ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 182, 2016-05-24 11:00

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא מפגע סביבתי חמור כתוצאה מפעילות מַפחמות, בשטחי הרשות הפלשתינית, שטחי A ו-B.

דוד אמסלם: זה דיון, כמדומני, שני, בכנסת הזו, אני רק אתן איזשהו מצע לדיון, להכניס אותנו לקונטקסט של הדיון.

דוד אמסלם: אנחנו עשינו דיון ב-14.12.15, שם ביקשתי להקים צוות בינ-משרדי על מנת לפתור את הבעיה שכולנו כבר מכירים אותה, אין טעם להיכנס אליה, אז מי רוצה לדווח לנו?

דוד אמסלם: מי זה היו"ר?

<אלון זסק: צביקה.

<קריאה: לא אתה היושב ראש?

<אלון זסק: לא, צביקה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<צביקה כהן: בוקר טוב לכולם, אני צביקה כהן, סמנכ"ל השקעות ומימון.

<צביקה כהן: אני מוניתי ליו"ר הצוות, ביחד עם אלון.

<צביקה כהן: הצוות גמר את עבודתו ב-13 בינואר 2016.

<צביקה כהן: היינו בשטח כמה פעמים, שיתוף ציבור, הבנו את החומרה של המפגע והצוות שׂם מסקנות מאוד ברורות, גם מבחינת המשרד להגנת הסביבה.

<צביקה כהן: לפני כשבוע - - -

<אלון זסק: גם מבחינת המינהל האזרחי.

<צביקה כהן: גם מבחינת המינהל האזרחי.

<צביקה כהן: בסדר, כמו שאני אמרתי.

דוד אמסלם: איך שכחת את זה?

<צביקה כהן: לא שכחתי, הוא הזכיר לי ואני שמח - - -

<אלון זסק: בוועדה, ביחד.

<צביקה כהן: כן, כן, צודק.

<צביקה כהן: כמו שאמרתי, המסקנות נכתבו ב-13 בינואר.

<צביקה כהן: לפני שבוע וחצי נחתם הסכם סופי עם משרד האוצר והמשרד להגנת הסביבה, על האמצעים הנדרשים כדי לבצע את מה שצריך לבצע ואני אעשה את זה בקצרה.

<צביקה כהן: אנחנו, כמשרד החקלאות, יש לנו טיוטת צו מוכנה, הוא צריך לבוא לפה, לוועדה, אחרי שהשר יחתום.

<צביקה כהן: הצו הזה אומר: כל העברה של גדם, אבוקדו והדרים בשלב הראשון, מכל הארץ, אנחנו דווקא בחרנו את כל הארץ, גם בגליל העליון, כל העברה נדרש בגינה היתר העברה ופה ייכנס שאם מישהו יעבור בלי זה, אז זו עבירה.

<צביקה כהן: אנחנו גם נדאג בהמשך, כחלק מהמסקנות של הצוות, שיהיו קנסות מינהליים, גם על המוביל וגם על שולחו.

<צביקה כהן: זאת אומרת, החקלאי גם צריך להבין שאם הוא שולח מוביל למקום לא מוסדר אז הוא גם 'יזכה' – בגרשיים, לקנס מינהלי.

<צביקה כהן: זה תהליך שיקרה אחרי שהצו ייחתם.

<צביקה כהן: הבנתי שמשפטית, יש איזה תהליך, זה לא קורה ישר אבל, אנחנו בפירוש שם.

<צביקה כהן: בין היתר קיבלנו, כמשרד, תקנים לרגולציה הזאת, זאת אומרת, יהיו אנשים שלנו במחוזות הרלבנטיים.

<צביקה כהן: בינתיים הם יהיו במחוז השפלה וההר, מחוז העמקים ומחוז המרכז, גם מחוזות גדרה, חדרה.

<צביקה כהן: אלה המחוזות - - -

חיים ילין: שמהפרדסים יוצאים.

<צביקה כהן: שמשם יוצאים - - -

<אלון זסק: גם מטבריה יוצאים וגם מאילת.

<צביקה כהן: יפה, יפה ולכן - - -

חיים ילין: אנחנו לא רוצים שימשיכו לצאת - - - שהחקלאות דואגת לחקלאים.

<צביקה כהן: סליחה?

<צביקה כהן: אני - - -

דוד אמסלם: תמשיך.

<צביקה כהן: אני ב"ולכן", אז לא הקשבתי - - -

דוד אמסלם: צביקה, אתה נותן דיווח.

דוד אמסלם: תתעלם ממה שאומרים לך בצדדים.

דוד אמסלם: תגיד לי אם הוא מפריע, אני אוציא אותו.

<צביקה כהן: תן לו התראה.

חיים ילין: שלש התראות.

<צביקה כהן: אני דואג לך.

דוד אמסלם: בוא נדווח צביקה, אנחנו כבר גמרנו את הדיון.

דוד אמסלם: באנו לשמוע דיווח.

<צביקה כהן: זה הולך להיגמר.

<צביקה כהן: לאור ההערה ששמענו פה, היתר ההעברה בתוקף בכל הארץ.

דוד אמסלם: את זה הבנתי.

דוד אמסלם: אני אכוון אותך בשאלות שלי בקטע הזה.

<צביקה כהן: עוד שניה אני מסיים.

<צביקה כהן: יהיו שני אנשים בכל הארץ שיהיו אחראים על היתר ההעברה עצמו, זאת אומרת, על מתן ההיתר למקום מורשה וכרגע – אולי אחרי זה עוד נמשיך אבל המקומות המורשים כרגע, הם באחריות המשרד להגנת הסביבה.

<צביקה כהן: הם יכשירו שני מערומים או שלושה מערומים באזורים הרלבנטיים, בטווח הקרוב ובטווח הביניים, כאשר בטווח של שנה הבאה – זה כבר אלון ידווח, בטווח הבא, אנחנו מדברים על מפעלים שיקבלו תמיכה מהגנת הסביבה לכופתאות, לייצר - - -

דוד אמסלם: מפעלים בארץ?

<צביקה כהן: מפעלים בארץ.

<צביקה כהן: אלון ימשיך עם זה.

<צביקה כהן: בנושא של האכיפה - - -

דוד אמסלם: זו הנקודה שמעניינת.

דוד אמסלם: איפה אלבז נכנס לתמונה?

<צביקה כהן: אלבז תמיד בתמונה.

דוד אמסלם: זה נכון, השאלה היא אם ב'קנטים' או באמצע.

<צביקה כהן: אלבז יבחר איפה להיות.

<צביקה כהן: אנחנו בתמונה של האכיפה על ההעברה ועל החקלאים וזו האכיפה שקיבלנו לה מסגרות תעסוקה של רט"ג, אנחנו נכשיר אותם.

דוד אמסלם: כמה פקחים כאלה?

<צביקה כהן: קיבלנו שלושה ייעודיים של רט"ג ואני מבין, בטח אלבז יוסיף, יש עוד שנים עשר של "יחידת דוד" שמקבלים - - -

דוד אמסלם: שיהיה בשוטף, לא קשור רק לזה.

<צביקה כהן: האכיפה כרגע צריכה להתבצע בתוך ישראל על ידי פקחי רט"ג שאנחנו נכשיר אותם ביחד עם אלון.

דוד אמסלם: והם יהיו כפופים לאלבז?

<צביקה כהן: בתוך הארץ לא, עוד לא החלטנו, הרי הם עובדים - - -

דוד אמסלם: אני רוצה לשאול שאלה פשוטה.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את העניין.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר, אם הוא מסתובב בין קריית מלאכי לעזריקם זה פחות חשוב לי.

דוד אמסלם: חשוב לנו אם הוא חוצה את כביש 5, אם הוא נוסע ועובר לרשות.

דוד אמסלם: הרי היום, מה הסיפור, שהמפחמות הן שם.

דוד אמסלם: הגזם עובר מפה לשם.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים איפה הוא עובר.

דוד אמסלם: הרי אם הוא עובר בהטסה, אז עזוב, לא דיברנו אבל אם הוא עובר דרך המחסום, חלק מהמקומות שיש מחסומים - - -

בצלאל סמוטריץ': זו - - -

דוד אמסלם: יש חלק שיש את הכביש, כרגיל.

<צביקה כהן: הנה, הוא ענה לך.

דוד אמסלם: לכן הוא צריך ריכוז אכיפה במקומות האלה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אם אתה נותן לו תיגבור אכיפה, אז אני חושב ששלושה פקחים – אם היו מאתיים אז אתה צודק, שישימו אותם בדרכים, אולי יתפסו גם בדרך אבל שלושה, לכן אני שואל אם הם מסונכרנים עם אלבז - - -

<בני אלבז: אני אגיד לך מה אנחנו עושים שם.

<בני אלבז: אנחנו, הצוות שלנו היום מבצע מודיעין בשטח, יחידת דוד שלנו עושה בכל הפרדסים, מעבירים דיווחים היום ליחידת הפיצו"ח - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: הם חלק מיחידת הפיצו"ח?

<צביקה כהן: הפקחים האלה, ההסמכה שלהם תהיה לפי פקודת היערות.

<צביקה כהן: לפי פקודת היערות, הפיצו"ח ואנחנו אוכפים, אז הפקחים האלה, עדיין לא סגור מי יהיה אחראי עליהם, אנחנו או אלון, אנחנו צריכים לסגור את זה מה יהיה הכי נכון, אין פה עניין של - - -

דוד אמסלם: למה לא סגרתם עד עכשיו?

דוד אמסלם: הייתם צריכים לקיים דיון.

<צביקה כהן: תקשיב, בהסכם סגור שזה אנחנו, כתוב.

<צביקה כהן: בהסכם סגור שאנחנו אבל אנחנו רוצים לייעל את העסק.

דוד אמסלם: צביקה, יש לי הצעה.

דוד אמסלם: קודם כל, תראה, אני מברך על מה שהגענו עד עכשיו אבל, בוא אני אגיד לך, בסוף אני מציע שגם אתם ואלון, יחד עם אלבז, כל הגופים, תתחילו לפרוט את זה הלכה למעשה, תעשו איזשהו - - - תתחילו לעשות את מה שנקרא מקרים ותגובות ותראו איפה צריך, הרי בדיון של שעה, אנחנו יושבים, ארבעתנו, אנחנו מציבים את האמצעים שיש, שכבר סוכם עליהם, במקומות הכי נכונים.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש 'לתפור' את זה.

דוד אמסלם: חבל, לא צריך בשביל זה עוד חודשיים.

<צביקה כהן: לא, לא, לא, בשום פנים ואופן.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, אחרי הדיון תעשו לכם איזושהי ישיבת עבודה.

<קריאה: האג"ת.

דוד אמסלם: לא, האג"ת - - - לא על שיטת העבודה, תראו בדיוק מי כפוף למי וכו', בסדר?

דוד אמסלם: או.

דוד אמסלם: קיי, הלאה.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים עד עכשיו על צו שלא יאפשר את המעבר, שהיום הוא לא קיים אז לכן אנחנו לא יכולים לפעול.

דוד אמסלם: אחרי שיש את הצו אז אנחנו מתחילים עם פעולות האכיפה, זה מצד אחד, ומצד שני, בפעולת מה שנקרא ויסות בישראל לתוך איזשהו מפעל גזם שיעשה מזה - - -

<צביקה כהן: להגיד עוד משהו.

<צביקה כהן: גם יש תמריץ לחקלאים.

<צביקה כהן: אל"ף, תהיה הסברה לחקלאים, משותפת לשני המשרדים, ותמריץ לחקלאים, בשנתיים הראשונות – לא הולכים קדימה יותר מדי, מי שיעביר גדם למקום מוסדר או ירסק במקום, יקבל איזשהו סכום דרך המחוזות שלנו, סכום לטון, על מנת שלאף אחד לא יהיה כדאי להיתפס - - -

דוד אמסלם: זה Incentive חיובי, פעם אחת זה בגלל שיקבל קנס ופעם שניה, אתה אומר, הוא יקבל סובסידיה.

<צביקה כהן: תשמע את חיים מה הוא אומר על זה.

דוד אמסלם: יפה מאד.

דוד אמסלם: אלון, אתה רוצה להוסיף?

דוד אמסלם: רק שניה, עוד מעט נשמע את הכול.

דוד אמסלם: בוא נשמע את אלון.

דוד אמסלם: צביקה, יש עוד משהו?

<צביקה כהן: אלה ה-High Loghts.

<אלון זסק: אם אנחנו מדברים על incentives חיוביים אז בנוסף לזה גם - - -

דוד אמסלם: למיקרופון.

<אלון זסק: בנוסף לזה, דרך מנהלת ההשקעות אנחנו נתמוך ברכישת מרסקות גזם גדולות.

<צביקה כהן: גדם.

<אלון זסק: גדם.

דוד אמסלם: יש לי הצעה בשבילך, אני יכול להציע הצעה?

<אלון זסק: ברור.

דוד אמסלם: תשמע, לפני כעשר שנים, קצת יותר, שתים עשרה שנים, אני רכשתי את אחת ממרסקות הגזם הכי גדולות בישראל.

דוד אמסלם: היא עלתה לי אז מיליון וחצי שקל, אתם נתתם לי בערך חצי מיליון.

דוד אמסלם: אני מספר לך.

דוד אמסלם: מרסקת גזם כזו, אני לא צריך, היא לא עובדת ב full capacity, אני יכול לתת שירות כמעט לכל המרחב פה, לכן אני מציע לכם, תעשו עבודה אצלכם במשרד, תחליטו כמה גזם יש במדינת ישראל ותחליטו אילו ערים אתם רוכשים להן ביחד, אתם עושים joined matching ורוכשים.

דוד אמסלם: והסביבה עצמה, תמורת תשלום מסוים, מקבלת.

דוד אמסלם: ככה אתה 'תופר' את כל המדינה.

<אלון זסק: זה בדיוק מה שהולך להיות.

<אלון זסק: זה נעשה במינהלת ההשקעות, כבר היום, יש מנגנון כזה, עשינו גם מנגנון עם מרסקות קטנות שזה פחות לגבי הגדמים אבל גם מרסקות גדולות, רק עכשיו יש 'בקנה' עוד שלש בקשות למרסקות גדולות.

<אלון זסק: המטרה היא שיהיה אפשר – ויש לנו כרגע תקציב של 3 מיליון וב-2017 עוד שלושה, סך הכול - - -

<צביקה כהן: ששה אבל - - -

<קריאה: זה לא מספיק כי אני צריך גם - - -

<אלון זסק: אלו מרסקות גדולות שלמעשה, הן מונעות את כל הבעיה.

<אלון זסק: זאת אומרת, אם חקלאי כבר בשטח שלו מרסק את הגדמים אז הגענו למצב שבו אתה מקבל רסק.

<אלון זסק: רסק קטן כבר לא טוב למפחמות, הוא טוב לחיפוי קרקע, הוא טוב לחקלאי, הוא טוב לעשות מזה אנרגיה, הוא טוב להרבה דברים אבל הוא כבר לא טוב למפחמות.

דוד אמסלם: הבנתי.

<אלון זסק: ואז פתרת את זה, גם זה נכנס במסגרת התמיכה - - -

<צביקה כהן: הרגולציה תהיה מיותרת, הוא לא צריך היתר העברה כי אין לו גדם.

<צביקה כהן: הרעיון הוא שגם מועצות אזוריות - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, קרן הניקיון, תבדקו, אתם יכולים להשתמש בה גם.

<אלון זסק: הכסף הזה בא מקרן הניקיון.

דוד אמסלם: טוב.

<קריאה: במקרה, במקרה.

דוד אמסלם: אז אתה לא צריך להיות מוגבל לששה מיליון, בבקשה.

<צביקה כהן: תודה רבה.

<צביקה כהן: 'בגדול', את הכסף הזה ייתן משרד החקלאות, אנחנו גם נאפשר למועצות אזוריות לקנות כלים כאלה, אם הן ירצו, של המרסקות הגדולות, כדי שיהיה - - -

דוד אמסלם: מצוין, 'חבל על הזמן'.

<אלון זסק: ואז הוא נותן שירות - - - בכל האיזור, לא חקלאי - - -

דוד אמסלם: לפני שאנחנו עוברים לאלבז, בוא תמשיך, תן לנו לוחות זמנים וכו'.

<צביקה כהן: רגע, בנוסף, ישנו תקציב קטן, אם אנחנו עדיין ב'מקל וגזר', תקציב קטן שאני לא יודע אם הוא מנוצל או לא, למפחמות ידידותיות, מפחמות שחקלאים או גופים גדולים - - -

דוד אמסלם: בארץ?

<צביקה כהן: בתוך הארץ.

<צביקה כהן: מפחמות שיעברו את כל האישורים של - - -

דוד אמסלם: זה לא יקרה.

<צביקה כהן: אני כבר אומר, אתה אומר שלא יקרה, אתה יודע למה.

דוד אמסלם: כלכלית זה לא יקרה.

<בני אלבז: אני אסביר, אני אתן רקע על זה גם - - - שניה, תן לי רק - - -

דוד אמסלם: אני יכול לתת איזושהי חשיבה - - -

<קריאה: אפשר לשאול?

דוד אמסלם: רק שניה, דקה, עוד מעט.

<צביקה כהן: אם יקרה או לא יקרה - - -

דוד אמסלם: אבל אם אתה העלית את זה, צביקה, אני רוצה ללכת אולי לחשיבה קצת יותר מהפכנית.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר בדיון הקודם, אנחנו הבנו שמדובר בצד השני בסביבות הארבעים מפחמות, ארבעים, האם יותר?

<בני אלבז: היו בזמנו שמונה מאות מפחמות, ירדו עכשיו לסביבות מאה.

<בני אלבז: היום אני יכול - - -

דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת, אולי במקביל, כמשלים, כמוצר משלים של העניין, האם אפשר לדבר עם הצד השני באמצעות הצבא והגופים האזרחיים, לשכנע אותם שהם יעברו למפחמות הידידותיות ואנחנו נשלם להם?

<בני אלבז: אני אתן לך את הרקע.

דוד אמסלם: בסך הכול, אני, בעיני רוחי, אין לי ענין לפגוע לו בפרנסה שם, רק יש לנו בעיה עם העשן שלו.

<בני אלבז: אני אתן לך את הרקע ואני אמשיך.

<בני אלבז: לדעתי, הם סיימו – האם אני יכול להסביר?

דוד אמסלם: בסדר, דבר.

דוד אמסלם: אתה רוצה לדבר אחרי כן?

<בני אלבז: לא, לא, אני אתן לך תשובה על הדבר הזה.

<בני אלבז: קודם כל אני חושב שמפחמות – אין מצב שלא יהיה זיהום מסוים ממפחמות.

<בני אלבז: קודם כל, אני אומר לך, גם עכשיו, אני מתנגד להקמת מפחמות בשטחים של פרדסים, בישראל או בכל מקום, כי המפגע חוצה גבולות, גם ישובים צמודים לפרדסים וגם - - - כל מפחמה ידידותית שנכין אותה ושתעמוד בכל התקנים – תמיד יהיה אחוז זיהום קטן, שהוא לא יהיה במאה - - -

דוד אמסלם: אחרי כמה - - -

<בני אלבז: אנחנו פיתחנו מפחמה ניסיונית, בשלבי סיום שלה, תוך חודשיים היא יוצאת לפועל, כבר הסתיימה - - -

דוד אמסלם: אתם מפתחים אותה?

<בני אלבז: אני פיתחתי אותה.

<בני אלבז: המינהל האזרחי ביחד עם פלשתינאים, מדענים פלשתינאים ומדענים ישראלים, היא עברה את כל ההליך של המשרד להגנת הסביבה, המינהל האזרחי גם והמשרד להגנת הסביבה, תקציב מליון שקל, אשמח לקחת אותך לראות אותה ואשמח גם שתצטרף אלי היום לסיור, בשעה שתים וחצי, בשטח A, שמנכ"ל המשרד - - -

דוד אמסלם: אני מקווה שלא ישביעו ממשלה, יכול להיות - - - לראות איזו מפחמה אז נדחה את ההשבעה.

<בני אלבז: היום אני נכנס לשטחים A, B עם מנכ"ל המשרד, שרואה את העדיפות הראשונה, ראשונה, לאחר שישב עם כל התושבים של מצפה אילן, בישיבה גדולה והתחייב לעמוד ביעדים שהציב לעצמו, על מניעת זיהום אויר.

דוד אמסלם: מאה אחוז.

דוד אמסלם: תודה, תודה, אלון, אתה רוצה להמשיך, במיוחד עם לוחות זמנים?

<אלון זסק: לוחות זמנים.

<אלון זסק: צביקה דיבר על הצו, טיוטת צו יש כבר, אני מניח - - -

<צביקה כהן: הטיוטה קיימת, היא מוסכמת על כולם.

דוד אמסלם: היא אמורה לעבור – איפה?

<אלון זסק: נביא אותה אליך, השר יחתום, נעביר אותה אליך כמה שיותר מוקדם, מבחינתנו - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, לחתום זה שלש דקות.

דוד אמסלם: תגיד לו שאנחנו לא מחכים עכשיו שבועיים שלושה.

דוד אמסלם: שייקח שבע דקות.

<צביקה כהן: יש שם הערה בצו הזה, הקנס צריך להיות כבד כי כל משאית כזו מרוויחים ממנה שלושים אלף - - -

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה, כל קנס שתביאו מקובל עליי.

<בני אלבז: מדברים על קנס כבד.

דוד אמסלם: אני מסכים אתך.

יעל כהן-פארן: מה הקנס שמתאים?

דוד אמסלם: זה בצו, בצו אנחנו נדון על זה.

יעל כהן-פארן: מה יש בצו?

דוד אמסלם: לא חשוב, הדיון הוא לא על הצו.

<קריאה: שיגישו את הטיוטה.

דוד אמסלם: כשיגישו את הטיוטה נדבר על זה.

<אלון זסק: זה לגבי לוחות זמנים של הצו.

דוד אמסלם: נניח שאחרי שאנחנו מעבירים את הצו, כל הכוח אדם, המתודיקה - - -

<אלון זסק: זה לוקח את הזמן שלו אבל - - -

דוד אמסלם: אז בואו נסכם.

<אלון זסק: אנחנו לא מחכים, לא מחכים.

דוד אמסלם: בואו נסכם מתי.

דוד אמסלם: אנחנו רק מחתימים את הצו וכולם 'רצים'.

<אלון זסק: הצו יש לו 30 יום פעולה.

<אלון זסק: אנחנו כבר התחלנו עם התיקנון של התקנים.

<אלון זסק: יושב פה איש האוצר, הוא בטח יעזור לנו גם בנושא הזה.

<אלון זסק: אנחנו מבחינתנו, עם תקנים זמניים לשנתיים, אפשר להוציא מכרז, לא מחר בבוקר אבל גם אם זה מחרתיים בבוקר, מבחינתנו - - -

דוד אמסלם: האם אנחנו יכולים לסכם, שניה, דקה, דקה, שניה, תרשה לי - - -

<אלון זסק: שניה, עוד מלה.

דוד אמסלם: כן.

<עמית נצר: יש לנו הערות לצו, צביקה.

<צביקה כהן: מה זה?

<עמית נצר: יש לנו גם הערות לצו.

דוד אמסלם: הצו לא כאן, הוא לא עכשיו, שניה, שניה.

דוד אמסלם: מפריע לי.

דוד אמסלם: שניה.

דוד אמסלם: שניה.

דוד אמסלם: תומר.

דוד אמסלם: מפריע לי.

דוד אמסלם: כשאנחנו נדון על הצו אנחנו נדון בהערות על הצו, זה לא הנושא.

דוד אמסלם: אני רק רוצה לדעת מבחינת

דוד אמסלם: כם, האם אני יכול לסכם בסיכום שבסוף המושב אני עושה איזושהי ישיבה קצרה, כדי שתגידו לי: דודי, תשמע, אנחנו באופן חגיגי, כבר יש - - -

<אלון זסק: שהתחלנו לאכוף.

דוד אמסלם: אנחנו מתחילים עכשיו.

דוד אמסלם: אפשרי?

<צביקה כהן: כן, כן.

דוד אמסלם: אפשרי?

דוד אמסלם: זה נשמע מקובל?

<תומר רוזנר: זה כולל את הצווים שצריך ואת הכול.

<תומר רוזנר: את ההפעלה של חקיקה מינהלית, הסמכת פקחי רט"ג, הכול, כן?

דוד אמסלם: כל התהליך.

דוד אמסלם: עכשיו אני רק אבקש דבר אחד, רק שניה, אני רוצה רק, שניה, צביקה, אני רק מבקש דבר אחד: אם יש עיכוב בחתימה כזאת או אחרת, אז אתם מעדכנים אותי, יכול להיות שאני אחתים לכם אותה, בסדר?

דוד אמסלם: אני פקיד אצלכם בעניין הזה, תפעילו אותי, שלא יקרה מצב שאתם תגיעו עוד חודשיים, תגידו: תשמע, שר החקלאות נסע לסין, התעכב שם ארבעה חודשים, לא מצא עט, תגידו לי, בסדר?

<צביקה כהן: תענה לאס.

<צביקה כהן: אמ.

<צביקה כהן: אסים שלי.

דוד אמסלם: עונה, אני עונה לך.

<צביקה כהן: לא ענית לי.

דוד אמסלם: לא עניתי?

<צביקה כהן: לא.

דוד אמסלם: אז יכול להיות, אתה יודע מה, אני מתנצל.

<קריאה: בוא נגיד כך, אם אתה לא משיג אותו – דבר אתי, אני אשיג אותו והוא ישיג לך את - - -

חיים ילין: להראות לך איך בירוקרטיה עובדת, כן?

דוד אמסלם: אלבז, כמה משפטים ואחרי זה נעבור.

<בני אלבז: אני אתן רקע - - - של המצב.

<בני אלבז: קודם כל, בשטח, בזמנו היו 800 מפחמות, 400-800 מפחמות, המפחמות ירדו היום לסביבות מאה, עם הלחץ האכיפתי והלחץ הסביבתי שישנו.

<בני אלבז: היום הפרדסנים ממשיכים למכור את העצים האלה, אנחנו תופסים בלילות משאיות כאלו, רק שלשום נתפסה משאית עם - - - הערכה שלי אולי יותר מ-50,000 שקל סחורה, הועברה אלינו ואנחנו, הצוות - - -

בצלאל סמוטריץ': אתה אחרי זה מחזיר להם את זה, אחרי חודש.

<בני אלבז: נכון מאד.

<בני אלבז: אני לא יכול יותר להחזיק אותם.

בצלאל סמוטריץ': אז תיתן קנס.

<בני אלבז: זה מה שאנחנו עושים, את הקנס.

<בני אלבז: זה ממש כך.

<בני אלבז: אנחנו פה בבעיה בנושא המשפטי של לקחת ולהחרים את הכול - - -

<קריאה: אתה לא יכול להחרים?

<בני אלבז: הרבה חומר אני מחרים ואנחנו עובדים על זה עם היועצים המשפטיים שלנו בנושא.

דוד אמסלם: אמרת "יועצים משפטיים" – יש בעיה אבל פה אני רוצה להציע לכם מודל, תבחנו אותו.

דוד אמסלם: בנושא הזה של הרשויות, יש כל מיני צווים ותבדקו שהם יכולים לחלוט גם כלי רכב ומשאיות, למכור חלק מהסחורות, יש שם סנקציות חריפות בכל מיני נושאים אחרים אז כך שאתם יכולים, אתה לא חייב להמציא את הגלגל.

<קריאה: כן, אבל - - -

דוד אמסלם: כן, כן, לא, חוקי מדינה שמסמיכים אותם.

דוד אמסלם: כשהיו עבירות בנייה בירושלים, אני אומר לכם, הפקעות עודפי עפר, חילטנו טרקטורים ומשאיות, מספר לכם, העמדנו אותם חודשים.

<בני אלבז: אנחנו בתחילת - - -

דוד אמסלם: לכן תבדקו.

דוד אמסלם: כנ"ל סחורה שמחרימים לכל מיני אנשים אז אני מניח שאולי יש אופציה למכור אותה, חבל לזרוק - - -

<בני אלבז: יש חומרים, למשל, חומרים מסוכנים, יש לי צו שאני יכול לחלוט ולהעביר את זה לרמת חובב - - - אני עושה את זה גם הרבה באיו"ש.

<בני אלבז: דבר שני, בתחילת יוני אנחנו יוצאים למכרזים על 12 התפקידים החדשים, שנאייש אותם, כמובן - - - אדיר באזור הצפון, כדי למנוע את העברת הגדמים לכיוון איו"ש.

<בני אלבז: אני מציין ומחדד שפרדסנים ממשיכים למכור סחורה לפלשתינים.

דוד אמסלם: טוב, תודה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת - - -

בצלאל סמוטריץ': שאלת הבהרה קטנה, לְבֶּני.

בצלאל סמוטריץ': ה-12 פקחים, לאן זה הולך?

<בני אלבז: הולכים ליחידת דוד, שעד היום לקחו מעל 380 משאיות.

בצלאל סמוטריץ': ויחידת "דוד" היא יחידה שכפופה אליך?

בצלאל סמוטריץ': היא - - -

<בני אלבז: היא כפופה אליי על כל - - -

בצלאל סמוטריץ': לא קשור - - - לא הולך מחר - - -

<בני אלבז: כפופה אליי על כל המשתמע מכך, זו יחידה שהייתה ברט"ג, המשרד להגנת הסביבה, השר להגנת הסביבה, מנכ"ל המשרד, אישר, החשב הכללי אישר כבר את הגדלת היחידה, יש תוצאות - - -

דוד אמסלם: תודה, תודה, חבר הכנסת ילין, בבקשה.

חיים ילין: תודה רבה כבוד היושב ראש, אני מברך אבל בסוף 'אלוהים נמצא באותיות הקטנות'.

חיים ילין: אין מה לעשות.

דוד אמסלם: בפרטים, בפרטים.

חיים ילין: בתפיסה, התפיסה היא נכונה ואני חושב שזה בסופו של דבר הפתרון.

חיים ילין: התחילו להבין שהגזם הוא לא נטל אלא שהגזם עצמו הוא מרכיב חיוני מאוד שיש בו צורך.

חיים ילין: אתמול היה פה דיון שהשר להגנת הסביבה היה בו ואולי עכשיו אפשר להבין חלק מהדברים שאני אמרתי.

חיים ילין: יש לפחות כמה מתקנים של בוצת אדם שאם מערבבים את הגזם עצמו, אחרי שריסקת אותו, אז אתה גורם לזה שיש לך ערך אנרגטי של המוצר הזה, שהוא מאוד חשוב למדינת ישראל והוא 'ירוק' לחלוטין.

חיים ילין: אני מאד מקווה שיימצאו את הפתרון של מפחמות שלא מזיקות לאוויר ולא עושות נזק.

חיים ילין: אם יש לכם פתרון כזה אז אנחנו יכולים להביא את זה לכלל מדינת ישראל ולשרוף מה שאתם רוצים, כי אם יש דבר כזה טוב – אני לא מכיר מושג כזה, במדינת ישראל – כל דבר, ואני מדבר בתוך - - - למרות שאצלך זה "כל מדינת ישראל" אבל עדיין, החוקים שם לא אותו דבר, אי אפשר לשרוף, אסור לשרוף.

חיים ילין: למרות שיש מתקנים באירופה ששורפים לצורך אנרגיה, פה במדינת ישראל לא.

חיים ילין: אנחנו ממש מפגרים בהרבה מאד שנים.

חיים ילין: ההתייחסות עכשיו היא רק למפחמות והכול בסדר, הכול קורה במרכז הארץ, כי שם לצערי, שטחים חקלאיים הופכים להיות בטון כי זו מדיניות, בצער אני אומר את הדברים האלה.

חיים ילין: מעט מאוד – וצביקה, תתקן אותי, אולי אני לא צודק, מעט מאוד מחליפים זנים ועושים הרכבות, זאת אומרת, שהחלק העליון הולך ונעלם ונשאר בעצם הגזע בשביל להרכיב זן חדש ובנוסף, אני רואה את הנהירה של אותם פרדסנים שמגיעים אלינו לנגב, ואני לא יודע מה עם המטעים בצפון.

חיים ילין: יש גם גזם - - -

<תומר רוזנר: האם זה בעיקר אבוקדו והדרים?

חיים ילין: כן, באזור שהוא מדבר עליו זה רק הדרים, אין נשירים, בוא נגיד בצורה כזאת, אלא יותר לכיוון הצפון, הנשירים הם באזור רמת הגולן, גליל עליון וכו'.

<בני אלבז: או דרום.

<בני אלבז: או חרמון - - -

חיים ילין: כן, כן, אבל פה הנקודה, שיש גזם שלא מתייחסים אליו בכלל.

חיים ילין: שמשרד החקלאות נותן אישורי שריפה, שזה הגזם של החממות והגזם הזה, שממשיכים לשרוף, הרי למה אני אומר את זה?

חיים ילין: נכון שזה דיון אחר - - -

דוד אמסלם: אנחנו לא עושים דיון על כל הגזם במדינת ישראל עכשיו.

חיים ילין: אני יודע אבל אחת הבעיות שלנו היא שאנחנו תמיד מנסים לפתור איזושהי בעיה ספציפית ולא מסתכלים בצורה אסטרטגית על כל מה שקורה במדינת ישראל.

חיים ילין: אתה לבד אמרת "תמפה את הגזם במדינת ישראל", נכון אמרת?

דוד אמסלם: זה לא הדיון הזה.

חיים ילין: רגע, אבל אמרת?

דוד אמסלם: כן, אבל - - -

חיים ילין: אני לא אמרתי את זה, אתה אמרת את זה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש - - -

דוד אמסלם: אני אסביר לך.

דוד אמסלם: אני משתדל לעשות את הדיון על הנושא שהגדרנו.

דוד אמסלם: הדיון כאן הוא לא על כל הגזם במדינת ישראל.

דוד אמסלם: זה על הגזם, זה על המפחמות בכלל, לא על הגזם.

חיים ילין: אתה צודק ויש גם ראש רשות פה וראש רשות לא יודע לחשוב רק בצורה כזאת, כי הוא חושב תמיד בצורה - - -

דוד אמסלם: בוא נתכנס.

חיים ילין: לכן אני חושב שאם הולכים, ואני אומר לך איפה תהיה הבעיה, תהיה הבעיה ב'קול קורא' של המגרסה, איך יקבלו, מה האוצר יעשה, מי יחתום, איזה matching יצטרכו לשים שם, אם כן או לא, אם זה מאה אחוז או שזה רכוש, הדברים בסוף יפלו, צביקה, אני אומר לך, על הדברים האלה, מגרסה - - -

דוד אמסלם: יש - - - פה ונתקדם.

דוד אמסלם: אתה כבר מספר איפה נכשלנו?

<קריאה: אם הגענו למצב שהכסף מקרן הניקיון הולך למשרד החקלאות - - -

חיים ילין: בגלל זה אמרתי - - -

<קריאה: זה אומר שנותנים - - -

דוד אמסלם: חיים, בוא קח עשרים שניות - - -

חיים ילין: בגלל זה בירכתי ואמרתי, בירכתי ואמרתי, מה אתה רוצה ממני?

חיים ילין: מהלך בלתי רגיל, זה שמשרד להגנת הסביבה יושב עם משרד החקלאות ביחד ומנסים לפתור בעיה, לא רק שם, אני כבר אומר לך, גם על הפסולת החקלאית אתם צריכים לשבת - - -

דוד אמסלם: תודה, חיים.

חיים ילין: זה לא נטל.

חיים ילין: היום זה נטל.

דוד אמסלם: תודה רבה.

חיים ילין: על לא דבר.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אל"ף, אני רוצה להגיד 'שאפו' ולברך, דוח - - -

דוד אמסלם: מאיפה התחלנו ולאן הגענו.

בצלאל סמוטריץ': הישגים גדולים וכו', יפה מאד, אני תמיד בעד אבל אני כן רוצה לשאול את 'שאלת הילד הקטן', מהסיפור על "בגדי המלך החדשים" - - -

חיים ילין: שנים אני מדבר.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אני מכיר את הסוגיה הזאת, שש שבע, שמונה, כמה אנחנו כבר מתעסקים אתה ביחד, ואני גר, בעוונותיי הרבים, כידוע, באזור הזה וגם בכביש 5, אדוני היועץ המשפטי, יש מחסום.

בצלאל סמוטריץ': אי אפשר להיכנס ולצאת מיהודה ושומרון, לצערנו, בלי מחסום.

<בני אלבז: אפשר.

בצלאל סמוטריץ': אי אפשר.

<בני אלבז: להיכנס ליהודה ושומרון דרך חוצ"ש באופן חופשי.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, רגע, שניה, רגע.

דוד אמסלם: הוא אומר פה - - -

בצלאל סמוטריץ': גם בחוצ"ש יש מחסום.

<בני אלבז: אין מחסום מתוך ישראל.

בצלאל סמוטריץ': יש מחסום - - -

<בני אלבז: מישראל לאיו"ש אתה יכול להיכנס חופשי.

בצלאל סמוטריץ': בני, בני ידידי, מאחר ואני נוסע שם - - -

דוד אמסלם: חבר'ה, חבר'ה, חבר'ה, שניה, סמוטריץ', עזוב עכשיו את הסיפור של המחסום.

בצלאל סמוטריץ': לא רק שיש מחסום, מי שיודע, יש בו אפילו יש לו מצלמת מהירות, מי שבא מתוך מדינת ישראל, מן המקום הנכון, לצד הנכון של הקו הירוק, עלול גם לנסוע מהר - - -

חיים ילין: הוא אומר את זה מניסיון, 'חטף' קנס כנראה.

בצלאל סמוטריץ': לא 'חטפתי', אני אומר מצלמות - - -

<בני אלבז: כל - - -

בצלאל סמוטריץ': בני, אני רק אומר, אני בעד, תראו, אני בעד ואגב, באמת, אני חושב ש-12 פקחים, רק לאיכות סביבה, רק ליהודה ושומרון, כמה בכל הארץ?

<בני אלבז: לא לכל יהודה ושומרון, רק למעברים, שים לב.

בצלאל סמוטריץ': רק למעברים?

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, זה המון, אנחנו בעד לתגבר - - -

דוד אמסלם: עוד פעם, עוד פעם.

בצלאל סמוטריץ': לא, אני בעד, כמה שיותר פקחים וכמה שיותר מגרסות אבל רק רגע - - -

דוד אמסלם: חבר'ה, בצלאל, תקשיב, רק שניה, אני אסביר.

דוד אמסלם: תשמעו, בשתים עשרה מסתיים הדיון.

בצלאל סמוטריץ': תנו לי לסיים.

דוד אמסלם: אבל מרוב שאתה רוצה את ההקדמה, יש לך שלש דקות.

בצלאל סמוטריץ': אני רק אומר בסוף, באמת, יודעים, כמו שאתה יודע יפה, בני, יודעים שזה עובר בציר, בשני צירים, מה הבעיה לתת הוראה לחיילים שעומדים במחסום או לחבר'ה ביחידת המעברים, אתם רואים משאית, תסמנו לה רגע לעצור בצד, אני מסתפק אגב בזה שיחרימו את המשאית לחודש, כי הנזק הכלכלי שנגרם למוביל שלקחו לו את המשאית לחודש, בטח לקחו לו את הסחורה והגזם לא הגיע – מספיק לי, לא צריך שיחלטו ,לא צריך שימכרו, עד שאנחנו מקימים, אופרציות, 50 מיליון שקל, יש מחסום, יש פה אנשים, מקבלים משכורת - - -

דוד אמסלם: זה, אלבז - - -

בצלאל סמוטריץ': עשרים וארבע שעות ביממה, אל תגיד לי - - -

דוד אמסלם: אתה לא עונה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא רציני, נו.

דוד אמסלם: בסדר, תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה, בצלאל.

דוד אמסלם: יעל פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: אין צורך להדגיש את החשיבות של הטיפול בנושא.

יעל כהן-פארן: גם אני גרה באזור, נמצאים כאן ראשי רשויות מהאזור ואני בטוחה שתיתן להם לדבר - - -

דוד אמסלם: אם אתם לא תבזבזו את הזמן.

יעל כהן-פארן: אני אהיה קצרה אבל, אני רוצה לזעוק את הזעקה של האזור.

יעל כהן-פארן: השבוע ל"ג בעומר, אצלנו כל בוקר הוא כמו הבוקר שאחרי ל"ג בעומר, כל בוקר, אומרים "בוקר טוב" לילדים, פותחים חלון, סוגרים אותו.

יעל כהן-פארן: פשוט כך.

יעל כהן-פארן: אי אפשר לפתוח חלון, ישנים עם כל החלונות סגורים ובישובים שממש קרובים, אני בפרדס חנה, זה לא "מצר" שממש ממול ו"מצפה אילן", הם פשוט לא יכולים, הם צריכים לשים סמרטוטים מתחת לדלת.

יעל כהן-פארן: אני לא מבינה מה קרה אבל מאז מרץ האחרון, לפני פסח, המצב הרבה יותר גרוע ממה שהיה שנים קודם, הרבה יותר גרוע.

בצלאל סמוטריץ': הקיץ הוא העונה.

יעל כהן-פארן: לא, אנחנו מכירים כבר קיץ.

יעל כהן-פארן: יכול להיות שאלה עודפים של שנת שמיטה ששורפים יותר, אני לא יודעת אבל המצב הוא נוראי.

יעל כהן-פארן: ילדים עם סטרואידים מחודש מרץ, מלפני פסח, בקיבוץ "מצר", אין כמעט ילד שאין לו משאף צמוד, אני מדברת אתכם על ממש סבל נוראי של המון המון אנשים.

יעל כהן-פארן: כל הפעולות שהוצגו – ואני הייתי גם בפגישה במצפה אילן, כל הפעולות שהוצגו הן מבורכות והן טובות, השאלה היא מה הקצב ומה קורה, כדי שזה ייפסק כמה שיותר מהר, וישב כאן בדיוק אתמול השר גבאי והודה שפעילות הממשלה לא מאוד אפקטיבית.

יעל כהן-פארן: אני לא זוכרת בדיוק את המלים שהוא אמר אבל, אנחנו יודעים שקשה להזיז דברים, אז איך עושים שזה יקרה יותר מהר?

יעל כהן-פארן: למשל, האם התקנות הן באמת יעשו את ההבדל ביום שהן ייצאו, הצו, סליחה, האם הוא יעשה את ההבדל למחרת היום שהוא נחתם?

יעל כהן-פארן: האם יש תכניות לפרסום?

יעל כהן-פארן: שיהיו פרסומות ברדיו כמו שיש על בטיחות בעבודה, שיהיו פרסומות ברדיו: "חקלאי, דע, יהיה לך קנס", כמו שיש פרסום על תקנות של בטיחות וגהות בעבודה.

יעל כהן-פארן: אני מצפה שזה יקרה, כדי שכל החקלאים – הם לא כל כך הרבה אנשים, ידעו שהם חייבים - - -

דוד אמסלם: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: רגע, רגע, קטן.

יעל כהן-פארן: האם יש הפסקה של הפטור של קבלת היתר כריתת עצים?

יעל כהן-פארן: הרי לפי פקודת היערות, כל כריתת עץ בבית פרטי - - -

דוד אמסלם: לא מדובר בכריתה, מדובר בגזם.

יעל כהן-פארן: שניה, שניה.

יעל כהן-פארן: לחקלאים יש לפטור, בגלל שיש להם כל כך הרבה עצים, לא נותנים שייגשו לפקיד היערות על כל עץ בפרדס.

יעל כהן-פארן: האם הדרך היא אולי להפסיק את הפטור הזה, כדי שהם יצטרכו לקבל היתר על כל עץ ובמשרד החקלאות ידעו על כל עץ בפרדס שנכרת.

יעל כהן-פארן: קצת 'כאב ראש' בהתחלה אבל זה יסמן משהו.

יעל כהן-פארן: אנחנו רוצים שתפסיקו לכרות עצים ולשלוח אותם לאן שאתם שולחים.

יעל כהן-פארן: הדבר השני, ששאלו, האם נבחן – ויש פה משרד המשפטים, איסור מכירה בישראל של אותם פחמים, כי בסופו של דבר – אני יודעת שזה בעייתי אבל בסופו של דבר - - -

דוד אמסלם: דנו על זה בדיון הקודם.

יעל כהן-פארן: לא חוקי, בסדר - - -

דוד אמסלם: קודם כל, חוקי, חוקי.

יעל כהן-פארן: לא - - -

דוד אמסלם: חוקי.

יעל כהן-פארן: ההעברה מישראל לשם היא לא חוקית.

דוד אמסלם: חוקי.

יעל כהן-פארן: ההעברה מישראל לשם?

דוד אמסלם: עד שהוא יחתום על הצו.

דוד אמסלם: ברגע שהוא יחתום על הצו - - -

יעל כהן-פארן: לפני החתימה על הצו אולי יש משהו לעשות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: אני מוותרת על זכות הדיבור.

תמר זנדברג: מעבירה.

דוד אמסלם: אחלה.

דוד אמסלם: יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אני רוצה לשאול, אני דרך אגב, שמחה מאוד לשמוע.

יעל גרמן: הבן שלי גר ב"מגל" עם משפחתו וכשאני מגיעה לשם, איזושהי מפחמת עובדת ואני לא מבינה מאיפה הסירחון הזה.

יעל גרמן: זה בלתי אפשרי ואני מבינה את יעל.

דוד אמסלם: מאשרת את הדברים.

יעל גרמן: בוודאי.

דוד אמסלם: טוב, אז יש - - -

יעל גרמן: לפי מה ששמעתי כאן, אם אכן – לא צריך את הציניות הזו, אדוני היושב ראש, תודה.

יעל גרמן: אני שמחתי לשמוע ואני חושבת שזו באמת פעולה מבורכת אבל עדיין, אנחנו יודעים שבאזורי A ו-B, למרות שמרבית הגזם מגיע מישראל, עדיין יש גם מקור פלסטיני.

יעל גרמן: האם אין בכלל מקור פלשתיני?

<בני אלבז: אפסי.

<קריאה: שולי.

יעל גרמן: זאת אומרת שכל הסירחון וזיהום האוויר - - -

דוד אמסלם: אנחנו דנו בזה.

יעל כהן-פארן: זה רק מאזור של - - -

דוד אמסלם: זה היה דיון, הרי מה מפריע לי - - -

יעל גרמן: תודה רבה.

דוד אמסלם: זה היה בדיון הקודם, שנתנו לנו סקירה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: בואו נעבור לראשי הרשויות.

דוד אמסלם: אילן, בבקשה.

<אילן שדה: שמענו שהיו 400 ויש 100 אבל יש עשן, יותר מאשר בעבר.

<אילן שדה: אותנו הרי לא מעניין אם זו מפחמה אחת או שתיים או ארבעים או ארבע מאות, מעניין שיש עשן ואת זה צריך למנוע, לכן, הסיפור על כמות המפחמות אינו רלבנטי.

<אילן שדה: אנחנו היינו צריכים להיות מחר בהמשך דיון בבג"ץ.

<אילן שדה: ביקשנו וקיבלנו דחיה.

<אילן שדה: קיבלנו את תגובת המדינה, אמרו הבג"ץ: חלק גדול מהדברים שמוצהרים פה והצהיר בפנינו במתווה אילן, מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, מר ישראל דנציגגר, לא נמצאו בתשובה של המדינה לבג"ץ, לא לוחות זמנים, לא כל הנושא של התקנות, כמובן שלא היה איסור של הכנסת פחמים מהשטחים לתוך מדינת ישראל, הרי זה נבדק, המחסומים האלה קיימים.

<אילן שדה: מי שיוצא מישראל, שמענו, יכול לעבור, מי שנכנס, אי אפשר לעבור עם פחמים בלי שזה נבדק ומאשרים להכניס.

<אילן שדה: הנושא הזה אינו מצוי בתגובה.

<אילן שדה: שמענו על אבוקדו, יש גם עצים אחרים, נשירים והכול.

<אילן שדה: צריך שכל עץ אסור להעביר, גם הדברים האלה צריכים להיכנס.

<אילן שדה: לגבי מפחמות ידידותיות, חברים, אני עוסק בזה מן ההתחלה, הרבה מאד שנים, אני כל הזמן שומע, אירופאים וניסיונות והאיחוד האירופאי, אילו סיפורים ותמונות מעבירים לי, אין דבר כזה, 'אין חיה כזאת', ואם היא תהיה מתי שהוא, אז שהיא תהיה, אולי, בינתיים זה צריך לרדת מהפרק.

<אילן שדה: צריך להפסיק את העברת העצים ואפשר בתקנות, בעונשים על חקלאים, עונשים על חקלאים, כפי שקיים בצמיגים.

<אילן שדה: פתרו את בעיית הצמיגים במדינת ישראל, הם לא נשרפים יותר.

דוד אמסלם: נכון, תודה.

<אילן שדה: אלו הן הדרכים ומעבר לכך, אני מבקש שאתה, תמשיך, כפי שהובלת את זה נפלא עד היום, תמשיך לעקוב עם הועדה אחרי כל המהלכים, כי עובדה שהיא שהעשן קיים, זאת עובדה.

דוד אמסלם: ידוע, ידוע, אילן, בסדר, תודה רבה.

דוד אמסלם: דרך אגב, רק הערה קטנה.

דוד אמסלם: שמו לי פה פתק, ל"מנסרת השרון" יש פתרון לשימוש מידי בגזם, אז דברו אתכם, אני לא יודע מה קורה.

<קריאה: יש כבר פגישות לשבוע הבא.

דוד אמסלם: תפגשו אותם ויכול להיות שיש גם עוד איזשהו פתרון לעניין.

דוד אמסלם: מאה אחוז.

דוד אמסלם: יצחק קשת, בבקשה, ראש מועצת חריש.

<יצחק קשת: אני קודם כל מודה ליושב ראש הועדה, שלקח את הנושא הזה - - - אנחנו רואים את זה בהמשך של הדיונים.

<יצחק קשת: הנושא זה חשוב, חשוב ביותר.

<יצחק קשת: הוא חשוב לכל האזור של "חריש" והסביבה, שסובלים מזה שנים רבות.

<יצחק קשת: "חריש" פחות הרגישה את זה מהישובים הסמוכים אבל יחד עם זאת, "חריש" - - - תחילת האיכלוס ואנחנו ממש ברגעים אלה, בימים אלה, עיר צומחת בישראל עם כל האתגרים הגדולים ובוודאי ובוודאי שאנחנו לא צריכים את הדבר הזה נוסף 'על הראש'.

<יצחק קשת: חשוב ביותר לטפל בזה ולברך את המשרד להגנת הסביבה - - - שהובילו פה והביאו מתווה יפה מאוד.

<יצחק קשת: אני שמח גם על כל התמיכה של כל מי שלקח בזה חלק.

<יצחק קשת: יחד עם זאת, נשמח, כמו שאמרת, לשמוע על לוחות זמנים ולדעת שהדברים במעקב ונשמח שהיושב ראש יזמן בהמשך ישיבה נוספת, כדי לעקוב אחרי הדברים, שהדברים מתבצעים בשטח - - -

דוד אמסלם: חודשיים.

<יצחק קשת: מעבר לכל ההכרזות, בסופו של דבר יש אנשים חיים, והם צריכים להרגיש - - -

דוד אמסלם: תודה רבה יצחק.

דוד אמסלם: חיים געש.

<קריאה: יצא.

דוד אמסלם: יצא.

דוד אמסלם: מאיר דויטש.

<מאיר דויטש: כן, אני מתנועת "רגבים".

<מאיר דויטש: בצלאל לימד אותנו להיות 'הילד הקטן'.

<מאיר דויטש: לא חסרה פה חקיקה, בני כבר בסוף 2012 אמר פה בוועדה שיש צו אלוף 1252, שעל פיו אפשר למנוע מעבר של גזם מתוך יהודה ושומרון.

<מאיר דויטש: יש עונש בצד הצו הזה, שמי שעובר על הצו הזה עונשו חמש שנות מאסר.

<מאיר דויטש: עד היום, לפי מיטב ידיעתנו, לא הוגש אפילו כתב אישום אחד, בני אמר שעד היום 380 משאיות – לפני חצי שנה הוא אמר את זה, שעד לפני חצי שנה זה היה 270 משאיות, בתוך ה-270, בתוך ה-380, כמה כתבי אישום הוגשו?

<מאיר דויטש: זאת אומרת, עכשיו יהיה עוד צו, תהיה עוד חקיקה אבל אם אין אכיפה אז מה זה עוזר?

<בני אלבז: קודם כל, הצו מדבר על ישראל, לא על איו"ש.

דוד אמסלם: רק שניה, בני, אל תרגיש צורך להגיב, זה בסדר, אני שומע, בבקשה.

<מאיר דויטש: בחצי שנה האחרונה עברו 110 משאיות שהוחרמו.

<מאיר דויטש: אחרי יום מחזירים את המשאיות, אז אולי נחזיק את המשאית חודש וזה יהיה יותר - - -

דוד אמסלם: מאיר, בוא תקשיב.

דוד אמסלם: הם יצרו כאן איזושהי חבילה, הרי אנחנו התקדמו כמה צעדים.

<מאיר דויטש: לגמרי.

דוד אמסלם: אז הם יצרו גם את הנושא של הצווים, גם את הנושא של ה incentive החיובי, אני חושב שהם נגעו כמעט בכל הנקודות.

דוד אמסלם: מה יהיה במבחן התוצאה – נחכה ונראה.

דוד אמסלם: ברוך השם.

דוד אמסלם: קודם כל נגיד להם 'שאפו'.

<מאיר דויטש: לגמרי.

דוד אמסלם: להתחיל - - -

<מאיר דויטש: אני מקצר בגלל שאתה אומר לקצר.

<מאיר דויטש: לגמרי צריך להגיד תודה.

דוד אמסלם: פקיד שעובד קשה בסוף אתה אומר לו, תקשיב, בסוף אתה תיכשל – מה - - -

<מאיר דויטש: אתה צודק, אתה צודק.

דוד אמסלם: אחרי זה נעשה את הדיון הזה.

<בני אלבז: מילא, אחרי - - -

<מאיר דויטש: אתה צודק באמת כי נעשתה פה הרבה עבודה ואנחנו מלווים את הדיון הזה שש שנים פה בוועדה, שיגישו כתב אישום אחד נגד כמה משאיות.

דוד אמסלם: מאיר, תודה רבה.

דוד אמסלם: עמית נצר.

<עמית נצר: אני מבקש שרוחה, תושבת הישוב, תדבר לפניי.

דוד אמסלם: רוחה, בבקשה.

<רוחה וקנין שער: שלום.

<רוחה וקנין שער: אני שומעת את כל הדברים שנאמרים וכנראה שצריך להגיד 'כל הכבוד'.

<רוחה וקנין שער: אני לא מצויה בדיוק בפרטים של מה שנעשה אבל, אדוני היושב ראש, אני באתי לכאן כדי להדיר שינה מעיניך.

<רוחה וקנין שער: אני מניחה שאתה לא ישן אבל באתי לעשות לך עוד יותר חוסר יכולת לישון.

<רוחה וקנין שער: אני הגעתי למצפה אילן עם משפחות המייסדים.

<רוחה וקנין שער: אני כבר עשר שנים במצפה אילן, הגעתי למצפה אילן אדם בריא, אני בת 38, צעירה, אימא לארבעה ולפני ארבע שנים חליתי במחלת הסרטן בדרכי הנשימה.

<רוחה וקנין שער: האונקולוג שלי לא יבוא אתי לכאן כדי לחתום על איזשהו טופס, שיש קשר ישיר בין איכות האוויר שאני נושמת לבין מה שקרה לי, אבל, אני יכולה להגיד לך שהוא אמר לי לעבור דירה מתוך רצון טוב.

<רוחה וקנין שער: אני לא עוברת דירה בינתיים אבל אנחנו ב'סשן' הזה כבר שמונה שנים ואני אשמח אם גם מר אלבז יסתכל לי בעיניים, כי אני כבר שמונה שנים - - - בסיפור הזה.

<רוחה וקנין שער: אני מניחה שיש לך ילדים ונכדים.

<רוחה וקנין שער: יש לי ילד בן שמונה בבית שגם הוא עם קשיי נשימה ועם תופעות דומות.

<רוחה וקנין שער: אני מתחילה להרגיש אולי אימא רעה שאני גרה שם.

<רוחה וקנין שער: אני מבינה את הבירוקרטיה אבל בירוקרטיה - - - .

<רוחה וקנין שער: הסרטן לא בוחל באמצעים, לא בוחר את הקרבנות שלו, עובד נורא מהר ומאד ביעילות.

<רוחה וקנין שער: מדהים.

<רוחה וקנין שער: אפשר לקחת את מחלת הסרטן וללמוד ממנה יעילות, אז אני מבינה שדברים קורים אבל אני לא מצליחה להבין איך אנשים כל כך חכמים ומכובדים, שמבינים בנושא הזה בטח יותר טוב ממני, לא מצליחים לשבת בחדר הזה ולפתור כבר את הבעיה הזאת.

<רוחה וקנין שער: פשוט לא - - - אז אם אתם אומרים לי: קומי ותעברי דירה – תגידו את זה בקול מלא, כדי שכל מי שיושב שם יקום ויעבור דירה אבל, אל תשבו פה ותגררו את זה ממגירה למגירה, מיד ליד, מוועדה לוועדה, זה פשוט לא ייאמן.

דוד אמסלם: תודה רוחה.

דוד אמסלם: קודם כל, רוחה, אני מאחל לך רפואה שלמה, מחזק את ידייך במאבק הלא פשוט שלך.

דוד אמסלם: באמת לבי אתך ובאמת שהקדוש ברוך הוא ייתן לך באמת רפואה שלמה.

בצלאל סמוטריץ': אמן.

דוד אמסלם: בבקשה.

<עמית נצר: אנחנו מקימים ישוב חדש בארץ ישראל.

<עמית נצר: יש חוץ מאתנו עוד 63 משפחות שבדרך, כמו שאמר ראש העיר חריש, יש אלפי משפחות שנמצאות וטווח - - - מעל 150,000 איש, כולל - - - חדרה.

<עמית נצר: אנחנו את הסיפורים של בני – סליחה שאני אומר, שומעים שנים.

<עמית נצר: הדבר שהכי מפחיד אותנו הוא מפחמה ידידותית ועוד כל מיני סיפורים על תפיסות ועל כל מיני דברים מהסוג הזה.

<עמית נצר: המינהל האזרחי בהקשר הזה לחלוטין לא עוזר לנו.

<עמית נצר: צודק בצלאל סמוטריץ חבר הכנסת, שאם היו שמים פקחים, הרי על הגב שלנו ניהלו מאבק כדי להגדיל את כוח האדם, זה לא מעניין אותנו.

<עמית נצר: איציק הוא אדם נחמד, אלון בן אדם נחמד, הבת שלי פגשה אותם לפני שבוע.

<עמית נצר: מה שהביא אותם למצפה אילן היה 'חרב' של בגץ, שהיה אמור להתקיים מחר.

<עמית נצר: אנחנו מחכים לביקור הזה חודשים ושנים.

<עמית נצר: שלש ממשלות כבר התחלפו מאז, שלש ממשלות.

<עמית נצר: אז לפני ה'שאפו', הבת שלי לא יודעת מה זה 'שאפו', הבת שלי יודעת שאני לא מצליח לייצב אותה, הרופאים לא מצליחים לייצב אותה עם כל סוגי התרופות שקשורות לנשימה ואני הגעתי לפני כן, לא היו לי בעיות נשימה במשפחה, הגעתי לפני שמונה שנים למצפה אילן, אז לפני ה'שאפו' אנחנו רוצים את מבחן התוצאה.

<עמית נצר: שבוע שעבר אמרנו לאיציק, שהיה יו"ר הועדה, אנחנו דורשים - - -

<קריאה: צביקה.

<עמית נצר: צביקה, סליחה, אנחנו דורשים להיות בצוות היישום.

<עמית נצר: לא אני, נציג מועצה, נציג איגוד ערים, אנשי מקצוע.

<עמית נצר: לא יכול להיות שמקדמים כאן תקנות, הערנו על התקנות האלו.

<עמית נצר: למשל, הועדה דיברה על זה שהענישה תהיה כלפי המובילים אבל מה עם החקלאים?

<עמית נצר: אנחנו צריכים 'לתפוס את הסוסים לפני שהם בורחים מהאורווה'.

<עמית נצר: זה שיהיו שנים עשר פקחים או שמונים פקחים או מאה פקחים שיסתובבו במדינת ישראל, זה לא יפתור את הבעיה מעבר לזה שזה יגדיל את כוח האדם - - -

דוד אמסלם: עמית, עמית, הם - - -

<עמית נצר: ואנחנו רוצים - - -

דוד אמסלם: שניה.

דוד אמסלם: תן, תן, קח פסק זמן.

דוד אמסלם: הם גם דיברו על החקלאים אבל תמשיך.

<עמית נצר: בסדר אבל אנחנו מבקשים שבתוך הצוות הזה של היישום, שיעשה סימולציות, שיהיו נציגים, נציג מועצה, נציג איגוד ערים, שיבוא ויראה שהדבר הזה 'מחזיק מים'.

<עמית נצר: לא יכול להיות שעושים כאן כרגע איזשהו מהלך ודרך אגב, מדינת ישראל – הפרקליטות, הגישה ביום ראשון בקשה כי היא אמרה: העתירה לבג"ץ התייתרה, יש כרגע ועדה, המליצה המלצות – לא נגיד כמה המלצות של ועדות מיושמות, אז לא צריך דיון בבג"ץ - - -

דוד אמסלם: תודה, תודה.

<עמית נצר: אנחנו - - - להמשיך לעקוב אחרי זה.

דוד אמסלם: תודה רבה עמית.

דוד אמסלם: מרסלו, אתה הדובר האחרון שרשום, בבקשה.

<מרסלו אידלמן: אני חבר קיבוץ "מצר".

<מרסלו אידלמן: כל לילה יש עלינו ממש טרור.

<מרסלו אידלמן: ממש טרור.

<מרסלו אידלמן: הדבר האחרון שיש לנו זה זמן.

<מרסלו אידלמן: אין לנו זמן.

<מרסלו אידלמן: אנחנו נחנקים כל לילה.

<מרסלו אידלמן: זה לא צחוק, זה לא זמני, זה לא משאית פה וזה לא משאית שם.

<מרסלו אידלמן: כל לילה נחנקים וזמן אין לנו.

דוד אמסלם: אני יודע, מרסלו, מרסלו, אני ביקרתי אצלכם.

<מרסלו אידלמן: יופי, מתיי?

דוד אמסלם: הייתי שם.

דוד אמסלם: גם בחריש כמה פעמים, גם במצפה אילן, עזוב, לא רוצה להרחיב, אני מכיר את הנושא, בשביל זה אני עושה כאן את הדיון, אם לא הייתי מכיר את הנושא אז אני מניח שלא הייתי עושה דיון.

<מרסלו אידלמן: זמן אין לנו.

דוד אמסלם: רבותי, אני רוצה לסכם, ברשותכם, אלא אם כן מישהו באמת מרגיש שיש לו איזה משפט - - -

בצלאל סמוטריץ': אולי שיתייחסו לבקשה לצרף לצוות - - -

דוד אמסלם: עכשיו.

דוד אמסלם: אני רוצה לסכם.

דוד אמסלם: קודם כל, רגע, אלון, אתה רוצה משהו?

<אלון זסק: כן.

דוד אמסלם: בבקשה.

<אלון זסק: כמה דברים.

<אלון זסק: אל"ף, בצוות היישום זה ברור שיהיו נציגי תושבים, דיבר על זה המנכ"ל בשבוע שעבר וזה מה שיהיה.

<אלון זסק: זה ברור לחלוטין.

<אלון זסק: הצו עוד לא הגיע לוועדה, אני ראיתי את הטיוטה הראשונה אתמול באחת עשרה וחצי בלילה כשרצתי, אז לכן אני אומר, זה ברור לחלוטין שכל הסיפור הזה מבחינתנו, בטח שצריך להיות שקוף, צריך להיות משתף, צריך להיות הגון.

<אלון זסק: ה incentive פה, בסופו של יום, שלנו, הוא ליצור מצב כזה שאנחנו בונים חבילה שתיתן את המענה לכל, החל מזה שלחקלאי יהיה 'שווה' לתת את זה למקום אחר, דרך זה שאנחנו נשאף לרסק את זה בכלל במטע ולא להגיע למקומות אחרים ולא לשנע, כי זה גם טוב לחקלאות וזה גם פותר לנו את הבעיה במקום.

<אלון זסק: אחרי זה, כל השאריות, בני וחבריו יצטרכו לרוץ אחריהן, זה ברור אבל אנחנו צריכים ליצור בסוף עסקת חבילה שכוללת את הכול.

<אלון זסק: אני אוסיף לזה שרק אתמול ועדת הביטחון של קרן הניקיון אישרה 27 מיליון שקלים להקמת אותם מפעלים שיגרמו לאותם גדמים שיוצרים לנו כל כך הרבה צרות, להפוך אותם ממטרד למשאב כלכלי ולכן, חיים, מה שאמרת, בדיוק מתיישב עם זה.

<אלון זסק: בסופו של דבר זה משהו שאפשר לעשות אתו דברים טובים, רק צריכים לראות את המנגנון הזה ולסגור את כל הפרצות עד כמה שאפשר.

<אלון זסק: אני יכול להגיד לכם שאין ספק שלמדנו, גם מהמפגש בשבוע שעבר ואנחנו עוד שלש שעות נהיה שם באזור עוד פעם, כל הזמן אנחנו לומדים, כל הזמן אנחנו לומדים והתכנית שלנו היא תכנית, שיש בה שמונה מרכיבים ובתור אחד שהיה חתום על חלק מהמרכיבים, גם היום אני אומר לכם: התכנית לא מושלמת.

<אלון זסק: נכון, כי אנחנו לא יודעים.

<אלון זסק: עוד שלושה חודשים יהיה לנו עוד חלק ונדע שסגרנו משהו ופתחנו משהו אחר, ואנחנו כל הזמן נעדכן אותה ונעשה לה מודיפיקציה, כשהשאיפה היא בסופו של יום להוציא ולפתור.

<אלון זסק: ברור לנו לחלוטין, דרך אגב, שזמן זה משהו שאין לנו.

חיים ילין: 'בגדול', התכנית שלכם היא בסדר, הבעיה היא לא רק התכנית, כי התכנית – ייקח לה עוד חודש, עוד חודשיים, אבל השאלה היא איך המינהל מונע את הכניסה, בשביל זה לא צריך כסף ולא תכנית.

<אלון זסק: אבל חיים, אני אומר, לדעתי, ברמה המקצועית, אם התכנית הזאת תעבוד כמו שצריך, לדעתי, 70%, 80%, 90% - - -

<קריאה: מכאן - - -

<אלון זסק: לא, זה לא - - -

בצלאל סמוטריץ': עד שיקימו את המפעלים, עד שיוציא 'קול קורא', עד - - -

<אלון זסק: אבל בצלאל, המצב - - -

חיים ילין: אתה חייב לעצור קודם כל - - -

יעל כהן-פארן: לעצור את הגזם.

בצלאל סמוטריץ': מי מפקח על הפרדסנים?

בצלאל סמוטריץ': שם צריך להיות המענה.

דוד אמסלם: חבר'ה, חבר'ה, חבר'ה, שניה, חיים, חיים, חיים, מספיק.

חיים ילין: בהתחלה - - -

<בני אלבז: הפרדסנים - - -

דוד אמסלם: חיים, שניה, חיים, אלבז, אלבז, חבר'ה, סליחה, חבר'ה, עמית, לא מקבלים פה רשות דיבור – לא מדברים, גם אם בבטן זה יושב לך חזק, גם אתה, אלבז.

דוד אמסלם: בבקשה.

<אלון זסק: אז אני אומר - - -

דוד אמסלם: נגמר הדיון.

דוד אמסלם: אתה רק אומר כמה מלים ואני מסכם את הדיון.

<אלון זסק: יש פה איזושהי חבילה.

<אלון זסק: אני חושב שנתנו את הדעת על כל האמצעים שכרגע אנחנו יודעים עליהם, אנחנו נתקדם אתם ואנחנו גם מאוד פתוחים לעשות לה מודיפיקציות ככל שצריך.

דוד אמסלם: תודה רבה, אלון, אני שוב פעם אומר, רבותי, אני רוצה באמת להודות לכם על העבודה שעשיתם עד כה.

דוד אמסלם: אני אבקש שאם יש בעיה תעדכנו אותי באופן ישיר ואתה, צביקה, אם הצו לא חתום תוך שבועיים דבר אתי.

<צביקה כהן: שבוע.

דוד אמסלם: שבוע.

דוד אמסלם: אני נותן לך שבועיים.

דוד אמסלם: אולי תצא לחופש עכשיו, אני יודע מה?

<צביקה כהן: אני לא חותם, השר חותם.

דוד אמסלם: השר, השר עכשיו נסע לסין, אמרתי לך, בכל מקרה, זה לגבי הצו, שבועיים – אתה מרים לי 'דגל אדום' ועוד חודשיים אני אעשה דיון נוסף ושם אלון וצביקה - - - זה מפריע, אני מדבר.

<צביקה כהן: היא כעסה עלי שאמרתי שבוע.

דוד אמסלם: לא חשוב, היא יכולה לכעוס עליך אחר כך.

דוד אמסלם: את מפריעה לי.

חיים ילין: היא מציאותית.

חיים ילין: היא יודעת על מה מדובר.

<שרון רוברטס: אני ממשרד המשפטים, שרון רוברטס, עוד לא ראינו את הדברים, קשה לנו - - -

דוד אמסלם: בעיה, תעבדו שעות נוספות.

<קריאה: אני אומר לך שתוך שבועיים - - -

דוד אמסלם: אמרתי, שמעת את האנשים.

דוד אמסלם: שמעת את רוחה?

דוד אמסלם: אז בוא - - -

<קריאה: רוחה בסדר, היא משקפת את המציאות.

דוד אמסלם: שניה, דקה, אז זו רוח הדברים.

דוד אמסלם: יש פה אנשים שמרגישים מופקרים בעניין הזה והם גם נפגעו ברמה האישית, בפגיעה הכי קשה שיכולה להיות, אז בואו קחו מה שהיא אמרה ובואו נתקדם מהר.

דוד אמסלם: הכוונה היא, בוא ניקח את מה שאנחנו יכולים לעשות ונקדם אותו במהירות.

דוד אמסלם: זה כל הרעיון.

חיים ילין: היא לא ראתה את הצו.

<שרון רוברטס: ברגע שאנחנו נקבל - - -

דוד אמסלם: הבנתי, אני כאן לא עושה כרגע את התיאום ביניכם.

דוד אמסלם: שבועיים ביניכם זה לשבת, לראות את הצו, להשיג עליו, לתקן, להדפיס אותו ארבע פעמים, לנסוע להחתמה ולנסוע לשבוע חופש, אז שבועיים זה מספיק, אז עוד שבועיים, אם יש בעיה תרים אלי טלפון, ותרים לי 'דגל אדום'.

דוד אמסלם: אני אתכנס לדיון בעוד חודשיים מהיום ועד אז אתם בעצם 'תופרים' את כל החבילה.

דוד אמסלם: יושבים עם הישוב, עם ראשי המועצות, מזמנים אותם, עושים סימולציה, כדי להציג לנו בסך הכול, בסוף, עוד חודשיים, את כל המבנה.

דוד אמסלם: משם אנחנו רוצים לצאת החוצה, כולל צווים משלימים, כולל 'הכול מכל כל', בסדר, רבותי?

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.

דוד אמסלם: המשך יום טוב.