וכולנו מבינים שעלולים להיות גם סבבים נוספים, ובסוף הנגב וחיילי צה"ל שנלחמים בעזה, תלויים בבית החולים הזה.

<אהוד דוידזון: אנחנו לא רק בית חולים שנותן גיבוי לצבא ההגנה לישראל ולאוכלוסייה האזרחית בזמן חירום, אנחנו גם בית חולים שמותקף.

<אהוד דוידזון: כמו שאתם יודעים, עם כיפת ברזל ובלי כיפת ברזל, העיר באר שבע הייתה מותקפת.

<אהוד דוידזון: לא מאה אחוז של הטילים נעצרים על ידי כיפת ברזל ובתום המלחמה הקודמת אגב, סיפרו לנו מצה"ל שבית החולים סורוקה היה אפילו יעד של החמאס.

<אהוד דוידזון: לא סתם.

<אהוד דוידזון: לשמחתי הם לא פגעו, אבל אנחנו צריכים להכין את עצמנו.

<אהוד דוידזון: אנחנו צריכים למגן את בית החולים, והרשימה שלפני

<אהוד דוידזון: כם היא באמת רשימה שהיא חלק מלקחי צוק איתן.

<אהוד דוידזון: כאשר סקרנו את כל מבני בית החולים, אמרנו איך אנחנו עומדים בהנחיות של פיקוד העורף לגבי מיגון האוכלוסייה בכלל ומיגון בתי חולים בפרט.

<אהוד דוידזון: המפרט הוא מאד מאד ברור ויש כאן אותה תכנית של 400 מיליון שקלים, שבאמת כוללת סקירה של כל מבני בית החולים, איך אנחנו מגנים על החולים, על המטופלים, על הצוות, וגם יש מתקנים מסוימים בבית החולים, מאד רגישים, כמו מרכז אנרגיה או מרכזים אחרים בבית החולים, שאם חס ושלום נופל שם טיל, אז אבוי לכולנו.

<אהוד דוידזון: וכך הוכנה באמת התכנית הזאת, שבתוכה יש באמת את הסכום המאד מאד משמעותי הזה, של 400 מיליון שקלים.

<אהוד דוידזון: אני רוצה לציין שבניגוד לבית חולים רמב"ם, שכתוצאה מלקחי מלחמת לבנון השנייה בנה בית חולים שלם מתחת לקרקע, הרבה מאד עם תרומות, אבל כמובן גם עם כספי מדינת ישראל.

<אהוד דוידזון: זה לא קרה בסורוקה.

<אהוד דוידזון: אני לא חושב שאנחנו נמצאים במצב אחר מול עזה, מאשר בית החולים רמב"ם מול לבנון.

<אהוד דוידזון: ולכן אנחנו פה ולכן אנחנו אומרים שכמו שמדינת ישראל ידעה לעשות את זה בצפון, היא צריכה לעשות את זה עכשיו אצלנו.

<אהוד דוידזון: לטעמנו האחריות היא בוודאי אחריות של מדינת ישראל, לקחת אחריות על בריאותם וחייהם של תושבי הנגב ושל חיילי צה"ל, שחלילה יידרשו פעם נוספת להילחם בעזה.

<אהוד דוידזון: יחד עם זה, כמו שאדוני אמר, צריך איזה שהם סדרי עדיפות.

<אהוד דוידזון: ובמסגרת אותם סדרי עדיפות בכל הפרויקטים שקיימים פה – עשרות של פרויקטים וצרכים, חשבנו לנכון להדגיש שניים מאד מאד חשובים ומשמעותיים, ויושבים פה חברי מבית החולים, שאחראים על הפרויקטים האלה והזכרנו קודם גם את החשיבות של פגייה ממוגנת.

<אהוד דוידזון: נמצאת כאן ד"ר אגי גולן, מנהלת הפגייה – תרימי יד כדי שכולם יראו אותך, ד"ר גולן, מנהלת הפגייה שלנו.

<אהוד דוידזון: הפרויקט הזה באמת בא לענות לשני דברים.

<אהוד דוידזון: הוא גם בא לענות לצורך בזמן שגרה.

<אהוד דוידזון: הפגייה הקיימת היא פגייה מאד ישנה וחבר הכנסת אלאלוף, מי שעובר בפגייה היום, רואה שהיא נבנתה בעזרת קרן רש"י לפני 25 שנה, כשבראשה עמד חבר הכנסת אלאלוף, שכמו שאמרת קודם – ידיד ותיק ונאמן של בית החולים סורוקה הרבה מאד שנים.

<אהוד דוידזון: אבל היא נבנתה לפני 25 שנה, היא מאד צפופה, היא צרה מלהכיל, והעיקר היא לא ממוגנת.

<אהוד דוידזון: תקרת זכוכית.

<אהוד דוידזון: אנחנו יצאנו לדרך עם תכנון של פגייה חדשה ואנחנו רצים קדימה, כאשר כללית נותנת לנו כמובן את הכסף לתכנון, כי אי אפשר לעצור.

<אהוד דוידזון: כן הגיעו מקורות מהמדינה, לא הגיעו.

<אהוד דוידזון: לא הגיעו, אבל אי אפשר לעצור את הדבר הזה.

<אהוד דוידזון: אז אנחנו גם מתכננים פגייה זמנית, כדי שאפשר יהיה לבנות את החדשה ואנחנו ממשיכים את התהליכים האלה במימון מלא של כללית, בהעדר מקורות אחרים בינתיים.

<אהוד דוידזון: מקווים לתרומה.

<אהוד דוידזון: זה לעולם לא יכסה את הצורך.

<אהוד דוידזון: עלות של פגייה חדשה, ממוגנת כמו שצריך, שאגב תיתן גיבוי לחדרי הלידה בסורוקה, שהם הכי פוריים במדינת ישראל, אנחנו נגיע השנה ל-17,000 לידות בבית החולים סורוקה.

<אהוד דוידזון: כדי לתת לזה גיבוי אנחנו צריכים בין 80 ל-90 מיליון שקלים, כדי שנוכל לבנות את הפגייה הזאת.

<אהוד דוידזון: אז זה נושא אחד שהוא בנפשנו.

<אהוד דוידזון: אגב, כשהזכירה קודם חברת הכנסת יעל גרמן את הישיבה אחרי המלחמה עם נשיא המדינה, ובנוכחותה עדיין כשרה, זה היה הנושא המרכזי.

<אהוד דוידזון: הנשיא אמר שהוא אישית היה וימשיך להיות מעורב.

<אהוד דוידזון: עוד כשהיה חבר וועדת הכספים במלחמה הקודמת כבר עסקנו בזה.

<אהוד דוידזון: עד עכשיו לא הגיע שקט.

אלי אלאלוף: היה תקצוב בהחלטות הממשלה?

<אהוד דוידזון: היה 15 מיליון שקלים שמשרד הבריאות הקצה לטובת העניין הזה.

<אהוד דוידזון: אני לא יודע לבנות פגייה עם 15 מיליון שקלים.

אלי אלאלוף: אבל קיבלתם את ה-15 מיליון?

<אהוד דוידזון: זה הגיע לכללית.

<אהוד דוידזון: לא יעצרו ממני מלקבל את הכסף הזה, אבל אני עם 15 מיליון לא יודע לבנות מתקן שעולה 80-90 מיליון שקלים.

מאיר כהן: אבל ה-15 מיליון קיימים?

<אהוד דוידזון: ה-15 מיליון קיימים.

<אהוד דוידזון: הדבר השני שהוא חשוב בצורה בלתי רגילה, זה חדר המיון וחדר הטראומה של סורוקה.

<אהוד דוידזון: זה גם אחד מלקחי המלחמה ואני חושב שסיפר מאד יפה דניאל פיש החייל, כשהוא מגיע לחדר המיון ואין מיטה עבורו.

<אהוד דוידזון: פרקטית, הבחור הגיע ללא רוח חיים.

<אהוד דוידזון: עשו לו החייאה, ד"ר עמית פרנקל הציל את חייו והתחיל המסע המדהים של הבחור הזה, שאתם רואים אותו כאן, שהמסע הזה עוד לא הסתיים.

אלי אלאלוף: מי זה?

אלי אלאלוף: סליחה, אני פספסתי.

<קריאה: הוא היה בדיון הקודם.

<אהוד דוידזון: אבל שמענו את הסיפור המדהים של הבחור, חייל ממגלן שנפגע בפיצוץ בחאן יונס בזמן המלחמה והגיע לסורוקה.

<אהוד דוידזון: עבר החייאה בחדר המיון ואחרי זה התחיל המסע שלו לחזור לחיים רגילים, שעדיין לא הסתיים.

<אהוד דוידזון: אחד הפצועים הכי קשים שהיו במלחמה.

<אהוד דוידזון: זה התפקיד שלנו.

<אהוד דוידזון: זה חדר מיון, ששוב, קודם כל בשעת שגרה.

<אהוד דוידזון: עוד לפני המלחמה.

<אהוד דוידזון: זה חדר המיון הכי עמוס במדינת ישראל.

<אהוד דוידזון: כשאני אומר את המספרים, לא מאמינים למספרים האלה.

<אהוד דוידזון: בחדרי המיון של סורוקה עוברים כמעט רבע מיליון איש בשנה.

<אהוד דוידזון: חדר המיון הזה גם כן, הוא צפוף מאד, רמת השירות הניתנת היא בלתי נסבלת.

<אהוד דוידזון: אנחנו יודעים מי מגיע לחדר המיון.

<אהוד דוידזון: זה אזרחים דואגים, חרדים למה יגיד לי הרופא, באי שקט ואנחנו מכירים.

<אהוד דוידזון: כמובן הרב תרבותיות של הנגב, כל הדברים האלה, בצורה כזאת או אחרת משפיעים.

<אהוד דוידזון: אנחנו מוכרחים להגדיל את המקום הזה.

<אהוד דוידזון: להוסיף שטח, להוסיף כוח אדם, רופאים ואחיות.

<אהוד דוידזון: אנחנו בנינו תכנית.

<אהוד דוידזון: הצגנו אותה כמובן ברמת הקופה.

<אהוד דוידזון: אני חייב לציין שבמקרה הזה יש תרומה מיהדות ארצות הברית, אבל כמובן שהפער בין תרומה לבין הצרכים זה כמעט 1 ל-10.

<אהוד דוידזון: גם פה אנחנו מדברים על פרויקט שהוא בן 80 ל-90, כמעט 100 מיליון שקלים.

<אהוד דוידזון: עם כל הכבוד לתרומה של 5 מיליון דולר שהגיעה, שוב, אתם יודעים, זה בקושי לכסות את התכנון.

אלי אלאלוף: למה, זה 1 ל-5, זה יפה.

<אהוד דוידזון: זה יפה ובאמת כל הכבוד לתורם, אבל עכשיו התורמים, כמו שאתה מכיר היטב, מתחילים לשאול נו, מה קורה?

<אהוד דוידזון: מתי אני בא לשים את השלט?

אלי אלאלוף: אני זוכר בחלק הראשון של הדיון.

<אהוד דוידזון: כן, נכון.

<אהוד דוידזון: אז כמו שאני אומר, תראו, שני הפרויקטים האלה, אם אמרנו בואו נהיה קונקרטיים ובואו נדבר על סדרי עדיפויות, אז אמרנו אוקיי, בואו נדבר על שני הנושאים האלה בין השאר כי יש להם משמעות גם בשגרה ולא רק בחירום.

<אהוד דוידזון: אנחנו בעצם נוכל, אם נחליט שאלה שני הדברים הראשונים – וזה מה שאנחנו מציעים לוועדה – כבית חולים סורוקה וככללית – בואו נלך על הכיוון הזה, כי זה נותן פתרון אדיר גם בחיי היום יום לתושבי הנגב ולא רק לתקופת המלחמה.

<אהוד דוידזון: יושב פה גם ד"ר סבג, שהוא אחראי על שעת חירום, שנים רבות נושא במאמץ האדיר הזה.

אלי אלאלוף: מותר לי להגיד שאני מכיר אותו לפני שהיה רופא?

<אהוד דוידזון: כן.

<אהוד דוידזון: לא רק שמותר, אם תרצה גם להרחיב, אנחנו נשמח גם לשמוע על ד"ר סבג, כי הוא איש יקר וקרוב לליבנו כולנו - - -

אלי אלאלוף: אני יכול להרחיב.

אלי אלאלוף: הרבה מאד אנשים חושבים - - -

<אהוד דוידזון: הוא נושא מאמץ אדיר גם כמנהל המחלקה הכירורגית, עם מאמץ אדיר וגם לוקח על כתפיו את הארגון ואת התפעול של שעת חירום בסורוקה, והרבה מתושבי הנגב חייבים לו, כמו לכל שאר החברים שלי שיושבים פה, חייבים לו המון.

<אהוד דוידזון: חייבים את חייהם וחייבים את איכות חייהם לצוות המדהים של סורוקה שיושב כאן.

אלי אלאלוף: סליחה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת מיכל בירן, ברוכה הבאה.

מאיר כהן: אני רוצה לשאול לגבי הנושא השני שדיברת – הרחבת חדר המיון – האם יש קו כחול, יש תכנית מוכנה?

<אהוד דוידזון: כן.

<אהוד דוידזון: שני הפרויקטים - - -

מאיר כהן: שני הפרויקטים מתוכננים, הם בשלב של התכנון, תקצוב?

<אהוד דוידזון: מתוכננים.

מאיר כהן: כשאני אומר תכנון, תכנון מפורט.

<אהוד דוידזון: התכנון הוא בעיצומו.

<אהוד דוידזון: כמובן, התהליכים אצלנו זה מול הנהלת כללית, אישורי פרוגראמות, דיונים על הנושא הזה, תכניות אדריכליות מאד מאד מסודרות, ובשלבים מסוימים כמובן הדברים האלה מגיעים למשרד הבריאות, לאישורים סופיים.

<אהוד דוידזון: בדרך כמובן לזכור, יש את פיקוד העורף, יש מכבי אש, יש הרבה גורמים שצריכים לתת את האישורים.

<אהוד דוידזון: אנחנו רצים בכל הכוח, כאילו יש כסף, כל עוד אנחנו בשלב התכנון.

<אהוד דוידזון: כשנגיע לשלב של לצאת למכרזים, לא נוכל לצאת כמובן, עד שלא יגיעו המקורות הכספיים.

טלי פלוסקוב: יש לי גם שאלה, אדוני יושב הראש.

אלי אלאלוף: בבקשה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: כשדיברתם על פגייה, אתם מדברים על הקמת מחלקה חדשה מצד אחד - - -

<אהוד דוידזון: בניין חדש.

טלי פלוסקוב: שזה 90 מיליון שקלים ואמרתם על האופציה הנוספת שהיא רק מיגון למצב קיים?

<אהוד דוידזון: לא, זה אותו דבר.

<אהוד דוידזון: זה פגייה חדשה וממוגנת.

אלי אלאלוף: יש לנו פה הרבה נציגים, אז נציגי המשרדים, ברשותכם, זו הזדמנות להשמיע את עמדתכם.

אלי אלאלוף: נמצא פה נציג האוצר, אז אני באמת אבקש שהאוצר יביע את דעתו – א' למה הכספים שהובטחו בהחלטת הממשלה שנת 2014 - - -

טלי פלוסקוב: 118 מיטות, אנחנו דיברנו על זה אלף פעמים פה.

אלי אלאלוף: כן, אז למה זה מתעכב וכל אינפורמציה נוספת אנחנו נשמע לשמוע.

אלי אלאלוף: בבקשה, נציג משרד האוצר, אלעד.

<אורן גבע: לא, אורן.

אלי אלאלוף: אורן.

אלי אלאלוף: לא תיקנתם.

<אורן גבע: אורן גבע, אגף התקציבים במשרד האוצר.

<אורן גבע: המדינה מתקצבת את צרכי הפיתוח של בתי החולים של שירותי בריאות הכללית במסגרת של הסכמים תלת שנתיים עם הקופה.

<אורן גבע: בהסכם האחרון לשנים 2014 עד 2016 מתוקצב לכללית סכום של כ-650 מיליון שקלים.

אלי אלאלוף: מתוכם כמה לסורוקה, אתה זוכר?

<אורן גבע: את זה תצטרך לשאול את הקופה.

<אורן גבע: החלוקה הפנימית בתוך - - -

מיכל בירן: זה נשמע כמו תשאלו את פופטיץ.

<אורן גבע: לא, שנייה, אני אענה.

<אורן גבע: החלוקה הפנימית של איך הקופה מקצה את זה לתוך בתי החולים שלה, זה באחריות הקופה.

אלי כהן: אורן, אל תבלבל את חברי הוועדה לגבי ה-650 - - -

אלי אלאלוף: אלי כהן היקר, סליחה, מה שמותר פעם אחת לחבר כנסת לעשות, למשתתפים מותר רק אם הם מקבלים את רשות הדיבור.

אלי אלאלוף: בבקשה אורן.

<אורן גבע: המדינה מפרסת, יש מבחן תמיכה שתומך בפיתוח של בתי החולים של כללית.

<אורן גבע: הוא תוקצב בשלוש השנים האחרונות בסכום של כ-650 מיליון שקלים.

<אורן גבע: החלוקה הפנימית בין בתי החולים של כללית מתבצעת על ידי הקופה, בשיתוף עם משרד הבריאות אני מאמין.

<אורן גבע: אנחנו כמשרד האוצר לא מתערבים בשיקולים המקצועיים של הקופה ושל משרד הבריאות – איך לחלק את המקורות בין - - -

אלי אלאלוף: אבל יש פה החלטת ממשלה שנלקחה באחריות מלאה.

אלי אלאלוף: האחריות של המשרד זה לבצע החלטות ממשלה, בין היתר ולא להשאיר את הסמכות ואת החלוקה ואת התקציב הגלובאלי לקופה - - -

מיכל בירן: אתה יודע שמלכתחילה - - -

אלי אלאלוף: סליחה מיכל, אל תפריעי לי בבקשה.

מיכל בירן: סליחה.

אלי אלאלוף: אני לא מבין.

אלי אלאלוף: ברגע שיש החלטת ממשלה, אתם חייבים לדעת ליישם אותה ולא להטיל את האחריות בחלוקה הפנימית הקופה.

אלי אלאלוף: כאזרח, זה לא מעניין אותי מה תחליט הקופה.

אלי אלאלוף: חשוב שנכבד את החלטת הממשלה.

אלי אלאלוף: גם לך זה חשוב.

<אורן גבע: אני מסכים, אבל יש במידה מסוימת גבול לכמה משרד האוצר יכול להיכנס לפרטים של ניהול כל תקציב של תקציבי המדינה.

<אורן גבע: לכן הסמכות היא של הארגונים השונים.

אלי אלאלוף: לא, פה זה לא - - - ברשותך, אורן, הוא צריך להגיד לקופה הנה X כסף, מתוכו יש התחייבות של הממשלה לבצע Y כזה וזהו.

<אורן גבע: אני מציע שתפנה את השאלה לנציג משרד הבריאות, כי אין לי את היכולת - - -

אלי אלאלוף: אנחנו נגיע ליהודה רון בהמשך.

אלי אלאלוף: אוקיי, בבקשה, יהודה, יש לך תשובה לגבי ההתחייבות של הממשלה?

<יהודה רון: ההתחייבות צריכה להיות מגובה בתקציב, על זה אין בכלל ויכוח.

אלי אלאלוף: אז מה, אין תקציב?

<יהודה רון: נכון לרגע זה לא.

<יהודה רון: לא ידוע לי.

אלי אלאלוף: זו אחת הנקודות שבאמת הוועדה תיקח על עצמה.

אלי אלאלוף: אחת הנקודות שאנחנו ניקח על עצמנו זה לעשות את הישיבה המשותפת עם שלושת הגורמים – האוצר, הבריאות והקופה ואנחנו ננסה לסכם ולהביא את זה לביצוע.

אלי אלאלוף: אתה אמרת שזה עד סוף שנת 2016, אז לשמחתי יש לנו כמה חודשים לעבוד על זה ונשתדל ליישם את זה, אבל זה לא סוף פסוק.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה.

מיכל בירן: תודה רבה.

מיכל בירן: אורן, הדברים שלך היו פשוט מקוממים.

מיכל בירן: שוב, אני יודעת שאתה לא ממציא את זה, אלה ההנחיות.

מיכל בירן: זה לא אישי, חלילה, אבל כולנו נמצאים פה כמעט בכל אחד מהדיונים על תקצוב מערכת הבריאות בכלל, אנחנו יודעים.

מיכל בירן: כאילו יש פה איזה גוף פרטי, הוא מתנהל ועוד עושים לו ג'סטה, נותנים לו 650 מיליון שקלים והוא צריך להסתדר בכוחות עצמו.

מיכל בירן: אבל זה לא.

מיכל בירן: המדינה מחליטה לבתי החולים ולקופות החולים הכל.

מיכל בירן: כמה עולים השירותים, כמה אפשר לגבות – הכל.

מיכל בירן: כמעט הכל ממילא מוכתב מלמעלה.

מיכל בירן: המערכת היא כזאת, ואנחנו נדון על זה השבוע בהרחבה, אז אני לא אפרט כאן, אבל ממילא התקצוב גירעוני.

מיכל בירן: באופן שלא בשליטתם, כמעט שלא בשליטתם, הקופות נכנסות לגירעון.

מיכל בירן: במצב כזה, להגיד תמצאו את מאות המיליונים הנדרשים כדי לקיים החלטת ממשלה, שהממשלה החליטה כמדינה – בעיני זאת תשובה פשוט לא סבירה ומקוממת.

מיכל בירן: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בשביל זה קיימים דיוני תיווך ועדכון.

אלי אלאלוף: בבקשה, אלי כהן.

אלי כהן: אלי כהן, כללית.

אלי כהן: אני נדהם מהיכולת של האוצר, וזה כבר היה גם בדיון הקודם בחסותו של חבר הכנסת מאיר כהן, למכור את אותו שקל 20 פעם.

אלי כהן: זה פשוט לקחת את אותו שקל ולבוא ולהגיד.

אלי כהן: אז כשאנחנו דנים על איחוד הרצפלד עם קפלן, שזה יוזמה של האוצר והכללית, אז ה-650 מיליון צריכים לממן את זה.

אלי כהן: כשדנים בקניית מכשירי MRI – ה-650 מיליון שקלים צריכים לממן את זה.

אלי כהן: כשדנים בקניית מכשירי CT – ה-650 צריכים לממן את זה.

אלי כהן: כשדנים על פתיחת מיטות – ה-650 מיליון שקלים צריכים לממן את זה.

אלי כהן: נס החג כבר קרה פעם אחת, וזה קרה עם כד קטן.

אלי כהן: ה-650 דרך אגב, שימו לב, זה לשלוש שנים.

אלי כהן: זה גם כן עוד צורת הטעייה.

אלי כהן: זה לא קורה כל שנה.

אלי כהן: אי אפשר למכור - - -

אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת יהודה גליק.

אלי אלאלוף: וגילוי נאות, הוא הבן של פרופסור גליק מסורוקה.

<אהוד דוידזון: כן, אמרתי לו, הוא צריך להביא את אבא שלו.

יהודה גליק: אני פה בשליחות של אבא שלי.

יהודה גליק: הוא אמר לי שלא יכול להיות שיהיה פה יום על סורוקה ואני לא אשתתף.

אלי אלאלוף: יוסי היה גם חבר שלי.

אלי אלאלוף: אסור מחיאות כפיים פה, אחרת ייפגעו אחרים.

<יוסף דלויה: אני כאיש עסקים אומר, אם מה שאני משלם למרכז או לכל מקום - - - רפואי, בואו אני אחזיק אותו אצלי ואני אשלם ואני אבנה ואני אעשה כל מה שצריך.

<יוסף דלויה: אני צריך לתת לאוצר ושלא יחזיר לי?

<יוסף דלויה: למה, אנחנו לא משלמים מס?

<יוסף דלויה: יש היגיון כזה במדינה?

<יוסף דלויה: אי אפשר להביא אנשים איכותיים לדרום כי אין לנו כסף, ונמצא כסף שהוא כסף שלנו.

אלי אלאלוף: בזכות הידידות בינינו לא הפסקתי אותך, אבל לא קיבלת את רשות הדיבור.

<יוסף דלויה: אני נשיא לשכת המסחר ואני רוצה שאנשים איכותיים יגיעו לדרום.

<יוסף דלויה: כדי שהם יגיעו צריכים סיבה, ואם הסיבה לא תהיה, אז הם לא יגיעו.

<יוסף דלויה: אז אנחנו נמשיך - - -

אלי אלאלוף: יוסי, תקבל את רשות הדיבור אם תבקש אותה.

אלי אלאלוף: אל תיקח אותה אחרת.

אלי אלאלוף: גם בישיבות אצלך - - -

טלי פלוסקוב: הוא מאד עדין איתך, יוסי.

טלי פלוסקוב: בדרך כלל זה קורה הרבה - - -

<יוסף דלויה: אני נתתי לו הכל, עכשיו אני לומד.

אלי כהן: משפט אחרון.

אלי כהן: האוצר בכוונת מכוון בורח מחשבון מפורט נקודתית - - - כי אז זה יעלה לו הרבה יותר.

אלי כהן: ודרך אגב, זה גם לא 650, זה 634, תבדוק את עצמך, אבל אני כבר לא מתקטנן, ו70- מיליון שקלים מתוך זה, זה - - -

אלי אלאלוף: אבל אתמול קיבלנו חוק שאור להעשיר אתכם.

אלי כהן: קיבלתם חוק שהולך לנושא התרופות.

אלי כהן: ממנו לסורוקה לא ייצא שקל.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: ברשותכם, בבקשה, מאיר כהן.

מאיר כהן: אנחנו שומעים את הדברים.

מאיר כהן: אני חושב שחלק פתרנו בוועדה הזאת על סוגיה אחרת שהייתה מאד דומה.

מאיר כהן: אני רוצה שיהיה ברור ליושבים כאן – כ-70% מהחלטות הממשלה לא מיושמות.

מאיר כהן: זה הלקונה הגדולה ביותר של מערכת השלטון הישראלית.

מאיר כהן: אין שום מערכת שבודקת ועוקבת אחר החלטות ממשלה ולמותר לציין שחילופי השלטון הרבים לא תורמים למעקב וליציבות הטבעית שצריכה להיות כך.

מאיר כהן: אנחנו נעקוב אחרי ההחלטה הזאת.

מאיר כהן: אני לא בא בשום תלונות לנציג האוצר, כי כך הם עובדים.

מאיר כהן: זאת צריכה להיות החלטה של שר האוצר ושר הבריאות, כמו שאלי אמר, שיבואו לכאן, לוועדה הזאת ואנחנו נראה לאן זה הולך.

מאיר כהן: אנחנו צריכים להתעקש על יישומה של ההחלטה.

מאיר כהן: כשאנחנו מתעקשים אנחנו מצליחים, אז בואו נעבור.

מאיר כהן: אדוני יושב הראש, אני רוצה לשאול את אנשי הצבא שאני רואה כאן שאלה.

מאיר כהן: האם מבחינת הצבא היום, אם פורצת חס וחלילה ממשלה - - -

אלי אלאלוף: מלחמה.

מאיר כהן: מלחמה, סליחה.

<קריאה: ממשלה יש.

טלי פלוסקוב: אמרת שצריכה להיות יציבות, לא?

מאיר כהן: זו לא פליטת פה.

מאיר כהן: אני שואל, האם מצוק איתן עד היום אתם יכולים להצביע על תמיכה של משרד הביטחון או ליווי של משרד הביטחון בצרכים שלו בתוך סורוקה?

<אייל פורמן: לא הבנתי את השאלה.

מאיר כהן: שנתיים חלפו מצוק איתן, נכון?

מאיר כהן: האם במהלך השנתיים האלה, לקחים שאתם הפקתם בהובלת חיילים, בהטסת חיילים, בטיפול בחיילים – מה קורה עם זה מול בית החולים?

אלי אלאלוף: ברשותך, תציג את עצמך.

<אייל פורמן: אני אייל פורמן, אני קצין הרפואה של פיקוד העורף.

<אייל פורמן: יש לא מעט לקחים שהפקנו ויש לא מעט שאנחנו מיישמים מול בית החולים, בעיקר בהיבט של אימונים, אנחנו שותפים עם בית החולים.

<אייל פורמן: האחרון היה בינואר, במסגרת כנס גדול, שאגב הקיש על תאונת הרכבת שהייתה שלושה חודשים אחר כך.

<אייל פורמן: זה אפילו נתן לנו איזו נקודת פתיחה טובה יותר.

<אייל פורמן: אבל בהיבט המיגון, אני חייב להגיד, למרות שלא נשאלתי על זה, שסורוקה הוא בית חולים העל היחידי שיש בדרום.

<אייל פורמן: אין אחר והוא מטווח, כי בתי חולים הם מטרה אסטרטגית.

<אייל פורמן: צוק איתן הבא יתחיל כנראה מנקודה שבה הקודם הפסיק.

<אייל פורמן: זה לא יתחיל מרקטות קטנות וינסו יותר ויותר לקלוע.

<אייל פורמן: אני לא צריך לספר לאנשים שנמצאים פה מה המשמעות של פגייה שתיפגע, לא לסורוקה, למדינת ישראל כולה, או מה המשמעות לא של פגייה שתיפגע, בואו נגיד שבית החולים יהיה זריז ומהיר ויעביר את הפגים, אבל אחד ימות בדרך, חס וחלילה.

<אייל פורמן: אבל אחד.

<אייל פורמן: למה מדינת ישראל תתעורר בבוקר?

<אייל פורמן: מי שמעביר את פגים האלה זה לא צוות מוסמך, כי יש את הצוות של הפגייה וזהו.

<אייל פורמן: ואז אני מביא לו עוד חיילים ואולי קצת עובדים כלליים, כדי לעשות את זה כמה שיותר מהר.

<אייל פורמן: זה לא אידיאלי.

<אייל פורמן: גם המקום שהם נמצאים, ביקרתי שם פעמיים לפחות בפגייה עצמה בצוק איתן.

<אייל פורמן: גם לא מקום אידיאלי לאן שמעבירים אותם כרגע.

<אייל פורמן: אני אוסיף ואני אומר שגם המיון של בית חולים סורוקה, מעבר להיותו המיון של אזרחי באר שבע והסביבה ומעבר להיותו מיון לחיילי צה"ל הנלחמים, הוא גם מיון שאנחנו משתמשים בו לקיצור תהליכים.

<אייל פורמן: אם אני רוצה לפנות היום חייל לבית החולים תל השומר והחייל לא יציב, אנחנו נוחתים בסורוקה, כי זה מרכז העל.

<אייל פורמן: איך אני אנחת במיון שהוא לא ממוגן עם חייל?

<אייל פורמן: יכול להיות שהמחיר יהיה שאני אגיד – אי אפשר לנחות שם, המיון עמוס, לא ממוגן, אין לי איפה לנחות ואנחנו ניקח את החייל לתל השומר ואולי בגלל זה אנחנו, טפו-טפו, ואני מדבר רק על מתים היום, אבל טפו-טפו אנחנו עלולים עוד להרוג אותו.

<אייל פורמן: בעיני יש לכך חשיבות מאד גדולה, שאני בא מייצג את עמדת פקע"ר ועמדת צה"ל בכלל.

מאיר כהן: בישיבות שלכם, של פיקוד העורף, שדנות בפערים – הנושאים של מיגון סורוקה עולים?

<אייל פורמן: בוודאי.

מאיר כהן: מה האמירה שלכם מול משרד הביטחון?

מאיר כהן: האם יש שילוב ידיים?

מאיר כהן: האם אתם יכולים לבוא ולהגיד – כשאנחנו נכנס כאן ועדה ונזמין את שר האוצר או את מי שיושב הראש יחליט להזמין, האם אתם יכולים לבוא ולהגיד דברים מאד ברורים מנקודת המבט שלכם על הדחיפות של העניין, על התחושה שאם זה לא יקרה ימותו אנשים?

<אייל פורמן: מה שאמרתי כאן זה מה שאני אגיד שם.

טלי פלוסקוב: לא, המילים מאד ברורות.

אלי אלאלוף: אני רוצה ברשותכם להשלים.

אלי אלאלוף: אנחנו כל הזמן מדברים על מלחמות – הלוואי שלא יהיו – אף אחד מאיתנו לא רוצה, אבל האזור הוא לא רק אזור שהוא מסוכן אם תהיה מלחמה.

אלי אלאלוף: זה אזור של תעשייה, של מפעלים, שאם חס וחלילה יקרה מצב חירום, ואתה מאיר וודאי יודע על מה אני מדבר, אתה שכן שלהם.

אלי אלאלוף: אם יקרה מצב חירום – יש דברים שיהיו הרבה יותר מסוכנים מטיל כזה או אחר.

אלי אלאלוף: לא לשכוח שזה אזור התעשייה עם הבעיות הכי קשות במדינה באזור שלנו.

אלי אלאלוף: שתיים, אני מאמין שאם המלחמה לא תהיה בדרום, גם הדרום יידרש לתת מאמצים.

אלי אלאלוף: זה לא רק קשור לעזה.

אלי אלאלוף: לכן אני תיקנתי בלי שתרגישו את הכותרת של הדיון היום.

אלי אלאלוף: זה מצבי חירום בנגב בכלל ואת זה צריך לקחת בחשבון.

אלי אלאלוף: וגם משרד הבריאות ובוודאי משרד האוצר צריכים להבין את זה.

אלי אלאלוף: זה לא רק עניין של מלחמה – לא מאחלים את זה – אבל זה ברור שהיום בית החולים, למרות המאמצים והיכולת האדירה של הצוותים, ואני יודע להעריך את זה.

אלי אלאלוף: במקרה גם במיון ילדים וגם במיון כללי וגם בחדרי הניתוח הייתי מעורב בתפקידי הקודם ולצערי תכננו לא נכון.

אלי אלאלוף: אל תשכחו, זה דברים שנגמרו פחות מ-12 שנה וכבר תכננו בלי להתחשב במצב החירום שיכול להיות באזור.

אלי אלאלוף: לעומת זאת בצפון, ויהודה רון ואני בתפקידי הקודם תכננו קרן פרטית – תראו כמה מוזר.

אלי אלאלוף: היא יזמה התכנון של המיגון במערכת האשפוז וחדרי המיון של הצפון, כולל מה שהזכרת, ד"ר דוידזון.

אלי אלאלוף: זה לא בא מיוזמת הממשלה, וזה האבסורד.

אלי אלאלוף: ולכן אני חושב שקודם כל היזמה צריכה לחזור לממשלה.

אלי אלאלוף: היא צריכה להגדיר את הצרכים.

אלי אלאלוף: היא צריכה לקדם תכנון ולאחר מכן לבקש ולא ההיפך – ולאחר מכן לבקש את ההשתתפות של הקופה, שהיא השתתפות מאד מרכזית.

אלי אלאלוף: אני חוזר, אין ברירה, צריך לחפש כסף גם מחוץ למדינה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שבצפון התחלנו כמעט בלי כסף להקרנות ובסוף המדינה מצאה את כל ה-480 מיליון שקלים.

מיכל בירן: מה שכן, אם המדינה בונה על כסף מחו"ל, אז כדאי שהיא תפסיק - - -

אלי אלאלוף: לא, לא, היא לא בונה על הכסף מחו"ל ולא על הכסף מחו"ל שממן מפלגות מסוימות.

אלי אלאלוף: אל תכניסי בדיון ענייני נימות לא נעימות.

מיכל בירן: אני מצטערת ש - - -

אלי אלאלוף: אז בבקשה, מיכל.

אלי אלאלוף: אני לא אפריע לך אף פעם שתדברי, אבל אל תפריעי לי, כי גם התגובות שלי הן מאד מרוקניות.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד את זה, זאת אומרת הנושא של סורוקה זה לא רק בעיית סורוקה וצבא.

אלי אלאלוף: הבעיה של סורוקה זה בעיה של האזור וכל הצרכים שלו, כולל הצבא, כולל הביטחון.

אלי אלאלוף: וכדאי שנתמקד בזה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד גם, לצערי מה שאמר ידידי מאיר על יישום החלטות הממשלה, זו עובדה, אבל אפשר גם לתקן.

אלי אלאלוף: אפשר גם להביא והרבה מאד.

אלי אלאלוף: והרבה מאד דברים יוצאים לפועל אם יש מעורבות של הוועדה, של חברי הכנסת באופן אישי, ולכם יש יתרון היום.

אלי אלאלוף: אף פעם לא היו חמישה חברי כנסת מהנגב בכנסת.

אלי אלאלוף: זו פעם ראשונה.

אלי אלאלוף: תנצלו אותנו.

אלי אלאלוף: אנחנו בשביל זה פה.

אלי אלאלוף: זה גם נותן לנו הרגשה יותר טובה לחזור הביתה, כשאנחנו יודעים שתרמנו לאזור שלנו.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אם עוד מישהו רוצה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה גברת, תציגי את עצמך.

<מיכל ברמי: שמי מיכל ברמי, אני 35 עבדתי בסורוקה, מכירה את סורוקה, זה הבית שלי וחייבים לחזק אותו.

<מיכל ברמי: אני היום מציגה את הבעיה של האזרחים ולא של בית החולים סורוקה, כי אינני נמצאת שם ואינני מבינה, אבל יש דברים שאני כן יודעת, כי אנחנו מקבלים מכתבים מאזרחים שהם באמת לא חברי כנסת, לא פרסונל כמוני, שמגיעים לסורוקה.

<מיכל ברמי: צוותים נפלאים, אבל הם מאושפזים בתוך פרוזדורים.

<מיכל ברמי: הם מול השירותים.

<מיכל ברמי: הם מחכים שעות על גבי שעות ויוצאים והולכים הביתה, כשהם בסכנה.

<מיכל ברמי: איך אנחנו מגיעים לזה?

<מיכל ברמי: משרד הבריאות כותב את זה בעצמו.

<מיכל ברמי: שתבינו, לאזרחים האלה אין זמן לחכות שייבנה עוד בית חולים.

<מיכל ברמי: האזרחים האלה רוצים עכשיו, כי אם לא הם מתים, והם מתים.

<מיכל ברמי: אנחנו מקבלים על זה מכתבים ואנחנו יודעים את זה.

<מיכל ברמי: אם אנחנו נראה שבדרום, ולפי ה-OECD יש 4.8 מיטות על כל 1,000, ובמרכז יש 2.1 מיטות על כל 1,000, ובדרום יש 1.4.

<מיכל ברמי: אם עמדות רפואה דחופה בכל הארץ יש 0.24 ו-0.15 ובסורוקה יש 0.09, זה אומר הכל.

<מיכל ברמי: מה אנחנו מבקשים?

<מיכל ברמי: היינו גם אצל שר הבריאות והוא הבטיח לנו, הוא הבטיח לנו כפורום, כאזרחים, שהוא מעביר כסף לבית החולים סורוקה.

אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת איימן עודה.

<מיכל ברמי: היי איימן, שלום.

<מיכל ברמי: מר אלאלוף, הוא הבטיח לנו שהוא העביר את הכסף.

<מיכל ברמי: הבעיה היא, שוב פעם, ואני רוצה שאתם תבינו את זה בוועדה, אם לא תצבעו את הכסף לסורוקה – זה לא יגיע לסורוקה, נקודה.

<מיכל ברמי: זה ברור.

<מיכל ברמי: ועוד דבר אחד, בבקשה, תרשה לי, שגם זה קשור לאזרחים, זה מסל"ן.

<מיכל ברמי: במסל"ן - - -

אלי אלאלוף: בואי לא נערבב.

<מיכל ברמי: לא, לא, זה על בית החולים סורוקה.

<מיכל ברמי: הם ביקשו ממני ואני אקריא לכם את זה, זה על בית החולים סורוקה.

אלי אלאלוף: לא, לא.

<מיכל ברמי: סליחה.

<מיכל ברמי: יש חדר אונס בבית החולים סורוקה.

<מיכל ברמי: לא מעט נפגעות אונס בדרום מסיימות ללא בדיקה רפואית ומשפטית בחדר ה - - -, שזה חדר 4, בגלל חוסר בתקנים של צוות רפואי מוכשר.

אלי אלאלוף: אוקיי.

<מיכל ברמי: הם פוגשים בוולפסון - - -

אלי אלאלוף: אני מבקש, גברת.

אלי אלאלוף: בואי נכבד.

<מיכל ברמי: אוקיי, אני מאד מבקשת שתתנו את הדעת על זה.

אלי אלאלוף: אין סוף לדיונים.

<מיכל ברמי: מגיע להן שם - - -

אלי אלאלוף: לא, תסיימי בבקשה.

<מיכל ברמי: אני מסיימת.

<מיכל ברמי: מגיע לנאנסות בדרום שיקבלו את אותו שירות שהם מקבלים.

<מיכל ברמי: יש מקום, ובאמת בית החולים מעמיד את החדר הזה.

<מיכל ברמי: אין לו תקנים לזה.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אלי אלאלוף: כן בבקשה, גברת, ואחר כך פיני בדש.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אגנטה גולן: אני ד"ר גולן, אני מנהלת מחלקת ילדים ופגים בבית החולים סורוקה.

<אגנטה גולן: יש לי תואר נוסף שזכיתי בו בחיי, שלא תכננתי אותו, וקוראים לזה מומחית עולמית לפינוי פגיות.

אלי אלאלוף: תשימו לב מה קורה פה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת גליק מפנה מקום לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אלי אלאלוף: יש בזה רמזים.

אלי אלאלוף: תבינו.

מאיר כהן: גליק, תנסה את זה בהר הבית.

אלי אלאלוף: ברוך הבא.

אלי אלאלוף: הצטרף חבר כנסת נוסף, ד"ר עבדאללה אבו מערוף שגם פה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

<אגנטה גולן: אז כמו שאמרתי, אני זכיתי לתואר שלא תכננתי אותו, זה מומחית עולמית לפינוי פגיות בחירום.

<אגנטה גולן: פיניתי את הפגייה בסורוקה 5 פעמים בחיי, ובפעם האחרונה נשבעתי מול השרה גרמן ומול ד"ר דוידזון, שזאת פעם אחרונה שאני מוכנה לעמוד מול ההורים ולהגיד להם שזה מה שצריך לעשות.

<אגנטה גולן: בזמן המלחמה עולים לרגל כל חברי הכנסת, כל אנשי משרד הבריאות, אנשים חשובים, תורמים, כולם באים, מבקרים ואומרים כל הכבוד ד"ר גולן, כל הכבוד, איזה צוות מדהים, איך אתם כבר יודעים תוך 4 שעות, 6 שעות.

<אגנטה גולן: כבר ירדנו לשיא עולמי של פינוי פגיות.

<אגנטה גולן: אני חושבת שהגיע הזמן להגיד שלדבר הזה אין יותר הצדקה מוסרית.

<אגנטה גולן: זה כאילו היינו אומרים שאנחנו יודעים על אישה מוכה, השכנה, וכבר היינו במשטרה והודענו שהיא מוכה והודענו שהיא מוכה.

<אגנטה גולן: זה לא איזו שהיא סכנה תיאורטית שתבוא על הפגייה בסורוקה.

<אגנטה גולן: אנחנו מדברים על משהו אמיתי, שבפעם הבאה ימות פג.

<אגנטה גולן: אני לא יכולה להיות אחראית לזה.

<אגנטה גולן: כיוון שזה לא שלא התרענו ולא אמרנו מה אנחנו צריכים.

<אגנטה גולן: אנחנו יושבים, משרטטים.

<אגנטה גולן: אני יושבת ימים ולילות בשביל לתכנן את הפגייה ואני אמשיך לשבת.

<אגנטה גולן: הבניין כבר היה צריך להיות מוכן.

אלי אלאלוף: טוב, תודה.

אלי אלאלוף: פיני בדש, אחר כך מר גיסין ואחר כך יסכם את הדיון נציג הבריאות.

אלי אלאלוף: בבקשה.

פיני בדש: כאחד שהבן שלו היה פג מעל 3 חודשים בפגייה, נראה לי היא לא השתנתה מאז 30 שנה.

פיני בדש: אני מסתכל ואנחנו מכירים - - -

<אגנטה גולן: אנחנו מכירים מאז, 35 שנה.

אלי אלאלוף: מאז שהוא היה פג.

אלי אלאלוף: הוא לא התפתח מספיק כנראה.

פיני בדש: אני לא אגיד לך איפה הבן שלי היום, תאמין לי.

אלי אלאלוף: אני יודע.

פיני בדש: הצלחה גדולה של הפגייה.

פיני בדש: כשאני מסתכל על הסכום – 400 מיליון שקלים – במושג של מדינה זה כלום.

פיני בדש: אתה מהמפלגה של שר האוצר.

פיני בדש: עודפים.

פיני בדש: רוצים להוריד מיסים.

פיני בדש: עודפים.

פיני בדש: הורידו מע"מ.

אלי אלאלוף: כי אתה רוצה הייטק באזור שלך.

פיני בדש: לא, אני אומר, הורידו מע"מ - אף אחד מאחוז מע"מ שהורידו לא קיבל, לא ב - - - ולא כלום את האחוז הזה, אבל זה הרבה מיליארדים.

פיני בדש: מה זה 400 מיליון?

מאיר כהן: חמישה מיליארד.

פיני בדש: חמישה מיליארד, שזה המון כסף ואפשר לעשות עם זה המון ואף אחד לא נהנה מהאחוז הזה.

פיני בדש: תאמינו לי, לא הורידו באף מקום את האחוז הזה.

פיני בדש: 400 מיליון שקלים – זה כלום במושגים של האוצר, במושגים של מדינה.

פיני בדש: מהעודפים אפשר להחליט ויש בכוחנו להכריע, אנחנו לא סוג ב' ולא סוג ג' – האוכלוסייה בנגב.

פיני בדש: זו אוכלוסייה מעורבת, כמו שאמרו ויש פה בדואים, יהודים ויש פה הכל.

פיני בדש: יחסית אוכלוסייה חלשה.

פיני בדש: אנחנו גם מספיק חזקים לצעוק, שאת שה-400 מיליון שקלים, שזה בתקציב או במושג של מדינה זה כלום כסף ואפשר כבר לבוא ולהחליט אוקיי, זה דבר הכי חשוב היום ולתקצב את ה-400 מיליון שקלים.

פיני בדש: אנחנו לא רוצים, נמאס מהתרומות.

פיני בדש: אני חוזר ואומר, אנחנו לא מקצבי נדבות.

פיני בדש: נמאס מהתרומות.

פיני בדש: אנחנו חושבים שהמדינה צריכה להבין ולהכיר בזה ולתקצב את זה ותתחילו אתם, החברה הצעירים, לדחוף בכיוון הזה, ואנחנו לא נוותר.

מאיר כהן: אם מותר לי רק להעיר, אנחנו נמצאים בשלב של השיח עם שר האוצר, כי אני מאמין גדול שלפני שמתחילים להפוך שולחנות – ואתה מכיר אותי - - -

פיני בדש: לא אמרתי להפוך שולחנות.

מאיר כהן: הפכתי הרבה שולחנות בחיים שלי, אבל יש איזה שיח שהוא מאד מאד דרוש.

מאיר כהן: אמרתי, 70% מהחלטות הממשלה לא מומשו.

מאיר כהן: אנחנו מגבשים את ההחלטה הזאת מחדש.

מאיר כהן: תוגש שאילתה לראש הממשלה.

מאיר כהן: במקביל, אלי וטלי מתחייבים, הם נמצאים במפלגת כולנו, וכמו שאתמול ידעו להגדיל את סל התרופות, שזו בשורה באמת יוצאת מן הכלל, אם יבואו ויגידו ש-400 מיליון שקלים האלה יגיעו בפרישה של נניח כמה שהם יגידו, כמה שאנחנו נחליט, אנחנו יכולים להשיג את זה.

מאיר כהן: יש איזו שעת כושר עכשיו, שכדאי לנו לטפל בבית החולים סורוקה.

מאיר כהן: את טלי וגם אלי, שנמצאים בכולנו, תושבי הנגב, רואים את הדברים, מנהלים שיח עם שר האוצר.

מאיר כהן: אני מקווה שהתשובות תהיינה חיוביות.

פיני בדש: אני חושב שכחלון גם מבין את זה.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדון גיסין.

<מידד גיסין: מידד גיסין, צבי – צרכני בריאות ישראל.

אלי אלאלוף: אחד החרוצים ביותר בוועדה.

<מידד גיסין: אבל לא נותנים לו מספיק לדבר.

אלי אלאלוף: כי אתה רוצה שנעשה, אז אוקיי.

<מידד גיסין: אני באתי לישיבה הזאת לא בגלל מצב החירום ולא בגלל המוכנות של בית החולים סורוקה, שאני בטוח שהוא עושה את המאמצים המקסימאליים להיות מוכן.

<מידד גיסין: אני באתי לחלק אות מיוחד לבית החולים סורוקה, שהעלה את נושא השיקום ואני חייב לומר שאני לא תמיד, אני לעתים רחוקות, מחלק קומפלימנטים לקופת חולים כללית, כי יש לנו מאבקים גדולים איתם, אבל בנושא הזה אני חייב להגיד שלקופת חולים כללית מגיע פרס על ההקצאה של הכספים להקמה המחלקה בסורוקה של 20 מיטות לשיקום והתכנית לבניין.

<מידד גיסין: אני רוצה להגיד לכם שבנושא של השיקום, מחר יושב גוף מסוים – אני לא רוצה יותר מדי לספר – עם שר הבריאות בנושא השיקום הכללי במדינת ישראל.

<מידד גיסין: זה נושא שיעלה בעתיד הקרוב גם על השולחן שלכם, בגלל הזדקנות האוכלוסייה, עליית תוחלת החיים והמצב של אלה שתוחלת החיים שלה עולה ואיכו חייהם.

<מידד גיסין: המדינה לדעתי לא מתכוננת בכלל ולא תהיה מוכנה לעלייה של כמעט 50%, 60% שמהם גם חלק יגיעו לסורוקה ויצטרכו את השיקום.

<מידד גיסין: אז שוב פעם אני מחלק פרס לבית החולים סורוקה.

<מידד גיסין: עכשיו מילה אחת לגבי האוצר, מה שאמר נציג קופת החולים כללית – הוא אמר את זה בעדינות – האוצר מוכר לנו כל סכום 10 פעמים והוא מבלבל אותנו עם העובדות, האוצר.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ישראל אייליג, בבקשה.

אלי אלאלוף: יש לו שני כובעים פה, הוא נציג הר"י ו - - -

<ישראל אייליג: לפי המשקל זה כובע לכל 70 קילו.

<ישראל אייליג: נכון, אני נציג הר"י - - -

<קריאה: מי שיפריע לך הוא ירדים אותו.

<ישראל אייליג: אבל אני גם מעיר לפעמים.

<ישראל אייליג: אני עושה את הטעויות.

<ישראל אייליג: בתור נציג הר"י, עמדת הר"י ברורה – לפתח ולפתח כמה שיותר, לא רק את סורוקה, את כל הפריפריה.

<ישראל אייליג: בתור נציג בית החולים סורוקה, הביאו לי הבוקר מסמך של ועדת עבודה, רווחה ובריאות, ה-8 באפריל 2008.

<ישראל אייליג: 8 שנים אחורה.

<ישראל אייליג: בוועדה הזאת אני ישבתי ודיברתי לגבי סורוקה על מיטות, על תקנים, על בית חולים נוסף.

אלי אלאלוף: הצטרף אליהו חבר הכנסת חאג' יחיא.

<ישראל אייליג: על תוחלת חיים, האם הבאת רופאים לנגב תשפר את החיות בנגב.

<ישראל אייליג: 8 שנים לא השתנה שום דבר.

<ישראל אייליג: אין לי שום ספק שאותה הוועדה שישבה עשתה ועשתה את המקסימום שהיא יכולה, אבל זה נשאר על הנייר.

<ישראל אייליג: דובר שם אגב על כספים.

מאיר כהן: סליחה שאני מתפרץ.

מאיר כהן: האם באמת אתה חושב שהשיח צריך להסתכם בכך שאתה, כנציג בכיר של בית החולים, אומר, בניגוד לנו האזרחים, שאנחנו לא מכירים את בית החולים כמו שאתה מכיר – האם אתה חושב שזה נכון, בשעה שאתה רוצה לבנות כרטיס ביקור לבית חולים ולקדם אותו קדימה ולקוות שכן יזוז משהו אצל מקבלי ההחלטות, כי אני מאמין שלהצלחות מתחברים - האם אתה יכול להגיד שבבית החולים שמונה שנים, כמו שזה משתמע מדבריך – שום דבר לא השתנה?

<ישראל אייליג: מה שהשתנה בבית החולים זה על ידי כספים או של תורמים נדיבים או של קופת חולים כללית.

מאיר כהן: עזוב, עזוב.

<ישראל אייליג: לא, אנחנו מחפשים.

<ישראל אייליג: תראה, דיברנו בישיבה הקודמת על קיצור תורים על ידי עבודת אחרי הצהריים, צריך בשביל זה כסף.

<ישראל אייליג: הרופאים, האחיות, הצוותים מוכנים.

<ישראל אייליג: הגדלת תוספת מיטות בבית חולים – צריך.

מאיר כהן: אני יודע.

<ישראל אייליג: הוספת תקנים – צריך.

<ישראל אייליג: רופאים, אחיות – צריך.

<ישראל אייליג: יש רופאים ואחיות שרוצים להגיע.

<ישראל אייליג: הדבר היחידי שתוקע אותנו זה כסף.

<ישראל אייליג: הכסף בכמויות המספיקות יגיע אך ורק במשרדי הממשלה.

<ישראל אייליג: פה, אנחנו צריכים את העזרה שלכם.

<ישראל אייליג: כי ייצא עוד מסמך והמסמך יהיה נורא חיובי ונורא אמפאטי ולבית חולים סורוקה, שבשנת 2008 היה 1,000 מיטות, היום הוא עדיין 1,060.

<אהוד דוידזון: 1,063.

<ישראל אייליג: זאת אומרת אין שום קשר.

<ישראל אייליג: לגבי התמותה של האוכלוסייה, התמותה המוקדמת – אני קראתי, אז דיברנו על שלוש שנים.

<ישראל אייליג: היום אנחנו מדברים על חמש.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אלי אלאלוף: האחרון, מר יהודה רון ממשרד הבריאות ואחר כך נסכם.

<יהודה רון: אוקיי.

<יהודה רון: סמנכ"ל בכיר, ראש מנהל תכנון ובינוי של משרד הבריאות.

<יהודה רון: אני רוצה קצת לתת איזו שהיא תמונה כללית ואחר כך אני אגע באופן ספציפי בבית החולים סורוקה.

<יהודה רון: אני רוצה לחזור 40 שנה אחורה – שנת 1976 – הייתי באוצר.

<יהודה רון: תקציב הפיתוח היה כ-40% מהתקציב הכולל של משרד הבריאות, דהיינו – כל בתי החולים, כל בריאות הציבור וכו'.

<יהודה רון: 2016 – 3%.

<יהודה רון: זה מסביר הכל.

<יהודה רון: התקציב – אני אומר את זה בכל מקום – גם בישיבות עם האוצר - אני רואה שאורן יצא - - -

אלי אלאלוף: הוא קיבל אישור מראש.

<יהודה רון: תקציב הפיתוח – אני אשתמש במילה גסה – בדיחה.

<יהודה רון: תקציב הפיתוח של מערכת הבריאות ביחס לצרכים, תסלחו לי שאני אומר את המשפט הזה, אבל הוא בדיחה.

<יהודה רון: היקף הצרכים אז היה הרבה יותר קטן, היום הוא הרבה יותר גדול.

<יהודה רון: ואני אתן רק דוגמא אחת.

<יהודה רון: אתמול הוצג - - -

מאיר כהן: זה קרה מכך שמה?

מאיר כהן: שמקבלי ההחלטות סמכו על הפילנתרופיה כמפתחת?

<יהודה רון: לא.

<יהודה רון: אגב, כשאני דיברתי על 3% - זה כולל גם תרומות.

<יהודה רון: שלא תהיה אי הבנה.

<יהודה רון: זה כולל תקציב ההשקעות של מערכת הבריאות.

מאיר כהן: זה נתון דרמטי, הדבר הזה.

<יהודה רון: נתון דרמטי.

<יהודה רון: אני הצגתי את זה בכנס - - -

<מידד גיסין: זה לא בדיחה, זה שערורייה.

<יהודה רון: באוניברסיטה בבן גוריון לפני כחודשיים.

מאיר כהן: וואו.

<יהודה רון: הצגתי את הנתונים האלה.

<יהודה רון: זה אומר הכל.

<יהודה רון: הצרכים הם אדירים ואני מחזיק פה את הצרכים, אנחנו הצגנו את זה באוצר וגם למבקר המדינה.

<יהודה רון: כל הנושאים האלה גם מובאים לידיעת מבקר המדינה.

<יהודה רון: הצרכים שלנו היום במערכת, היום, מתמקדים ב-15 מיליארד שקלים.

<יהודה רון: מתוך זה יש 7 מיליארד - וחבר הכנסת אלאלוף – מתוך זה, לנושאים שהם מה שנקרא דחופים לחירום, לא רק מלחמה.

<יהודה רון: בדיוק מה שאתה אמרת.

<יהודה רון: כיבוי אש, רעידות אדמה – מסתכמים ב-7.5 מיליארד שקלים.

<יהודה רון: רק זה.

<יהודה רון: רעידות אדמה, בוודאי, זה דבר שאתה אפילו אתה לא יכול להיערך אליו.

<יהודה רון: עוד במלחמה, אם אתה מקבל איזו שהיא התרעה, אתה יכול להתארגן.

<יהודה רון: שם זה פתאום וזהו.

<יהודה רון: אותו דבר בנושא של כיבוי אש.

<יהודה רון: רק החלק הזה הוא 7.5 מיליארד.

<יהודה רון: יש עוד צרכים נוספים שנוגעים מחוקים ותקנות, כמו חוק הנגישות בשנת 2018.

<יהודה רון: אנחנו לא ערוכים לזה בכלל.

<יהודה רון: אני אומר, אני עכשיו מדבר בשם מערכת הבריאות כולה, כי אני גם מתעסק בתקציבים של הגופים האחרים.

<יהודה רון: כלומר, יש לנו בעיה רצינית בתקציב הפיתוח וזו לא בעיה – ופה אני אגן על הפקידים – של הפקידים.

<יהודה רון: בכלל לא.

<יהודה רון: זו בעיה של הממשלה, הבעיה של שר האוצר.

<יהודה רון: כששאלו אותי בזמנו איך זה שתקציב הפיתוח, ואגב, בנו 8,000 מיטות, המון בתי חולים חדשים והחלפה של כל הצריפים בכל בתי החולים שהיו פעם מה שנקרא מחנות צבא, החל מנהרייה, בשיבא וכו'.

<יהודה רון: היה שר אוצר אחד שקראו לו פינחס ספיר.

<יהודה רון: זה הוא.

<יהודה רון: בתי חולים חדשים בכרמל, שני בתי חולים פסיכיאטרים, בית חולים וולפסון, בית חולים הלל יפה ואני לא רוצה למנות עוד בתי חולים.

<יהודה רון: תקציב הפיתוח – וזאת התמונה – אני רוצה שאתם תדעו את זה ואני לא מסתיר פה, כי הדברים האלה נאמרו לכל מי שצריך.

<יהודה רון: תקציב הפיתוח לא יכול להישאר ברמה שהוא.

<יהודה רון: ולכן יש לנו את הבעיות האלה פה ואני לא מתכחש אליהן.

<יהודה רון: יש בתי חולים נוספים, אגב, אני חייב להגיד שלפחות באותם תקציבים שהעמידו לרשותנו, בית החולים סורוקה – ויכול להעיד כאן ד"ר דוידזון – בית החולים הזה קיבל באמת עדיפות ראשונה בכל מה שהיה קשור בתקציבי הפיתוח.

<יהודה רון: אני יכול לומר כאן שתקציב הפיתוח שהועבר משנת 1994 לבית החולים סורוקה, היה הגדול ביותר מכל בתי החולים, כולל הממשלתיים.

<יהודה רון: כל מה שנראה שם בסורוקה, המבנים החדשים, המאסה הכבדה, למעלה מ-600 מיליון שקלים באו מתקציב המדינה במסגרת הסכמי ייצוב.

<יהודה רון: אבל אין ספק שזה לא מספיק.

<יהודה רון: צריך להמשיך.

<יהודה רון: אי אפשר להפסיק.

<יהודה רון: ואני רק אתן דוגמא, בית החולים זיו בצפת לא ממוגן בכלל, הוא נמצא בקו עימות.

<יהודה רון: אין שם חדרי לידה ממוגנים, אין שם חדרי ניתוח ממוגנים.

<יהודה רון: הדבר היחיד שממוגן שם זה מיון.

<יהודה רון: כלומר, יש לנו בעיה רצינית בכל המערכת ואין ספק שה-400 מיליון שקלים האלה הם חלק מהבעיה.

<יהודה רון: אני שמח יחד עם זאת, שבאמת במשך השנים חדרי הלידה, חדרי הניתוח, המיון – שהוא כמובן קטן – אבל הוא מיון ממוגן, אגב, למי שטען, המיון שם הוא ממוגן, אבל הוא קטן.

<יהודה רון: הוא נחנך בשנת 2000 והוא קטן היום.

<יהודה רון: צריך להרחיב אותו.

<יהודה רון: וטיפול נמרץ - - -

אלי אלאלוף: ואז הוא היה כבר הכי גדול בארץ.

<יהודה רון: כן, ודרך אגב, אני מוכרח להגיד לך, 3,000, אבל מאז למדנו את הלקח והבאנו בחשבון בהתפלגות אקספוננציאלית, להביא בחשבון שהמיון זה לא מחלקה.

<יהודה רון: מחלקה, אתה יכול לבנות עוד מחלקה, המיון זו יחידה אינטגרטיבית אחת.

<יהודה רון: אם אתה מראש לא מכנן אותה, זה לא פאזל שאתה יכול להצמיד.

<יהודה רון: אתה מתכנן הכל, עם התייחסות ל-20-30 שנה קדימה.

<יהודה רון: ולכן היום המיון של פורייה, בית חולים קטן – 300 מיטות – הוא בגודל שלו.

<יהודה רון: כלומר, אנחנו כבר למדנו את הלקח וכל המיונים שאנחנו בונים, כולל בברזילי, הם הרבה יותר גדולים.

<יהודה רון: אני רוצה לסכם.

אלי אלאלוף: זה תוכנן באותה תכנית של הצפון שעשינו.

<יהודה רון: כן, כן, זה היה באותה תכנית.

<יהודה רון: אז אני פשוט רוצה לסכם, אני לא רוצה להרחיב.

<יהודה רון: רצינו רק לתת תמונה רחבה יותר לגבי תקציבי הפיתוח.

<יהודה רון: תקציבי הפיתוח צריכים לגדול באופן דרמטי, באופן משמעותי ביותר, על פרישה כמובן של מספר שנים.

<יהודה רון: הערה נוספת, אחרונה, וזה חשוב שתדעו.

<יהודה רון: המיגון שקיים היום הוא נגד רסס והדף, הוא לא נגד פגיעה ישירה.

<יהודה רון: זו נקודה שהיא מאד חשובה, שתבינו את זה.

<יהודה רון: זה רק נגד רסס והדף.

<יהודה רון: פגיעה ישירה במערכת - ויושבים פה אנשי פיקוד העורף - פגיעה ישירה של טילים בסדר גודל מסוים, במשקל מסוים, חלק מהמבנים שהם כביכול ממוגנים – לא יעמדו בזה.

<יהודה רון: אז זה חשוב שאנחנו נדע.

<יהודה רון: תודה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו נאלצים לסכם.

אלי אלאלוף: אנחנו נכנסים לדיון לא פחות קשה, לצערי, שקשור לתאונות העבודה בענף הבנייה.

אלי אלאלוף: ביחד עם חברי, חברי הכנסת, אנחנו מקדמים חוק שינסה להתמודד עם המגפה הזאת, הנוספת.

אלי אלאלוף: א', אני שוב מודה לחברי, חבר הכנסת מאיר כהן על ההזדמנות לדון במיוחד בסורקה, אבל אנחנו גם נשליך לאור הדברים – ואני מאד מעריך את אומץ הלב המקצועי ואת היושרה של חברי יהודה רון, על זה שהוא נתן לנו תמונה אמיתית וקשה על מצב התשתיות של בתי החולים.

אלי אלאלוף: זה ייאמר לזכותך וכנראה גם לזכות המערכת שמעליך – השר והמנכ"ל שמאפשר ביטוי כל כך חופשי של המצוקות של המשרד.

אלי אלאלוף: אנחנו באמת נעשה מעקב מיוחד, במיוחד לאור הדיון של היום על סורוקה.

אלי אלאלוף: אנחנו בתוך ועדת הבריאות נקים עם התייעצות עם השר, ועדת משנה למעקב לפיתוח כל בתי החולים בארץ.

אלי אלאלוף: למרות הספקות שלחלק

אלי אלאלוף: כם אולי יהיו, ואנחנו נתקן את זה רק בעשייה, אנחנו אופטימיים שאפשר לתקן, אפשר לעשות.

אלי אלאלוף: אני במערכת רק שנה וחצי והוא יש לו ותק הרבה יותר גדול, הוא כפול ממני – מאיר – ועם תפקיד שר, אז הוא יודע.

אלי אלאלוף: אם לא מתמודדים אז לא משנים דברים.

אלי אלאלוף: להשאיר, לציין ולהיות סקפטי, זאת לא תכנית עבודה שבדרך כלל אני שותף לה.

אלי אלאלוף: כל מי שרוצה לזלזל במיליון דולר, אז שיביא אותו ואני אתן לו איזה מיליון אפשרויות לעשות את זה.

אלי אלאלוף: אז אל תזלזלו לא בתרומות ולא בפילנתרופיה.

מאיר כהן: אני אפריע לך.

מאיר כהן: בשעה 12:00 יש כאן ישיבה שעוקבת אחר יישום דו"ח ועדת העוני.

מאיר כהן: ב-13:00.

מאיר כהן: אני לא יודע אם אתה זוכרים, אבל זה היום עם משרד הבריאות?

טלי פלוסקוב: כן, כן, היום.

אלי אלאלוף: היום זה דיון כללי.

אלי אלאלוף: אתמול היה דיון עם משרד הבריאות.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: אז רק אני רוצה להגיד לכם, היו כל כך הרבה אנשים סקפטיים, כל כך הרבה אנשים אמרו אתם לא תעשו כלום וכל יום מגיע לכאן אותו משרד ומראה בפועל, איך הוא מקדם דברים בצורה משמעותית.

טלי פלוסקוב: גם בוא לא נשכח ש-6 מיליארד שקלים בתקציב 2016 – המדינה השקיעה על פי דו"ח העוני.

אלי אלאלוף: אוקיי, אז נחזור לסיכום.

אלי אלאלוף: תודה על כל הדברים הטובים, אבל האתגר הוא לפנינו, ואתגר שאין לו בעיות אז הוא לא אתגר, זה חמאה, זה עובר בשקט.

אלי אלאלוף: אז אנחנו נתמודד עם זה.

אלי אלאלוף: ואם כבר פרופסור פייזר פה, אז אני גם אציין שבשבילי סורוקה יש לו שלוחה שהיא אילת, וגם שם צריך לעשות את הדברים.

מאיר כהן: מי זה?

אלי אלאלוף: פרופסור פייזר.

אלי אלאלוף: וזה מהלך שנמשך לשמחתי.

אלי אלאלוף: אז לסיכום, אני שוב מודה לכולם.

אלי אלאלוף: כפי שאמרנו, אנחנו נעשה מעקב שיטתי, כי תפקיד של ועדה בכנסת זה לא רק חקיקה, זה גם לדון בדיונים שהציבור מעוניין בהם וגם לעשות מעקב אחרי החלטות הממשלה וביצוע הממשלה.

אלי אלאלוף: עם שלושת התפקידים האלה אנחנו מתמודדים.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה לציין שהוועדה הזאת, למרות שיש לה שלושה נושאים מאד כבדים – יותר משליש מזמנה מוקדש לנושא בריאות ואני אומר לכם – בלי שחצנות – ובהצלחה.

אלי אלאלוף: אז אנחנו נעמיד את כל זה לרשות סורוקה.

אלי אלאלוף: תודה לכם.

מאיר כהן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.