ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 98, 2016-03-22 11:30

אברהם נגוסה: צהריים טובים.

אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים היום דיון בנושא מצב הקשישים העולים.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה יזמה את הדיון.

אברהם נגוסה: חיכינו לה, עד עכשיו היא לא הגיעה, היא תגיע בהמשך ואנחנו נתחיל את הדיון.

אברהם נגוסה: יש לנו נתונים ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, שהכין לנו צח, אותם הוא יציג לנו.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד שמצב הקשישים העולים במיוחד, הוא מצב מאד קשה.

אברהם נגוסה: העולים נמצאים במצוקה כלכלית קשה מאד לפי מה שאנחנו רואים, ובעיקר, עולים קשישים גם נופלים בין הכיסאות.

אברהם נגוסה: יש שלושה משרדים, ומכל שלושת המשרדים – מי שיותר נופל בין הכיסאות הם הקשישים העולים.

אברהם נגוסה: ולכן אנחנו נגיע לסיכום בסופו של דבר ונקרא לכל המשרדים האלה ליצור מנגנון מתכלל אחד שיכול לדאוג.

אברהם נגוסה: לדעתי המשרד הרלבנטי לזה צריך להיות המשרד לענייני עלייה וקליטה, כי מדובר בקשישים עולים שנופלים בין הכיסאות.

אברהם נגוסה: הם לא יודעים את הזכויות שלהם.

אברהם נגוסה: החומר בעניין הזכויות לא תורגם לשפות העולים ולכן הם לא יודעים מה מגיע להם.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו צריכים להשפיע ולבקש ממשרד הקליטה לתכלל את הנושא הזה ולתרגם את החומר לשפות העולים, כך אפשר יהיה לעזור לקשישים עולים.

אברהם נגוסה: נמצאים פה חבריי, חברי הכנסת.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב וחבר הכנסת מוטי יוגב אשר חברים בוועדה.

אברהם נגוסה: חברים, האם אתם רוצים להתייחס?

אברהם נגוסה: אני אבקש מצח להציג ולהסביר לנו את הנתונים שהם אספו.

אברהם נגוסה: הם עשו ממש עבודה טובה.

אברהם נגוסה: אני עברתי על החומר, עבודה טובה.

טלי פלוסקוב: אדוני, לפני שצח מתחיל, ברשותך, אדוני יושב הראש, אני באמת רוצה לברך על עצם קיום הדיון הזה משתי סיבות.

טלי פלוסקוב: אחת מהן, אני עומדת בראש ועדת משנה למעמד הקשיש, שלא פעם דווקא בוועדה הזאת אנחנו דנו גם בנושא של קשישים עולים, כי זה משהו שבעיני חייב התייחסות נפרדת, כי זה באמת משהו מאד מאד גדול.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שציינת דבר שהוא מאד מאד חשוב ומאד מאד נכון.

טלי פלוסקוב: לצערי הרב אין היום משרד שמכליל את כל הנושאים שקשורים לקשישים, ולכן הקשישים המסכנים לא יודעים לאן ללכת, למי לפנות, ואני כבר לא מדברת בכלל על נושא של מיצוי זכויות, שהם לגמרי לא יודעים מה מגיע להם מהמדינה והרבה פעמים הם מפסידים את זכויותיהם, בגלל שהם רק לא יודעים.

טלי פלוסקוב: אני אתן לכם דוגמא אחת שאנחנו דנו עליה בוועדה שלי, נושא של נכים קשישים.

טלי פלוסקוב: לצורך העניין, אחרי שהעלינו את הקצבאות לקשישים מיום 1 בינואר 2016, הקבוצה הזאת של האנשים נשארה מחוץ להעלאת הקצבה.

טלי פלוסקוב: ומה שאנשים היו צריכים לעשות זה רק לפנות לביטוח הלאומי ולבקש מהם למלא טופס השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: והאנשים האלה, אחרי שהתערבנו ואחרי שאני צעקתי בכל התקשורת - בשפה הרוסית, לצורך העניין – כי זה היה הרבה שם לעולים – אנשים ידעו לפנות לביטוח הלאומי והיום אנחנו מקבלים אין ספור תודות על זה שהצלחנו לעזור לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: זו דוגמא אחת ואני בטוחה שיש עוד הרבה כאלה, שאם האנשים היו יודעים והיו מכירים את זכויותיהם, הם היו נמצאים אולי במקום יותר טוב ממה שהם היום.

טלי פלוסקוב: ולכן אני מברכת את קיום הוועדה הזאת והנושא הזה.

טלי פלוסקוב: לפני שצח יעבור לנושא אני באמת רוצה להודות למרכז המחקר והמידע של הכנסת ולצח במיוחד, כי אני יודעת שזו עבודה שאתה עשית ויושבת פה מנהלת המרכז – תודה רבה לכם.

טלי פלוסקוב: אתם עוזרים לנו מאד וזה גם עוזר לנו להמשיך בעבודה שלנו וגם לשנות את החוקים הקיימים, כדי לשפר את המצב של האזרחים שלנו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, זה המקום וככה רציתי להתייחס.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כמובן - הקשישים שלא ממצים את הזכויות שלהם – זו הבעיה הקשה שאנחנו למדנו מהנתונים האלה.

טלי פלוסקוב: מיצוי זכויות.

אברהם נגוסה: אני צריך לעזוב.

אברהם נגוסה: אני צריך להגיע בשעה שתיים עשרה וחצי לפגישה עם הנשיא ולכן אני מתנצל.

אברהם נגוסה: אני ביקשתי את חברת הכנסת טלי פלוסקוב להחליף אותי ותמשיכו את הדיון.

טלי פלוסקוב: אני אשתדל לעשות את זה הכי טוב שאני יכולה.

אברהם נגוסה: בבקשה, צח.

<צח בן יהודה: תודה ליושב ראש הוועדה ולחברי הכנסת.

<צח בן יהודה: אני צח בן יהודה, חוקר במרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<צח בן יהודה: במסמך שהוכן במרכז המחקר והמידע לטובת הדיון היום, נסגרו שירותי הרווחה שניתנים לעולים קשישים ולעולים קשישים ערירים על ידי משרדי הממשלה ועל ידי רשויות מקומיות.

<צח בן יהודה: כחלק מהמסמך אנחנו ביצענו סקר בקרב הרשויות המקומיות, הפצנו שאלון וקיבלנו תגובה מ-10 רשויות מקומיות.

<צח בן יהודה: תחילה מספר נתונים: אוכלוסיית הקשישים בישראל מנתה בסוף שנת 2014 כ-900,000 איש, שהם כמעט 11% מתושבי המדינה.

<צח בן יהודה: חלקם היחסי של העולים מברית המועצות לשעבר מקרב כלל הקשישים הוא 19%, וקשישים ילידי אתיופיה מהווים 1% מכלל האזרחים הוותיקים בארץ.

<צח בן יהודה: 96% מבני 65 ומעלה התגוררו במשקי בית פרטיים והשאר גרו במוסדות, לרבות דיור מוגן.

<צח בן יהודה: כ-189,000 מתגוררים בגפם וכ-21,000 גרים במשק בית עם אדם נוסף שאינו קרוב משפחה.

<צח בן יהודה: בדרך כלל מדובר במטפל.

<צח בן יהודה: מהסקר החברתי לשנת 2014 עולה שכ-16% מבני ה-65 ומעלה דיווחו שהם חשים בדידות לעיתים קרובות.

<צח בן יהודה: מנתוני משרד העלייה והקליטה כפי שקיבלנו, במהלך שנת 2015 עלו לישראל סך הכל כ-31,000 עולים, מתוכם כמעט 4,000 הם קשישים.

<צח בן יהודה: כ-50% מהקשישים שעלו בשנת 2015 הגיעו ממזרח אירופה, בעיקר רוסיה ואוקראינה, וכ-40% ממערב אירופה, בעיקר מצרפת.

<צח בן יהודה: מנתוני משרד העלייה והקליטה גם עולה שהערים שבהן התיישבו מירב העולים הקשישים מאז שנת 1989 עד שנת 2015 – הן אשדוד, חיפה, נתניה וירושלים.

<צח בן יהודה: גם עולה שהערים שבהן התיישבו מירב העולים הקשישים, מהווים כ-20% עד 40% מכלל העולים שהתיישבו בערים האלה.

<צח בן יהודה: בערים שאנחנו בדקנו במסמך, מצאנו שדווקא בערים עם אשכול סוציו אקונומי נמוך יותר, אחוז העולים הקשישים מתוך כלל העולים שהתיישבו בהן, הוא גבוה יותר.

<צח בן יהודה: כפי שציינו פה חברי הכנסת, עולים קשישים הם פלח ייחודי באוכלוסייה.

<צח בן יהודה: הם נאלצים להתמודד עם מגוון רחב של קשיים, בכלל זאת קשיי עלייה, פערי שפה, פערי מידע בנוגע למימוש זכויות והתמודדות עם מוסדות בירוקרטים ישראליים.

<צח בן יהודה: קשיים הנובעים מקשיי הזדקנות, כגון קשיים בניהול משק בית, ירידה בתפקוד פיזי או קוגניטיבי וקשיים כלכליים שנובעים משנות עבודה מועטות בישראל, במסגרתן הם לא צברו מספיק זכויות פנסיוניות והישענות על קצבאות רווחה.

<צח בן יהודה: בנוסף לכל אלה, עולים קשישים עריריים גם מתמודדים עם היעדר מערכת תמיכה משפחתית וקהילתית, ותחושות קשות של בדידות.

<צח בן יהודה: בגין כל אלה, מדובר באוכלוסייה שדורשת טיפול וסיוע ייחודי, אך מהבדיקה שאנחנו ביצענו – אין בישראל גוף אחד שמתכלל את הטיפול באוכלוסייה הזו, לא ברמה הממשלתית ולא ברמת הרשויות המקומיות.

<צח בן יהודה: גורמי הרווחה מטפלים באוכלוסיות נזקקות, מטפלים בעולים קשישים בתור היותם קשישים וגורמים האמונים על טיפול בסוגיות של עלייה וקליטה, מטפלים בעולים קשישים בתור היותם עולים, אבל אין גורם שמשלב את זה.

<צח בן יהודה: בנוסף, נראה כי לא כל הגורמים שמטפלים בעולים הקשישים, בעיקר ברמת הרשויות המקומיות, מקיימים תקשורת שוטפת ביניהם, במסגרת הטיפול שלהם בעולים הקשישים.

<צח בן יהודה: וגם מצאנו שלפעמים יש חפיפה בין הגורמים השונים, למשל ברמת כמה משרדי ממשלה, שעוסקים בהנגשה לשונית של זכויות וסיוע במימוש זכויות.

<צח בן יהודה: ועדיין, כפי שחברי הכנסת ציינו, יש קשיים לעולים קשישים למצות את הזכויות שלהם.

<צח בן יהודה: אני לא ארחיב לגבי משרדי הממשלה, ניתן לנציגיהם לדבר, אבל ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים נמסר לנו שהם משלבים את העולים הקשישים במערך השירותים שהוא נותן לכלל האזרחים הקשישים, ואין למשרד גם נתונים או פילוח של הקשישים שנותנים להם שירות, בין עולים חדשים או עולים לבין קשישים שהם אינם עולים.

<צח בן יהודה: המשרד מסר לנו קצת נתונים על תקציב שהוא נותן לעולים קשישים ברכישת ציוד ביתי, מזון וכיוצא בזאת.

<צח בן יהודה: זה מפורט במסמך והמשרד יוכל להרחיב.

<צח בן יהודה: ממשרד העלייה והקליטה דיווחו לנו שבמהלך שנת 2015 הם סייעו לכ-73,000 עולים קשישים, מתוכם 50,000 קיבלו סיוע באמצעות פעילויות המתקיימות ברשויות המקומיות שבתמיכת המשרד.

<צח בן יהודה: המשרד העריך שעלות הסיוע הכולל לעולים קשישים במהלך שנת 2015, עמדה על סכום מצטבר של 100 מיליון שקלים.

<צח בן יהודה: זה כולל סל קליטה, תכניות הזנה לקשישים, מקדמת קצבת זקנה, אולפנים ללימוד עברית ועוד.

<צח בן יהודה: חלק מהסיוע גם ניתן בתשלומים ישירים וחלק במסגרת תכניות ציבור ופעילויות רווחה ותרבות, בחלקן לאוכלוסיות ייחודיות, כמו אסירי ציון, מסורבי עלייה, ניצולי אסון צ'רנוביל וותיקי מלחמת העולם השנייה.

<צח בן יהודה: כמו כן המשרד עדכן אותנו שהוא עומד בראש ועדה בין משרדית שהוקמה מכוח החלטת ממשלה מאוגוסט האחרון, לבחינת הכנסות עולים חדשים בגיל הפרישה, במטרה לבחון כיצד ניתן לסייע לעולים המוגדרים כקבוצת סיכון, לאורך שנות העבודה המועטות בישראל, שהובילו לצבירתה של פנסיה קטנה שלא תספק את צורכיהם בהגיעם לגיל פרישה.

<צח בן יהודה: מהמשרד לשוויון חברתי – לשעבר המשרד לאזרחים ותיקים – נמסר לנו שהם נותנים שירותים לכל הקשישים בישראל.

<צח בן יהודה: אין להם הבחנה בין אזרחים ותיקים ועולים חדשים.

<צח בן יהודה: כל קשיש רשאי להירשם לתכניות שהם מציעים.

<צח בן יהודה: המשרד פועל בימים אלה לתרגם לשפה הרוסית את חוברת הזכויות שמצורפת לתעודת האזרח הוותיק שהמשרד אחראי על הפצתה; וגם המשרד הפעיל פרויקט למיצוי זכויות בקרב אזרחים ותיקים יוצאי אתיופיה, והציב לעצמו כיעד לשנת 2016 להגיע לאוכלוסייה זו שמוערכת על ידו בכ-10,000 איש ולסייע להם במיצוי פרטני של זכויותיהם בביטוח הלאומי ובקופות החולים וכן בקבלת הנחות בארנונה.

<צח בן יהודה: מהמשרד נמסר לנו שהם שלחו ל-10,000 איש מכתבים בעברית, המזמינים אותם לפנות למשרד.

<צח בן יהודה: מהסקר שביצענו בקרב הרשויות המקומיות, כפי שצוין קיבלנו מענה מ-10 רשויות מקומיות.

<צח בן יהודה: מהסקר עלה שכמו שנאמר פה, למרות שעולים קשישים ועולים קשישים עריריים הם פלח באוכלוסייה בעל צרכים ייחודיים, אין גוף אחד שאחראי על הטיפול בהם ברמת הרשויות המקומיות.

<צח בן יהודה: ההפרדה בין האגפים, המחלקות והמנהלות שמטפלות באוכלוסיית הקשישים או באוכלוסיית העולים היא לא רק הפרדה ארגונית ונושאית, אלא גם נראה שבחלק מהרשויות הם לא מתקשרים ביניהם וכל גוף מתמקד בטיפול באוכלוסייה שתחת אחריותו, בין אם מדובר בקשישים או בעולים או בכל תושב אחר שמקבל את השירותים מהם.

<צח בן יהודה: לא לכל הרשויות המקומיות יש נתונים זמינים בנוגע למספר הכולל של העולים המתגוררים בתחומן.

<צח בן יהודה: רק חלק מהרשויות ידעו לספק לנו נתונים על מספר העולים הקשישים המתגוררים בתחומן.

<צח בן יהודה: הם כן ידעו לספק נתונים על עולים קשישים שמטופלים בשירותי הרווחה ואף אחד מהרשויות לא ידעה לדווח על מספר העולים הקשישים העריריים.

<צח בן יהודה: מהרשויות גם נמסר לנו שיש להם מחסור בעובדים מקצועיים במשרה מלאה או חלקית, דוברי שפות שיוכלו לסייע לעולים קשישים, ולעיתים הם נאלצים, גורמי המקצוע, להיעזר בשירותי תרגום של הצוות המנהלי של הרשות.

<צח בן יהודה: ברוב הרשויות המקומיות לא מתקיימות הכשרות מקצועיות מיוחדות לטיפול בעולים קשישים, והם נשענים בעיקר על הכשרות כלליות של עבודה סוציאלית לטיפול בגיל השלישי.

<צח בן יהודה: גם דיווחו לנו שקיים מחסור בכלים ובתכניות הכשרה ייחודיות עבור גורמי מקצוע לטפל בעולים קשישים .

<צח בן יהודה: מצד שני גם דווח לנו שמשרדי ממשלה לעתים מציעים להם תכניות לסיוע לקשישים בכלל ולעולים קשישים בפרט.

<צח בן יהודה: על פי רוב התכנית האלה לא מגיעות עם תקציב ממשלתי ולכן הן לא ניתנות ליישום בפועל.

<צח בן יהודה: רבות מהרשויות, כך עולה מהמסך, מסתייעות בארגוני המגזר השלישי כדי לממן את הפעילויות ותכניות הסיוע שבהן משתתפים עולים קשישים.

<צח בן יהודה: קרנות שונות מסייעות בפעילויות השוטפות, במועדונים, בתרומות בסיוע חומרי, מוצרי חשמל, תלושים לקניית מזון, אספקת ארוחות חמות לאנשים שאינם זכאים לכך לפי חוק הסיעוד ומימון טיפולי שיניים, שיניים תותבות וכיוצא בזאת.

<צח בן יהודה: לבסוף, בהתאם לבקשת הוועדה גם בדקנו אם הרשויות מכירות מקרים שעולים קשישים או עולים קשישים עריריים מסרבים לקבל סיוע מטעמן.

<צח בן יהודה: נמסר לנו שהמקרים של חוסר ההיענות לקבלת סיוע, בעיקר קשור לפעילויות חברתיות ותרבותיות שהרשויות מבצעות, וזה בעיקר במקרים שנדרשת מהמשתתפים, כלומר מהעולים הקשישים, איזו שהיא השתתפות סמלית או מינימאלית בפעילות.

<צח בן יהודה: מדובר בדרך בסכומים של עד כמה עשרות שקלים - סכום שהעולים הקשישים אינם מעוניינים או אינם יכולים להוציא אותו.

<צח בן יהודה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה, תודה צח.

אברהם נגוסה: אנחנו מאד מודים לכם.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה, שכמו שאמרתי בהתחלה – יזמה את הדיון, חבר הכנסת יואל רזבוזוב וחברת הכנסת סופה לנדבר.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את חברי הכנסת.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

אברהם נגוסה: אתה רוצה עכשיו?

מרדכי יוגב: לא, אני רציתי לשמוע את האנשים, אחרי זה לא נספיק לשמוע אותם.

טלי פלוסקוב: אבל היא יזמה.

אברהם נגוסה: היא יזמה ולכן נשמע אותה.

קסניה סבטלובה: אני אדבר בקצרה ואני בהחלט באתי לפה גם לשמוע את האנשים, מוטי.

קסניה סבטלובה: אז קודם כל תודה, כבוד יושב הראש, על קיום הדיון החשוב הזה.

קסניה סבטלובה: חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אנחנו מתבשרים פה בעזרת הדו"ח הזה שקיבלנו ממרכז המחקר והמידע של הכנסת והדו"ח הוא מאד חשוב, והוא רק מאושש את הדאגה של כולנו ואת התחושה של כולנו שמדינת ישראל אינה עושה כרגע מספיק למען הקשישים במדינת ישראל, גם כלל אוכלוסיית הקשישים ובמיוחד הקשישים העולים.

קסניה סבטלובה: אלה שהם הכי חלשים, אלה שהכי זקוקים להגנתנו, בעצם נאלצים לרוץ במבוך העכברים הזה ולרוץ אחרי הרשויות, במקום שיהיה גוף אחד שירכז את כל הפעילות וימצה את הזכויות שלהם וייתן להם את האוזן הקשבת ואת היד התומכת – הם נאלצים ללכת בין שלושה משרדים שונים ולחפש שם מי יעזור להם, מי ידבר אליהם, לפעמים לא בשפתם, כי באמת חסרים עובדים מקצועיים, למרות שלא חסרים בכלל דוברי שפות בארץ.

קסניה סבטלובה: לא חסרים דוברי רוסית, לא חסרים דוברי אמהרית.

קסניה סבטלובה: ברוך השם, יש לנו מכל עדה אנשים שבאמת אפשר להכשיר אותם, אם אין אנשים כרגע שיכולים לאייש את המשרות, אבל לצערי הרב אנחנו מדברים על העניין הזה, כאן בכנסת מדברים על זה שנים רבות.

קסניה סבטלובה: גם בחברה האזרחית אנחנו דנים בנושאים האלה ועד עכשיו אנחנו לא רואים שינוי באופק.

קסניה סבטלובה: אז באמת אחרי קריאה של הדו"ח הזה, שהוא מטריד מאד - יש שם הרבה ממצאים ואני באמת מציעה לכולם להתעמק בו ולקרוא בצורה פרטנית מאד את הממצאים שיש שם - אז בעצם מצטיירת תמונה מאד עגומה שיש הרבה אנשים עם כוונות טובות, אבל אתם יודעים, עם כוונות טובות לא הולכים למכולת.

קסניה סבטלובה: למכולת הולכים עם תלושים של הקרן לידידות, לא עם משהו אחר.

קסניה סבטלובה: אז אני פה קודם כל כמובן לשבח את הארגונים שפועלים לרווחתם של הקשישים ונכנסים איפה שיש את החוסר ואת הוואקום, שייצרו אותו משרדי הממשלה.

קסניה סבטלובה: כבוד יושב הראש, בזה בעצם אני רוצה לסיים את דבריי, ורק להציע איזה משהו שבאמת נוכל לדסקס אותו ולדון בו, גם ברמה כאן בוועדה וגם אולי במליאת הכנסת, שניזום מהלך כזה.

קסניה סבטלובה: ליזום בעצם גוף שישלב את כל הרשויות שמצוינות בדו"ח של מרכז המידע והמחקר של הכנסת, את כל המשרדים הרלבנטיים, כמובן גם כולל הנציגים של החברה האזרחית, שהם עובדים עבודת קודש מסורה ומעדכנים אותנו לגבי המצב והם החיבור המיידי שלנו לשטח; ושהגוף הזה בסופו של דבר יהיה זה שירכז את כל מה שהקשישים העולים זקוקים לו מבחינת ההנגשה הלשונית, מבחינת מיצוי הזכויות, מבחינת הטיפול בכל הדברים שהם זקוקים להם, כמובן בהתבסס על כל עדה ועדה – הרגישויות שלה, הצרכים שלה.

קסניה סבטלובה: לא נפקיר את האנשים שבלעדיהם אנחנו לא היינו כאן.

קסניה סבטלובה: ומי שלא זוכר את העבר שלו, מי שלא דואג לעבר שלו, אין לו גם עתיד.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: זה בדיוק מה שאמרתי בהתחלה, מה שאני מציע שתהיה המסקנה.

אברהם נגוסה: לחברי הכנסת שהצטרפו, זה מה שאמרתי בהתחלה.

אברהם נגוסה: אני נאלץ כעת לעזוב לפגישה בבית הנשיא וחברת הכנסת טלי פלוסקוב תנהל את הדיון.

אברהם נגוסה: אני נותן עכשיו את רשות הדיבור למר אברהם שרנופולסקי, יושב ראש חזית הכבוד.

<אברהם שרנופולסקי: סגן יושב הראש.

<אברהם שרנופולסקי: תודה.

טלי פלוסקוב: סגן יושב ראש, בבקשה.

<אברהם שרנופולסקי: כעולה מהסקר שעשינו לא מזמן בקרב עולים, רוב הקשישים העולים, ניצולי השואה, לא מקבלים את השירות מטעם רשויות הרווחה המקומיות.

<אברהם שרנופולסקי: במיוחד כשמדובר על חלוקת כרטיסי מגנטיים לקניית מזון ובכלל לטיפול פרטני.

<אברהם שרנופולסקי: הסיבה היא פשוטה, האנשים האלה לא מדברים עברית, לא מקבלים שום מידע מרשויות הרווחה המקומיות ולכן הם לא פונים לרשויות האלה.

<אברהם שרנופולסקי: למרות שיש להם קשיים עם היחסים עם הביטוח הלאומי, עם חברת החשמל, עם חברות כמו הגיחון או אמישרגז וכו' וכו'.

<אברהם שרנופולסקי: יש גם קשיים שהם זקוקים למטפלים, לקבל שירות מהביטוח הלאומי.

<אברהם שרנופולסקי: ומה אנחנו מציעים?

<אברהם שרנופולסקי: יש לנו סניפים בכל רחבי הארץ ובכל הסניפים יש רשאים.

<אברהם שרנופולסקי: אז אנחנו מוכנים לתת לרשויות המקומיות טלפונים של הרשאים שלנו, שהם יתקשרו אליהם, יתנו להם איזה שהוא מידע לשם שיתוף פעולה איתם וזה יקל על העבודה של רשויות הרווחה המקומיות וזה גם יכול לעזור לקשישים העולים.

<אברהם שרנופולסקי: תודה.

סופה לנדבר: איזה כרטיסים מגנטים?

סופה לנדבר: למי מגיע כרטיס מגנטי?

<אברהם שרנופולסקי: מגיע למשל מהקרן לידידות, מקרנות שלנו.

אברהם נגוסה: תודה.

טלי פלוסקוב: בדרך כלל מחלקות הרווחה מחלקים אותם.

<אברהם שרנופולסקי: נכון.

סופה לנדבר: כן, אבל בגלל שקשישים לא תמיד מוכרים - - -

<אברהם שרנופולסקי: נכון, אז לכן אני אומר את זה.

טלי פלוסקוב: נכון, נכון, בדיוק.

טלי פלוסקוב: לכן זה לא מגיע אליהם, בדיוק.

אברהם נגוסה: מה שקורה עכשיו במציאות, שהקשישים נופלים בין הכיסאות בין שלושה משרדים, ולכן אני קורא למשרד הקליטה לקחת אחריות ולתכלל את הנושא הה.

אברהם נגוסה: זה המשרד הרלבנטי לקשישים עולים.

מרדכי יוגב: אני רק רוצה לומר לך דבר אחד לפני שאתה הולך.

מרדכי יוגב: אנחנו פה לצורך רצף של דיונים והיו כבר שניים מאחורינו ויהיה עוד אחד לפנינו של היערכות כל משרדי הממשלה לקליטת גלי העלייה.

מרדכי יוגב: אני מסכים פה עם חברי שדיברו קודם.

מרדכי יוגב: אני חש בפער גדול וזה שהצפי לשנת 2016 יורד, זה רק בגללנו.

מרדכי יוגב: לא צריך לחפש אותו שם.

מרדכי יוגב: זה לא המצב הביטחוני.

מרדכי יוגב: אנשים רוצים לעלות ויש זרם גדול.

מרדכי יוגב: אני אומר, קול דודי דופק, את זה אסור לנו לפספס.

מרדכי יוגב: ולכן אני הייתי מבקש שכל מי שמזהה עוד בעיות, כמו הבעיה הזו שדורשת תכלול של משרדים וזה דורש בסוף ואני מודה - אתמול דיברתי עם זה על ראש הממשלה – זה דורש מישהו שיתכלל את הדברים עם משרד העלייה והקליטה ויותר מזה, עם משרד ראש הממשלה ולא פחות מכך.

מרדכי יוגב: לכן אני כן מציע שגם לישיבה הבאה כן נדרוש נציג ראש ממשלה, הם יחליטו מי.

מרדכי יוגב: יהיה יותר חזק, יהיה יותר חלש, צריך לתת את הגב למשרד העלייה והקליטה, שיהיה בכוחו לתכלל את הסיפור ולא לפתור את משרד הרווחה, כי בסוף בשטח זה לשכות הרווחה ויש להם יותר נציגויות מאשר למשרד העלייה והקליטה.

מרדכי יוגב: העובדות הסוציאליות הן אלה שאמונות, העובדות הסוציאליות בסוף, אולי בהיקף גדול, יש אחת שיש לה 200 תיקים ויש אחת שיש לה 100 תיקים.

מרדכי יוגב: אין בעניין הזה תקן כמו מורה על 32 תלמידים, עוד לא צמצמו את הכיתות ועדיין לא נתנו סייעת לעובדת הסוציאלית בשכונה, אבל בסוף זה אצלה והיא צריכה לקבל את הכלים כדי לדעת – יש לי 17 כאלה – והיא זו צריכה להיות זו שהיא הקייס מנג'ר בסוף שתדע.

מרדכי יוגב: אין מערכת אחרת.

מרדכי יוגב: משרד העלייה והקליטה לא יהיה מסוגל לשים.

מרדכי יוגב: אסור לוותר.

מרדכי יוגב: יש פה נציגי משרד הרווחה, הם אלה שצריכים לקבל את ההכשרה כחלק מהמכלול הזה, של טיפול באוכלוסייה החשובה הזאת לקשישים בכלל - ואני שמח ומודה לך על יוזמת הדיון – והקשישים העולים כקושי יותר גדול.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עכשיו משרד הרווחה, בבקשה.

אברהם נגוסה: נציגת משרד הרווחה.

<דליה רוזניק: קודם כל אני אחזור על הנתונים.

<דליה רוזניק: שמי דליה רוזניק ואני מפקחת ארצית בשירות לאזרחים ותיקים במשרד הרווחה.

<דליה רוזניק: מבחינת הנתונים, אני אחזור שוב על הנתונים, יש 68,400 אזרחים ותיקים שהם יוצאי ברית המועצות לשעבר, רשומים במחלקות לשירותים חברתיים ו-6,800 עולים מאתיופיה.

טלי פלוסקוב: אנחנו בקושי שומעים אותך.

טלי פלוסקוב: אפשר איך שהוא להתקרב למיקרופון?

טלי פלוסקוב: תודה.

<דליה רוזניק: אני אחזור שוב.

<דליה רוזניק: 68,400 אזרחים ותיקים יוצאי ברית המועצות לשעבר, שרשומים במחלקות הרווחה, ו-6,800 עולים מאתיופיה, שרשומים במחלקות לשירותים חברתיים.

<דליה רוזניק: האזרחים הוותיקים - - -

סופה לנדבר: במה הם שונים מהקשישים האחרים?

<דליה רוזניק: אני אסיים ואז אני אתייחס.

סופה לנדבר: לא, אבל בזמן שאת מדברת תגידי.

סופה לנדבר: נניח את אומרת 68,000, אנחנו מכירים שלמעלה מ-300,000 מקבלים - - -

<דליה רוזניק: 277,000 - - -

סופה לנדבר: והם נמצאים באותו מצב, אז מה ההבדל ביניהם?

<דליה רוזניק: ההבדל ביניהם שאוכלוסיית הקשישים העולים מאופיינית סביב בעיות כלכליות.

<דליה רוזניק: הנושא של הפנסיה, שהוא נושא מאד מרכזי לגבי האוכלוסייה הזאת.

<דליה רוזניק: אין להם פנסיה מסודרת, גם בגלל שהם לא צברו זכויות פנסיוניות בגלל השהות הקצרה שלהם בארץ, וגם בגלל שהם לא יכלו להעביר את הזכויות שלהם מארץ המוצא, או שלא צברו בכלל זכויות בארץ המוצא.

<דליה רוזניק: (היו"ר טלי פלוסקוב)

טלי פלוסקוב: רגע, אני רוצה להבהיר.

טלי פלוסקוב: 68,000 הם מטופלים במשרד הרווחה.

<דליה רוזניק: רשומים במחלקות הרווחה.

סופה לנדבר: הם רשומים.

סופה לנדבר: ואני אומרת מה ההבדל בין אלה שרשומים לבין אלה שלא רשומים.

סופה לנדבר: הם כולם מקבלים – למעלה מ-300,000 איש מקבלים קצבת זקנה מהביטוח הלאומי.

סופה לנדבר: אז אני שואלת מה ההבדל בין אלה שרשומים לבין אלה שלא רשומים.

סופה לנדבר: הם כולם באותו מצב.

<דליה רוזניק: לא, אלה שרשומים, רשומים בגלל שיש להם צרכים ייחודיים שהם בתחום הטיפול של שירותי הרווחה ולכן הם רשומים במחלקות רווחה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, הבנו.

<דליה רוזניק: האזרחים הוותיקים העולים מאופיינים בעיקר בתנאים של בדידות והעדר תמיכה, בעיקר תמיכה חברתית ותמיכה משפחתית.

<דליה רוזניק: משרד הרווחה מסייע לעולים האזרחים הוותיקים בכלל במתן תקציב עבור צרכים מיוחדים, בסך של 7 מיליון שקלים לכל האוכלוסייה, כשהתקציב מיועד לציוד ביתי, למזון וכו'.

<דליה רוזניק: 300,000 מיועדים לפעולות שנעשות במסגרת מועדוני עולים ב-10 מוקדים.

<דליה רוזניק: בנוסף לזה, המשרד הקים בשנה וחצי האחרונות, מועדוני מופת שהם מועדונים שמיועדים לביטחון תזונתי ולאוכלוסייה שסובלת מבדידות ואין לה עורף משפחתי, כשעלות הקמה של כל מועדון כזה היא 247,000 שקלים.

<דליה רוזניק: מתוך המועדונים האלה ישנם 30 מועדונים וישנם מועדונים שמיועדים לאזרחים ותיקים שהם עולים במספר מוקדים.

<דליה רוזניק: ליוצאי אתיופיה יש מועדונים בערים נתניה, קריית ים, כרמיאל, חדרה, אשדוד וגדרה וליוצאי חבר העמים בערים קריית ים, אשדוד, לוד, קריית ביאליק, ירוחם ועפולה, שהם מועדונים ייחודיים שמתחשבים באלמנטים התרבותיים הייחודיים של כל אחת מהאוכלוסיות האלה.

<דליה רוזניק: במסגרת המועדונים האלה, האנשים מקבלים ארוחת בוקר וארוחת צהריים ופעילויות חברתיות, כשבכל מועדון כזה ישנם 30 משתתפים.

<דליה רוזניק: המועדון פועל 3 ימים בשבוע בשעות שמונה עד אחת.

<דליה רוזניק: ההכשרות לעובדים הסוציאליים - ושמעתי כאן קודם הערה בנושא הזה – בתחום האזרחים הוותיקים, ניתנות כהכשרה במסגרת קורסים שהעובדים הסוציאליים עוברים ויש הכשרה ייחודית גם בנושא של קליטת עלייה.

<דליה רוזניק: המשרד מתכנן בשנת 2016 לתת סיוע כמובן לכלל אוכלוסיית האזרחים הוותיקים ולעולים בתוך האוכלוסייה הזאת.

<דליה רוזניק: זה מה שהמשרד עושה כרגע, ויכול להיות שצריך לחשוב באמת על פעולות ייחודיות בתחום של העולים, בהיערכות לעתיד.

<דליה רוזניק: אבל אלה הפעולות שהמשרד כרגע מקצה לאוכלוסייה הזו.

טלי פלוסקוב: אני מאד שמחה על המשפט האחרון שלך, כי לפי הנתונים שאנחנו שמענו היום, ברור שהאוכלוסייה הזאת צריכה התייחסות מיוחדת.

טלי פלוסקוב: אני אנהל את הדיון כך שידבר נציג של המשרדים שנמצאים פה וחברי הכנסת, כך שנחליף כל הזמן.

מרדכי יוגב: אני רוצה לשמוע קצת התייחסויות.

סופה לנדבר: אני פשוט רוצה לדעת על סמך מה נרשמים האנשים האלה במשרד הרווחה, זאת אומרת בלשכות.

סופה לנדבר: ץ 68,000 – מה מאפיין אותם בהבדל מאלה שלא רשומים?

טלי פלוסקוב: אני חושבת שיש לי תשובה, אני רוצה לעזור לך.

טלי פלוסקוב: אני הייתי ראש עיריית ערד, אז אני מבינה מאיפה זה בא.

סופה לנדבר: לא, אני יודעת את הדברים - - -

טלי פלוסקוב: לא, אני לא אומרת לך איך, אני רק רוצה - - -

סופה לנדבר: אני יודעת שדוברי רוסית, הם בדרך כלל אנשים שלא - - -

<קריאה: אפשר להתייחס?

טלי פלוסקוב: בוודאי, בוודאי, אנחנו ניתן לכם להתייחס.

טלי פלוסקוב: רק שם ותפקיד לפרוטוקול.

<איריס בן גוב: שמי איריס בן גוב.

סופה לנדבר: לא, אני לא קיבלתי תשובה.

טלי פלוסקוב: רגע, היא רוצה לענות.

<איריס בן גוב: אני הצבעתי כדי לענות לך, בבקשה.

<איריס בן גוב: שמי איריס בן גוב, אני מעיריית ראשון לציון, מנהלת לשכת הרווחה לאזרחים ותיקים, ואני רוצה לענות רק על השאלה.

<איריס בן גוב: אנחנו לצערנו, אולי לא לצערנו, אנחנו לא מסייעים כספית.

<איריס בן גוב: אין לנו אפשרות לסייע לכל אותם הקשישים שמתקיימים מקצבת זקנה, מביטוח לאומי בלבד.

<איריס בן גוב: לכן אנחנו מטפלים בקשישים שמגיעים אלינו בצרכים נוספים, לא לצורך קבלת תוספת הכנסה חודשית.

סופה לנדבר: למשל?

<איריס בן גוב: למשל אם יש אלימות במשפחה, אם יש צורך בחוק סיעוד, אם יש צורך בעזרה ביתית, אם רוצים סידור בבית אבות, רוצים סידור במרכזי יום.

<קריאה: אז זה הם אותם 68,000?

<איריס בן גוב: הם אלה שהם 68,000.

<איריס בן גוב: כל השאר עדיין נמצאים במצב עוני, אבל אנחנו לא יכולים לעזור להם בעוני, אנחנו עוזרים בדברים אחרים, שבאמת חברתי לעבודה תספר.

טלי פלוסקוב: קיבלת תשובה, חברת הכנסת?

סופה לנדבר: רק עוד משהו.

סופה לנדבר: ביטחון תזונתי – למי מגיע?

<איריס בן גוב: גם אלינו.

<איריס בן גוב: מי שפונה אלינו לשירותי הרווחה ומבקש, ויש גם כאלה שפונים בשמם ואומרים – ידוע לנו שקשיש כזה וכזה במצוקה, אנחנו יוזמים פנייה.

<איריס בן גוב: אבל ברגע שלא מודיעים לנו, אנחנו לא מקבלים מידע או מאנשים או מהקשישים עצמם או מהשירותים בקהילה – אנחנו לא יכולים לבוא ולהגיד ניתן לכם הכנסה חודשית נוספת.

<איריס בן גוב: אבל כל צורך שיש, אנחנו אכן בודקים ומנסים לסייע.

טלי פלוסקוב: חשבתם פעם שיש לא מעט אנשים שמתביישים להגיע אליכם?

<איריס בן גוב: חשבנו, ולכן אנחנו בקשרים - למרות שנאמר פה שאין שיתופי פעולה - אבל אנחנו כן עם שירותים בקהילה, מאד בקשרים עם קופות חולים, עם ביטוח לאומי, עם מועדונים שלשם אנשים מגיעים בלי להירשם.

<איריס בן גוב: משטרה, בתי חולים.

<איריס בן גוב: אם אנחנו מקבלים דיווחים ואנחנו שומעים ויודעים, אנחנו מגיעים.

<איריס בן גוב: אבל עדיין אי אפשר לבוא ולדפוק בדלת של כל אחד ואחד ולשאול אותה שאלה.

<איריס בן גוב: לכן - - -

סופה לנדבר: אנחנו נעודד אותם.

<איריס בן גוב: בסדר, אפשר.

<איריס בן גוב: יש פער, בהחלט יש פער, אבל ברגע שמגיעים אלינו, אנחנו בהחלט עושים את כל הבדיקה האפשרית על מנת לסייע.

<מיכל שוורץ: אם אני רק יכולה להוסיף.

טלי פלוסקוב: רגע, רגע, אחד-אחד, שנייה.

טלי פלוסקוב: מה רצית לשאול?

<פנחס גלינקביץ: שאלתי רק האם יש קשר עם רשות הקליטה בראשון.

<איריס בן גוב: יש בראשון גם בתוך העירייה אגף קליטה ויש גם רשות הקליטה, ובהחלט כן.

<פנחס גלינקביץ: שאלתי אם יש קשר של עבודה שוטפת.

<איריס בן גוב: כן, כן, כן.

<איריס בן גוב: לפעמים הם באים לשם, אומרים שאנחנו אמרנו ככה, הם אומרים אמרנו ככה ואנחנו בהחלט איתם בקשר.

<איריס בן גוב: כשאנחנו רואים שאי אפשר לסייע, פונים אליהם, הם פונים אלינו.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: כן בבקשה, רק שם ותפקיד לפרוטוקול.

<מיכל שוורץ: אני מיכל שוורץ, מהלשכה לאזרחים ותיקים.

<מיכל שוורץ: אני ראש צוות בראשון לציון.

<מיכל שוורץ: אני רוצה להוסיף לתשובה של איריס, שכל קשיש שסובל מירידה תפקודית או קוגניטיבית וזכאי לחוק סיעוד, אוטומטית אנחנו פותחים תיק בלשכה.

<מיכל שוורץ: לכן הרבה קשישים עולים מוכרים לנו על הרקע של הזכאות שלהם לחוק סיעוד.

<מיכל שוורץ: באופן כללי, אנחנו נתקלים בבעיה מאד מאד קשה של עוני בקרב עולים ולצערנו אין לנו את הכלים ואת לנו את היכולת לסייע להם עם הבעיה הזאת.

<מיכל שוורץ: אנחנו יכולים לסייע להם באופן מאד מאד נקודתי בעזרה ברכישת ציוד לבית, ברכישת עזרים רפואיים כמו משקפיים, בנסיעות לטיפולים רפואיים, ברכישת ביגוד או נעליים, אבל אין לנו באמת את היכולת לעזור להם באופן משמעותי עם בעיית העוני, אלא באופן מאד מאד מצומצם ונקודתי.

<מיכל שוורץ: כנ"ל לגבי בעיית הדיור.

<מיכל שוורץ: הם פונים אלינו עם בעיית דיור קשה, וכמובן שהכתובת היא משרד השיכון.

<מיכל שוורץ: גם בנושא הזה אין לנו את היכולת לסייע להם.

<מיכל שוורץ: ככה שבבעיה של העוני, בעצם הפתרון שדרוש כאן הוא מאד מאד ברמות היותר גבוהות, פתרון מערכתי כדי להגדיל את הקצבאות, כדי שהם באמת יוכלו לחיות בכבוד ושיהיה להם ממה להתקיים.

<מיכל שוורץ: הבעיה היא מאד מאד קשה בקרב הקשישים, מאחר שהם לא יכולים לעבוד.

<מיכל שוורץ: זאת אומרת הם נמצאים במצב של חוסר אונים עם בעיית העוני, ואין להם דרך לצאת ממנה.

<מיכל שוורץ: ואנחנו כעובדים סוציאליים – עומדים מנגד חסרי יכולת לסייע להם ולהוציא אותם מהמצב.

<מיכל שוורץ: ואנחנו בעצם מטפלים בהשלכות של בעיית העוני, כמו בעיית אלימות, שנוצרת כתוצאה מהלחצים סביב הבעיה הזאת.

טלי פלוסקוב: יש לי שאלה אליכם, לאנשים שנמצאים כאן.

טלי פלוסקוב: הקשישים שיש להם דיור ציבורי, המצב שלהם הוא עדיין שם בעוני?

<אלה קומיסרוב: אני יכולה להתייחס?

טלי פלוסקוב: בבקשה, שם ותפקיד.

<אלה קומיסרוב: אני גם מעיריית ראשון לציון.

<אלה קומיסרוב: שמי אלה קומיסרוב ואני עובדת סוציאלית של עולים, אחת מהעובדות הסוציאליות של העולים.

<אלה קומיסרוב: אצלנו בעיר כל עולה מקבל מענה בשפה שלו, גם דוברי אמהרית וגם דוברי רוסית.

טלי פלוסקוב: מצוין.

<אלה קומיסרוב: מהבחינה הזאת אנחנו מסודרים.

<אלה קומיסרוב: אני אחראית על שני מקבצי דיור בעיר.

טלי פלוסקוב: מתוך?

<אלה קומיסרוב: שזה בערך משהו כמו 200 בתי אב.

<אלה קומיסרוב: אני יכולה להגיד ש- - -

טלי פלוסקוב: זה מקבצי דיור חדשים?

<אלה קומיסרוב: חדשים, כן.

<איריס בן גוב: יש סך הכל שלושה.

<אלה קומיסרוב: כן, יש סך הכל שלושה והוסטל.

<אלה קומיסרוב: מצבם הכלכלי קצת יותר טוב, ועדיין, אני מדברת מהשטח, רוב הפניות משם, חוץ מהפניות שנאמרו פה – שזה חוק סיעוד, שזה אלימות וגם שם יש אלימות קשה, גם קיצונית, רוב הפניות זה לקבל סלי מזון.

<אלה קומיסרוב: רוב הפניות זה על בסיס עוני ולפעמים זה גם עוני די קיצוני.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת אנחנו מדברים פה על ביטחון תזונתי, אני מבינה.

<אלה קומיסרוב: כן, כן, כן.

<אלה קומיסרוב: יש לי קשישה, שלא נלך רחוק, שאתמול נפגשתי איתה והיא גרה במקצבי דיור.

<אלה קומיסרוב: היא מתקיימת מקצבת זקנה בלבד, כמו 99% שמתגוררים שם, שנאלצת לנקות מדרגות והיא חולת סרטן.

<אלה קומיסרוב: אז זה תמצית של מה שאנחנו רואים שם.

טלי פלוסקוב: קשה לשמוע את הדברים.

<אלה קומיסרוב: היו מקרי אלימות ממש ממש קשים, שזה גם מאד מאד קשור במנטאליות, מנטאליות של הסתרה, מנטאליות שדורשת הסברה מאסיבית, שדורשת תכניות מניעה.

<אלה קומיסרוב: וניסינו, אנחנו בראשון ניסינו לעשות תכנית מניעה במקבצי דיור, שזאת הייתה תכנית מניעה ראשונה בארץ בשפה הרוסית.

<אלה קומיסרוב: כל מה שאנחנו מתכננים זה כמובן בשפה הרוסית ומתייחס רק לאוכלוסייה הזאת.

<אלה קומיסרוב: בכיף היינו ממשיכים לעשות תכניות מניעה ויש לנו יכולת ויש לנו כלים ויש לנו כישורים ויש לנו כוח אדם, אבל - - -

<קריאה: אין לנו כוח אדם.

<אלה קומיסרוב: זהו, שכוח האדם שלנו הוא נורא מצומצם.

<אלה קומיסרוב: נאמר פה על 100-200 תיקים, אני חייבת להגיד לכם שלעובדת סוציאלית במשרה מלאה יש לנו כ-650 תיקים, בתי אב.

טלי פלוסקוב: מה אחוז העולים בראשון לציון בכלל?

<אלה קומיסרוב: אחוז המטופלים בלשכה, כ-30% מכלל האוכלוסייה.

<איריס בן גוב: קשישים עולים.

<איריס בן גוב: אנחנו מדברים רק על עולים.

טלי פלוסקוב: בגלל זה אני שואלת.

טלי פלוסקוב: רגע, השאלה שלי – כמה בכלל שיעור העולים בראשון לציון וכמה מהם קשישים.

<מיכל שוורץ: כמה עולים בראשון?

טלי פלוסקוב: כן.

<מיכל שוורץ: 20%.

<אלה קומיסרוב: מכלל האוכלוסייה.

<אלה קומיסרוב: 30% מכלל המטופלים בלשכה לזקן, זה עולים.

<אלה קומיסרוב: אני לא מדברת על כאלה שעלו בשנות ה-80 ועדיין אין להם את השפה.

<אלה קומיסרוב: המרכיב השפתי פה יותר חשוב משנת עלייה.

מרדכי יוגב: אלה, ברשותך, עוד פעם נתונים.

מרדכי יוגב: אמרת שאת אישית מטפלת ב-600 בתי אב?

<איריס בן גוב: 600 בתי אב במשרה מלאה.

<אלה קומיסרוב: כן.

<איריס בן גוב: במשרה מלאה לכל עובדת יש 600 בתי אב.

<אלה קומיסרוב: אני גם עובדת סוציאלית, גם פקידת סעד, גם מדריכה, גם מדריכת סטודנטים ומתוך כל זה אני מטפלת ב-60% משרה, שאני עובדת סוציאלית של עולים, אני מטפלת בכ-450 בתי אב.

<אלה קומיסרוב: זה ב-60% משרה, שזה אומר שבמשרה מלאה זה יכול להגיע אפילו ליותר.

מרדכי יוגב: וה-600 האלה כל אחד תיק, או שחלק מהם זה רק לדעת שיש משפחה.

טלי פלוסקוב: לא, לא, לא.

<אלה קומיסרוב: רק לדעת שיש משפחה זה לא מספיק, כי אנחנו מטפלים בנקרא לזה – כל התחזוקה השוטפת של חוק סיעוד, שזה לדבר עם כל אחד.

<אלה קומיסרוב: אפילו אם כל אחד יפנה אלינו פעם בשנה, העומס שלנו הוא רב.

טלי פלוסקוב: כן.

<איריס בן גוב: מצב בלתי הגיוני.

טלי פלוסקוב: קשה לשמוע דברים כאלה, ממש.

טלי פלוסקוב: אתה רוצה להתייחס, חבר הכנסת?

מרדכי יוגב: לא, אני רק רוצה לומר, אני כל הזמן מתמסר עם דנה, עם מנהלת הוועדה ואיתך.

מרדכי יוגב: אנחנו פה במאמצים שלנו זה יחייב את משרד ראש הממשלה ואת משרדי הממשלה, שערים קולטות עלייה חייבות לקבל תקנים לעוד הרבה יותר עובדים סוציאליים.

<אלה קומיסרוב: זאת המצוקה שלנו, שאנחנו בוכים עליה כבר הרבה זמן.

מרדכי יוגב: וודאי.

מרדכי יוגב: לסדר גודל – אני לא יודע – הן צריכות להגיד כמה זה המקסימום האפשרי, כדי שהיא תגיד שהיא מצליחה להגיע אליהם, בשביל שהיא תגיד שהיא באמת מצליחה לטפל במשהו בירוקראטי, שייטיב איתם ולא רק להסתכל וביחד לבכות.

טלי פלוסקוב: ברור.

טלי פלוסקוב: ולדעת, כמו שאתה אומר.

<אלה קומיסרוב: ויחד עם זאת אנחנו כן מנסים וכן יש לנו תכניות בראש ותכניות מניעה, ומנסים לעשות דברים ובכל זאת לשנות קצת את המציאות.

מרדכי יוגב: אין לי ספק.

מרדכי יוגב: אני לא אומר את זה כביקורת, אלא להיפך.

<אלה קומיסרוב: כן.

מרדכי יוגב: ברי לי שאי אפשר לטפל בכל כך הרבה.

<איריס בן גוב: נכון, נכון.

טלי פלוסקוב: אנחנו רק מחזקים אתכם.

<מיכל שוורץ: אני רק רוצה לציין ולהוסיף שבניגוד למגזרים אחרים שבהם יש תקינה והגדרה של מעמסות, אצלנו, אצל העובדים הסוציאליים אין הגדרה כזאת.

<מיכל שוורץ: זאת אומרת יכולים להיות לעובדת סוציאלית גם 1,000 תיקים ואף אחד לא ייתן על זה את הדעת, וכך עובדת תצטרך להתנהל.

<מיכל שוורץ: עכשיו, ברגע שאנחנו באמת רוצים לתת מענה מיטבי ואיכותי לאוכלוסיית העולים, צריכים לתת לנו את הכלים לעשות את זה בדרך הנכונה.

<מיכל שוורץ: ולכן אנחנו רואות צורך מאד מאד גדול בהקמת ועדה ממלכתית, כדי שתגדיר את נושא התקינה אצל עובדים סוציאליים.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את מר פנחס גלינקביץ, מירושלים.

<פנחס גלינקביץ: היי.

<פנחס גלינקביץ: הנושא בירושלים מאד מורכב.

<פנחס גלינקביץ: מבחינת העולים ומבחינת המספרים, יש לכם את המספרים כאן, חשוב לציין שאני מנהל את הגוף שנקרא רשות הקליטה העירונית ואני אחראי על הנושא של העולים בירושלים.

<פנחס גלינקביץ: הנושא של הקשישים בעיר נמצא תחת שתי יחידות.

<פנחס גלינקביץ: אגב, זה משקף כנראה גם את משרדי הממשלה.

<פנחס גלינקביץ: יש אגף שנקרא אגף חברה – שמטפל בכל הנושא של מועדונים חברתיים ופעילות חברתית ויש את הנושא של אגף הרווחה, שמטפל בקשישים העולים, בקשישים בכלל, בוודאי בקשישים העולים, ובכל מי שיש לו תיק בלשכת הרווחה בעיר, כפי שאנשי משרד הרווחה עשו את זה.

<פנחס גלינקביץ: בדברים האלה זה מאד דומה, עם השינויים בכל מקום ומקום.

<פנחס גלינקביץ: בירושלים אין לשכה לזקן, אבל יש את ה-30 ומשהו לשכות שכונתיות, כאשר כל לשכה שכונתית נותנת את המענה לאוכלוסייה שגרה בשכונה.

<פנחס גלינקביץ: כל מי שיש לו את התיק של הרווחה והוא פונה והוא מטופל, הוא לקוח, מקבל את השירותים של הרווחה.

<פנחס גלינקביץ: חשוב להגיד שהקושי הזה הוא קושי שהתמודדנו.

<פנחס גלינקביץ: מה שצף כאן ברמה הארצית, הוא קושי שאנחנו מתמודדים איתנו בירושלים והוא נכון והוא אמיתי, ולא סתם שאלתי מה קורה בראשון, כדוגמה לנושא של הרווחה.

<פנחס גלינקביץ: בעצם זה שאנחנו למעשה אמורים לתכלל את הנושא של הזקנים, קשישים עולים, זה נושא לא פשוט, כי אנחנו לא כאן ולא כאן.

<פנחס גלינקביץ: אנחנו לא אגף הרווחה.

<פנחס גלינקביץ: אם אני מקביל את עצמי בקטן למשרד הקליטה – אז אנחנו לא אגף הרווחה, אנחנו לא משרד הרווחה ואנחנו לא המשרד לענייני שוויון בקטעים האלה; ואנחנו לא זה ולא זה וצריכים לראות את כל התמונה.

<פנחס גלינקביץ: וזה כן החשיבות של הגוף המתכלל שאליו התייחסתם, כי זה מה שאנחנו עושים ברמה העירונית.

<פנחס גלינקביץ: הייתה לנו הרבה מאד עבודה לא פשוטה מול היחידות העירוניות, כדי לבוא ולהגיד – אתם חייבים לטפל בזקנים העולים.

<פנחס גלינקביץ: כי ההתייחסות הייתה – מי שזקן עולה, או כל העולים, לא משנה - רשות הקליטה תטפלו בהם.

<פנחס גלינקביץ: והמאבק שלנו היה – לא.

<פנחס גלינקביץ: אתם אחראים על הקשישים, אתם אחראים על כל הקשישים ומי שאחראי על כל הקשישים יטפל בכל הקשישים, כולל בקשישים העולים.

<פנחס גלינקביץ: מי שאחראי על הנוער – יטפל בכל הנוער, כולל בנוער העולה, כי זה חלק מתוך מתן המענה.

<פנחס גלינקביץ: יש צורך לתגבר את הנושא של העבודה הסוציאלית, העובדים הסוציאליים בלשכות.

<פנחס גלינקביץ: יש קריסה, בוודאי בירושלים, עם כל הפונים, ומי שמכיר - - -

טלי פלוסקוב: לא רק, לפי מה ששמעתי.

<קריאה: בכל הארץ.

<פנחס גלינקביץ: בכל הארץ, זה נכון, זו תמונת מצב קשה.

<פנחס גלינקביץ: אנחנו פנינו למשרד הרווחה בשביל לקבל, זה סיפור בין המערכות השונות.

<פנחס גלינקביץ: יש צורך אבל כשמגיע, אם זה אפשרי, לצבוע את התקן הזה כתקן שמטפל בקשישים עולים.

טלי פלוסקוב: ואין כזה דבר היום?

<קריאה: לא, אין.

<פנחס גלינקביץ: כי כשזה מגיע לרשות, מגיע תקן.

<פנחס גלינקביץ: במקרה הטוב מוקצה תקן והוא מגיע לרשות ואז הוא נעלם, כי הצרכים הם רבים, אז הוא חייב להיות סגור - - -

קסניה סבטלובה: איזה פלח אתה מגדיר כעולים?

קסניה סבטלובה: כי אנחנו מדברים על אנשים שהם 25 שנים ויותר אפילו בארץ, אבל הם עדיין לא - - -

<פנחס גלינקביץ: נכון.

<פנחס גלינקביץ: עכשיו זה בדיוק - - -

קסניה סבטלובה: הם לא נקלטו, בוא נגיד ככה.

<פנחס גלינקביץ: נכון.

<פנחס גלינקביץ: זה בדיוק הסיפור איך מגדירים אותם ומה הם.

<פנחס גלינקביץ: אנחנו מבחינתנו מתייחסים לכולם כעולים.

<פנחס גלינקביץ: הם לא עולים חדשים, אבל הם עולים וחלק מהנזקקות שלהם זה בגלל זה שהם עלו לפני X שנים, אז מבחינתנו הם לקוחות שאנחנו פועלים ומפנים אותם.

<פנחס גלינקביץ: ומבחינת אגף הרווחה, הם לקוחות.

<פנחס גלינקביץ: זה לא משנה מי ומה ומתי הם עלו.

<פנחס גלינקביץ: אז בקטע הזה צריכים לעשות.

<פנחס גלינקביץ: אני מזכיר, בירושלים יש קושי שהוא עוד יותר מועצם, זה הקושי של הדיור הציבורי.

<פנחס גלינקביץ: מאד קשה בירושלים המצב, בוודאי כל נושא דיפלומט והנושא הזה שצף ועולה כל הזמן.

טלי פלוסקוב: אולי אתה יכול להגיד לי, כי אני לא מצליחה לקבל את הנתון הזה ואני מנסה כבר תקופה די ארוכה – כמה אנשים בירושלים – קשישים עולים – מחכים לדיור ציבורי?

<פנחס גלינקביץ: אני לא יכול להגיד את זה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה מספר.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שאני לא מצליחה לקבל את המספר הזה.

<פנחס גלינקביץ: רק משרד הקליטה יידע את זה.

טלי פלוסקוב: בגלל זה אני שואלת.

טלי פלוסקוב: לא יודעים?

סופה לנדבר: לא, את יכולה אצלנו לקבל שבעצם ראש עיריית ירושלים, כאשר פניתי אליו ולא פעם אחת לגבי בנייה על קרקע חומה - - -

טלי פלוסקוב: הוא סירב.

סופה לנדבר: סירב.

סופה לנדבר: ובגלל זה המצב של הקשישים בירושלים הוא יותר קשה.

טלי פלוסקוב: כן, תאמרי לוועדה מי את.

<גבריאלה אפל: גבי אפל ממשרד העלייה והקליטה.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: תוכלי להציג לנו את הנתון?

<גבריאלה אפל: תוך שבועיים, זה זמן סביר.

טלי פלוסקוב: תוך שבועיים.

טלי פלוסקוב: אני הייתי רוצה באמת לקבל את התמונה של ערים שאחוז העולים שם הוא מעל 20%.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לדעת בכל עיר כזאת מה מספר האנשים שממתינים בתור לדיור הציבורי.

טלי פלוסקוב: על קשישים אני כרגע מדברת, כמובן.

טלי פלוסקוב: יופי, יש פה התחייבות של משרד הקליטה, תוך שבועיים לתת לנו את הנתונים.

טלי פלוסקוב: מצוין.

סופה לנדבר: הם יכולים להוציא את זה תוך יום, למה הם צריכים שבועיים?

טלי פלוסקוב: שרת הקליטה לשעבר אומרת לי שאתם יכולים תוך יום, אז למה אתם צריכים שבועיים?

סופה לנדבר: גברתי, תפני למנכ"ל.

טלי פלוסקוב: אני פניתי למנכ"ל.

סופה לנדבר: יש לו רשימה.

טלי פלוסקוב: אני פניתי למנכ"ל, אמנם לפני יומיים, אז אני לא יכולה כרגע להגיד.

<צח בן יהודה: אנחנו פנינו לפני חודשיים.

טלי פלוסקוב: אתם פניתם לפני חודשיים ולא קיבלתם.

<מרינה קונצביה: אני רק רוצה לתקן שזה לא סירוב של ראש העיר - - -

<גבריאלה אפל: סליחה, אני רק רוצה להוסיף לגבי הפנייה.

<גבריאלה אפל: אני רק מנצלת הזדמנות גם לומר דבר אחד.

<גבריאלה אפל: המשרד שלנו הגיש נייר מקיף עם כל הנתונים בנושא של קשישים, לא בהכרח בנושא של דיור.

<גבריאלה אפל: זאת אומרת לא קיבלנו שאילתה ששואלת כמה קשישים עולים מחכים לדיור ציבורי.

<גבריאלה אפל: זאת אומרת לא קיבלנו את השאילתה הזאת, אבל אנחנו נשמח להעביר את הנתונים.

<גבריאלה אפל: עד שבועיים, כמקובל בכל מקום.

<גבריאלה אפל: זה הכל.

טלי פלוסקוב: אני רוצה בכל אופן לשמוע.

טלי פלוסקוב: כן, צח, בבקשה.

<צח בן יהודה: מרכז המחקר והמידע כן העביר למשרד העלייה והקליטה בקשה לפני למעלה מחודשיים של דיון אחר שהיה כאן וטרם קיבלנו תשובה לעניין דיור ציבורי.

<צח בן יהודה: אני מדבר על הדיון הציבורי.

<צח בן יהודה: התבקשו פה נתונים.

טלי פלוסקוב: אז אני עוד פעם חוזרת על בקשתי.

טלי פלוסקוב: כוועדה אנחנו מבקשים.

טלי פלוסקוב: ביקשת שבועיים?

טלי פלוסקוב: את יודעת מה, אחרי שלא נתתם תשובה חודשיים, אני נותנת שבועיים.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת שמשרד הקליטה יציג לוועדה, ליושב ראש הוועדה ולחברי הוועדה – כמה קשישים ממתינים בכל עיר שמספר העולים יותר מ-20% - בתור לדיור ציבורי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: כן בבקשה, רצית להתייחס.

טלי פלוסקוב: רק שם ותפקיד לפרוטוקול.

<מרינה קונצביה: מרינה קונצביה, מחזיקת תיק קליטה ועלייה בעיריית ירושלים.

<מרינה קונצביה: אני פשוט רוצה לעדכן קצת לגבי המצב של הדיור הציבורי.

<מרינה קונצביה: קודם כל זה לא עניין עירוני.

<מרינה קונצביה: באף עיר לא מחליטים על בניית דיור ציבורי.

<מרינה קונצביה: זו שאלה ממשלתית וזה - - -

טלי פלוסקוב: לא, אבל מה שדיברה חברת הכנסת לנדבר, על קרקע חומה - - -

סופה לנדבר: בראשון לציון היה אכלוס לפני חצי שנה, הם לקחו את האתגר ובנו ועכשיו מתחילים עוד דיור מוגן, עוד בניין אחד.

סופה לנדבר: הם לקחו את זה ברצינות ועשו מה שעשו.

סופה לנדבר: החברה הכלכלית, בתמיכת הממשלה עשו וסיימו את הבנייה.

<מרינה קונצביה: בתמיכה של הממשלה, בקיצור.

סופה לנדבר: ראש העיר, בכל עיר ועיר, אם יש קרקע חומה, היו יכולים להתחיל.

סופה לנדבר: אם ראש העיר רוצה לקבל קולות, הוא גם צריך לספק את הדיור יחד עם - - -

טלי פלוסקוב: רגע, חברת הכנסת, שנייה.

טלי פלוסקוב: רבותי, רגע.

טלי פלוסקוב: שלא יהיו פה ויכוחים.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שהיה קול קורא של משרד הקליטה, כשחברת הכנסת סופה לנדבר הייתה שרה.

טלי פלוסקוב: היא יצאה עם קול קורא לבנות על קרקע חומה מקבצי דיור.

טלי פלוסקוב: כמובן שהיה שם צורך בהשתתפות של הרשויות.

טלי פלוסקוב: במקרה הזה בגלל זה החברה הכלכלית לקחה את זה, וחלק כמובן בהשתתפות המדינה, ויש רשויות שלקחו את זה על עצמן ויש רשויות שלא לקחו.

טלי פלוסקוב: לא לקחו מכמה סיבות.

טלי פלוסקוב: יש כאלה שפשוט לא רצו אוכלוסייה מבוגרת, וזה לא סוד.

טלי פלוסקוב: זו אוכלוסייה שלא מביאה הכנסות, זו אוכלוסייה - ככה הם אומרים - שמביאה רק נטל נוסף על הרשות, לצורך העניין אנחנו שומעים פה על הדברים.

טלי פלוסקוב: ויש רשויות שלא השתתפו, כי לא היה להן את החלק הזה שנקרא מצ'ינג – להשלים לכספים שהמדינה בעצם מציעה.

טלי פלוסקוב: אני אומרת את זה לצורך העניין כי אני הייתי ראש רשות שמאד הייתי רוצה לבנות, אבל לי לא היה את אותם 50% שהייתי צריכה להשלים.

טלי פלוסקוב: לכן זה כן החלטה של הרשות.

טלי פלוסקוב: אני פשוט רוצה להגיד שזו כן החלטה של הרשות.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת מה הסיבה האמיתית לכך שלא לקחו את היוזמה הזו.

<מרינה קונצביה: יש עוד עדכון.

<מרינה קונצביה: פיני, אם אתה רוצה.

<מרינה קונצביה: אז יש עוד עדכון חדש, שפרזות שחררה 55 מיליון שקלים, שזה בעצם לצורך הבנייה וכדי לתת לאנשים שעומדים בתור לקבלת דיור ציבורי.

<מרינה קונצביה: זה יצא לפני כ - - -

טלי פלוסקוב: רגע, אני לא הבנתי.

טלי פלוסקוב: את יכולה בבקשה להסביר, מה זה אומר?

<מרינה קונצביה: יש בירושלים 7 הוסטלים, ששם בעצם נמצאת האוכלוסייה של הקשישים.

<מרינה קונצביה: לצורך שיפור המקום בו הם גרים, היה איזה דיון עם פרזות ומשפט וכל מיני דברים, והם יצאו זכאים והם משחררים כסף מהתקציב שלהם גם לצורך בנייה, גם שיפור דיור - - -

טלי פלוסקוב: לשיפוץ?

<מרינה קונצביה: שיפוץ ובניית דיור ציבורי.

טלי פלוסקוב: במבנים הקיימים או שיש מבנים נוספים?

<מרינה קונצביה: כן, כן.

<מרינה קונצביה: זה מה שקורה בירושלים.

<מרינה קונצביה: זה צריך לצאת עוד מעט בעצם לאור.

<אברהם שרנופולסקי: אנחנו לא רק פעם אחת פנינו לראש העיר בירושלים, גם מטעם הארגון שלנו, גם מטעם פורום ניצולי השואה, בבקשה לבנות, להצטרף למכרז.

<אברהם שרנופולסקי: הם הכינו מסמכים כלשהם, אבל בכל זאת הדבר לא זז אפילו מילימטר.

טלי פלוסקוב: טוב, אולי עכשיו לאור הדברים ששמענו, זה ישתנה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את העובדת הסוציאלית של מחלקת חוצות יפו, בבקשה גברתי.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: אני זהבה, אני עובדת במחלקה לשירותים חברתיים בעיריית תל אביב.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: אני רוצה להתייחס.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: אני באמת שמעתי פה את הנושא הכלכלי, את המצוקה הכלכלית שיש לקשישים ואת המצוקה בתקנים שיש במחלקות.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: אני מהמקום שלי בעבודה בשטח, אני רואה גם שהתווספו התקנים האלה וגם את אי התקציב.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: אם הוא לא יהיה עם הנגשה בשפה בתוך השירות הזה, לכל המענים שיש בתוך השירות הזה – אז לא עשינו דבר.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: אני מרגישה שבאמת יש הרבה מענים במחלקה לשירותים חברתיים, אבל מנגד ידי כבולות, כי אני מפנה לשירות כזה ואחריו, שאני על פניו מתווכת והוא בזכותנו הרבה פעמים, ואין מענה בשפה.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: אם אין נגשה שפתית - לא עשינו דבר.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: אז זה באמת נושא.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: כי רוב הפונים גם כן מגיעים למחלקה לשירותים חברתיים בראש ובראשונה עם סיבה מוצהרת, שזה בדרך כלל בעיה כלכלית ואז אחר כך, בתהליך מיפוי הצרכים, אנחנו מגלים שיש שם דברים יותר עמוקים, שדורשים התייחסות טיפולית יותר מורכבת.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: וכשיש את ההתייחסות הטיפולית המורכבת – אני מדברת ביני לבין עצמי בעצם.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: אני יכולה לעשות יופי של תכניות.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: תכניות טיפוליות משמעותיות, שאכן המשפחה הזאת זקוקה לזה, אבל אין מענה.

טלי פלוסקוב: את לא יכולה לעמוד בזה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: רצית להתייחס, בבקשה.

טלי פלוסקוב: תציגי את עצמך.

<פנינה הגני: כן, שמי פנינה הגני, אני מנהלת תחום הרווחה בסוכנות היהודית בצפון, במרכזי הקליטה לעולי אתיופיה.

<פנינה הגני: מצומצם יחסית באמת לחברים האחרים או לחברות האחרות.

<פנינה הגני: במרכזי הקליטה לעולי אתיופיה יש לנו ברמה ארצית היום 141 קשישים, שחיים במרכזי הקליטה.

<פנינה הגני: תנאי החיים שלהם, לפחות מבחינה כספית, הם שווים ודומים לכל הקשישים האחרים שחיים במדינת ישראל בדיור הקבע.

<פנינה הגני: השירות שהם מקבלים מהצוותים במרכזי הקליטה והעובדים הסוציאליים, גם ברמות מסוימות דומה מאד למה שדיברו פה החברות מראשון.

<פנינה הגני: לכן אני לא רוצה להזכיר.

<פנינה הגני: אני כן רוצה לתת דגש על שני נושאים שבעיני הם חשובים.

<פנינה הגני: אחד זה בנושא של דיור.

<פנינה הגני: מרכזי הקליטה הם לא מגורי הקבע של אף עולה ובוודאי לא של הקשישים.

<פנינה הגני: ואחד הנושאים שאנחנו היום מתמודדים איתו זה באמת ביחד עם משרד הקליטה, שאנחנו הולכים איתם יד ביד.

<פנינה הגני: אחד הנושאים שאנחנו מתמודדים זה דיוק הנושא הזה של דיור הקבע ולאן העולים.

<פנינה הגני: היום אני מדברת איתך על 141 עולים, לאיפה הם ילכו?

<פנינה הגני: אני רוצה להגיד שבשנת 2015, אחד הפתרונות היותר טובים שאנחנו עשינו או קידמנו ביוזמה של משרד הקליטה, ביחד עם משרד הקליטה, זה הנושא של מקבץ דיור.

<פנינה הגני: אני רק יכולה להביא דוגמא קטנה שאולי תשקף את מה שאני רוצה לומר.

<פנינה הגני: שנה שעברה, בשנת 2015, יצאו 15 קשישים - זה אולי מספר קטן, שוב, יחסית למספר שאנחנו מדברים - הם יצאו למקבץ דיור בקריית אתא.

<פנינה הגני: מהדיווח שאני שומעת מהעובדים הסוציאליים שלנו, שמעת לעת מגיעים לבקר אותם וגם מקרובי המשפחה – הם מאד מאד מרוצים.

<פנינה הגני: הם מרוצים א', כי הם לא לבד.

<פנינה הגני: הם לא לבד בתוך בניין או לבד בתוך בית אבות.

<פנינה הגני: הם 15 אנשים והם שמחים שם וטוב להם.

<פנינה הגני: שוב, הכל יחסי בנסיבות הקיימות.

<פנינה הגני: אז אני באמת אומרת, מקבץ דיור זה פתרון טוב.

<פנינה הגני: נכון, כדי להביא עולים מאתיופיה למקבץ דיור צריך לעשות עבודה.

<פנינה הגני: צריך לשכנע אותם.

<פנינה הגני: צריך לעבוד עם קרובי משפחתם.

<פנינה הגני: אבל אנחנו עושים את זה ובסופו של דבר אני אומרת לכם, זה פתרון טוב.

<פנינה הגני: זה דבר אחד.

<פנינה הגני: הנושא השני שכבר דיברנו עליו, אז אני לא ארחיב, זה כל הנושא של הדיור הציבורי, שזה נועד בעצם לעולים שרוצים לגור ליד קרובי משפחתם והלוואי הלוואי שהיה לנו יותר.

<פנינה הגני: זה ברמת הדיור.

<פנינה הגני: והדבר האחר שאני רוצה להגיד - - -

טלי פלוסקוב: אחרון, בבקשה.

<פנינה הגני: והאחרון.

<פנינה הגני: שאולי הוא קשור בכלל לעולים, זה כל הנושא של תרגום לעולים ובמיוחד לעולים הקשישים בכל מיני מוסדות שפשוט הוא ישנו ברמה מאד מצומצמת ואיננו.

<פנינה הגני: זהו.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני אבקש מחבר הכנסת מוטי יוגב להתייחס, כי הוא צריך לצאת.

מרדכי יוגב: אני מתנצל שאני צריך ללכת לדיון ארוך בוועדת החוץ והביטחון.

מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו פה כולנו, חברת הכנסת סופה לנדבר וחברתי יושבת הראש, טוב שאנחנו ערים לבעיה ובזכותכם נהיה ערים יותר.

מרדכי יוגב: חברתי, חברת הכנסת סופה לנדבר העלתה, ואני אומר גם לך, שירלי, את כל הנושא של פנסיות.

מרדכי יוגב: פנסיות בכלל ופנסיות לעולים.

מרדכי יוגב: אני חושב שביחד אולי נגיש ואני גם הגשתי פעם, אבל לא זכינו לקבל בעניין גם דו"ח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת על כלל מקבלי הפנסיות בישראל.

מרדכי יוגב: אני עסקתי בזה דרך נגיעה קטנה בעמלות שמבקשים עוד ממקבלי פנסיות נמוכות ביותר.

מרדכי יוגב: ששם, אם אצל מקבלי הפנסיות הגבוהות 1% או 2% הם כלום, אבל אצל - - -

טלי פלוסקוב: אתה מדבר על פנסיות מחו"ל?

מרדכי יוגב: אני הגשתי בעניין חוק אחד קטן, אבל אני יודע שיש עליות שונות לפי מקבלי פנסיות שונות, אבל לא על זה כוונתי, לא על האחוז.

טלי פלוסקוב: בוועדה לפניות הציבור העליתם שם את העניין, סופה?

מרדכי יוגב: לא על האחוז, אלא באמת המציאות הזאת שאתם מתארים היא מציאות קשה.

מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו צריכים להמשיך, גם בזכות החשיפה.

מרדכי יוגב: זה דבר אחד.

מרדכי יוגב: צריכים להיות פה שותפים כל הזמן, משרד הרווחה, כמו שאמרתי, כי בסוף זה העובדת הסוציאלית שהיא פוגשת.

מרדכי יוגב: היא גם שליחה של משרד הקליטה.

מרדכי יוגב: היא צריכה לקבל יותר כלים ממשרד הקליטה.

מרדכי יוגב: זאת אומרת להגעה אל האדם בשטח אין תחליף.

מרדכי יוגב: זה או הרופא המשפחתי או השוטר או העובדת הסוציאלית.

מרדכי יוגב: אני לא יודע, אולי יש עוד נציג שנמצא ברחוב או בשכונה.

מרדכי יוגב: גורם נוסף – ואני לא יודע אם נמצאים פה מהמתנ"סים – שזה בעיני גורם חיוני וקריטי, כי גם הוא, או בחלק מהמקומות כמו בירושלים, זה המנהלות והן גם מפעילות דרכן, וערנות יותר גבוהה שלהן גם יכולה להביא עבודה קהילתית יותר משמעותית של אמץ קשיש או אמץ אותה בדידות שפה דובר עליה.

מרדכי יוגב: אני חושב שזו פעולה שלא בהכרח שיש כסף.

מרדכי יוגב: משרד הבריאות גם חשוב.

טלי פלוסקוב: נמצא איתנו נציג של משרד הבריאות.

מרדכי יוגב: אבל המתנ"סים זה משרד החינוך.

מרדכי יוגב: יש פה נציג משרד החינוך?

<יפי וולמן: בעניין שעכשיו דיברת יש את הקהילות התומכות של אשל והג'וינט, שהם עושים - - -

<קריאה: זה של משרד הרווחה.

טלי פלוסקוב: יפי, רציתי לתת לך להתייחס.

מרדכי יוגב: יש ארגונים רבים ויש בשטח גרעינים וקהילות כאלה ואחרות, שפועלים הרבה.

מרדכי יוגב: אבל אני מחפש מעבר לתומכים ולקרן לידידות ואחרים, אני מחפש את המשהו השיטתי, המחייב ואני חושב שבמתנ"סים זו צריכה להיות פעולה מחייבת אל מול משימה חברתית ממדרגה ראשונה.

מרדכי יוגב: ולכן כן כדאי לראות בדיוני המעקב.

מרדכי יוגב: הדבר השלישי זה הנושא שעסקנו בו כשעסקנו באפיון המדרג למס ואנחנו אמורים לעסוק בו שוב, כדי לתת דירוג גם לערים קולטות.

מרדכי יוגב: הנושא של ערים קולטות, אני חושב שהוא צריך לבוא לידי ביטוי כנושא נוסף שיקבל את התשובה שלו.

מרדכי יוגב: האחוזים - יש ערים כמו ערד, שזה שליש.

מרדכי יוגב: למעלה משליש מהאוכלוסייה הם בגדר עולים, וברור שנצטרך לקבל גם אחוז אבל גם כמות.

מרדכי יוגב: זאת אומרת שני הפרמטרים צריכים לקבל התייחסות.

מרדכי יוגב: והדבר האחרון זה נושא תקן העובדים הסוציאליים.

מרדכי יוגב: בלי נדר, אנחנו כבר עמדנו בפני הגשה של חוק.

מרדכי יוגב: זירזתם אותי לעשות עוד ישיבה עם צפרא דוויק, שהיא הייתה זאת שדחפה אותנו לעניין.

מרדכי יוגב: אני אומר את זה מהבית, אבי זיכרונו לברכה היה מנהל שירות המבחן לנוער בחיפה והצפון במשך כמעט 40 שנה, אז בלי נדר נשתדל לעשות עם זה משהו, ותמשיכו לזרז פה את האנשים.

מרדכי יוגב: לא להרפות, כדי שביחד נוכל להביא ליותר טיפול בנושא.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוטי יוגב.

סופה לנדבר: תתני לי לדבר.

טלי פלוסקוב: בוודאי.

טלי פלוסקוב: גם חברת הכנסת סופה לנדבר צריכה לצאת.

טלי פלוסקוב: אנחנו ניתן לה לדבר ואנחנו נמשיך בדיון.

טלי פלוסקוב: כל מי שרוצה לדבר ידבר.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה.

סופה לנדבר: קודם כל אני מצטערת שאני גרמתי, יכול להיות, לאי נוחות לעובדי עירייה זו או אחרת.

סופה לנדבר: אני פשוט חושבת שזו האחריות של ראשי הערים, ואני בשום פנים ואופן לא רציתי לגרום לאי נעימות.

סופה לנדבר: אני חושבת שיש עובדים - גם ברווחה וגם בקליטת עלייה, בכל העיריות - אנשים טובים, מצוינים, מקצועיים, שלעתים קרובות אין להם כלים.

סופה לנדבר: ואת כראש עיר לשעבר, את מכירה את הדברים.

סופה לנדבר: אני חושבת שכדי לשנות את המצב של קשישים שמקבלים קצבת זקנה, אנחנו צריכים לא לפנות לעיריות, אלא אנחנו צריכים לפנות לממשלה.

סופה לנדבר: אני עכשיו לא אומרת כביקורת.

סופה לנדבר: אני פשוט רוצה להגיד, אנחנו כולנו יודעים שרמת ההכנסות בקצבת זקנה, אפילו אחרי שהשלימו להם עם 135 שקלים לבודד עד 170 שקלים, תלוי בגיל, אותו דבר לזוגות.

סופה לנדבר: אנחנו יודעים שרמת העוני במדינת ישראל נמדדת לפי מספר לבודד – 3,077 שקלים ולקשיש שחי בזוגיות – 4,925 שקלים.

סופה לנדבר: ואז מה שהממשלה הוסיפה, היא לא הגיעה לרמה שכל הקשישים שמקבלים קצבת זקנה במדינת ישראל, הם חיים אחרי קו העוני.

סופה לנדבר: כבר לא מדברים על אלה שאין להם דירה.

סופה לנדבר: זאת אומרת שהם צריכים להוסיף למה שהמדינה נותנת להם, אם הם צריכים השלמה לשכירות, הם צריכים להוסיף מאותה קצבה זקנה שהיא מאד נמוכה.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו יכולים להתאחד במאבק.

סופה לנדבר: קודם כל ממשלת ישראל צריכה להסתכל על קשישים שאסור להשאיר אותם אחרי קווי העוני.

סופה לנדבר: למדינת ישראל יש תקציבים והיא צריכה לחשוב על האנשים האלה, כאנשים שלא צריכים להיות אנשים מסכנים.

סופה לנדבר: לגבי הכרטיס המגנטי – אני לא הייתי שמה לזה לב, אבל אני התעקשתי לקבל תשובה בגלל שאני יודעת שכרטיס מגנטי עירייה מספקת רק לאלה שנמצאים ברשימה של מחלקת הרווחה ולא כולם נמצאים ברשימה הזאת.

סופה לנדבר: קשיש ש - - -

<קריאה: זה יותר מצומצם.

טלי פלוסקוב: יש לנו פה נציגת של הקרן הידידות, נכון?

טלי פלוסקוב: מי זאת?

טלי פלוסקוב: אני מאד ארצה לשמוע אותך.

סופה לנדבר: כאשר קשיש לא נמצא ברשימה של מחלקת הרווחה הוא לא מקבל אותו כרטיס.

סופה לנדבר: הוא גם לא מקבל חבילות מזון שלעתים קרובות מחלקים דרך - - -

<קריאה: גם כשהוא מוכר ברווחה, אין תמיד את האספקה.

טלי פלוסקוב: אין כמות מספקת.

סופה לנדבר: אבל בדרך כלל מקבל את הכרטיס רק מי שמוכר.

סופה לנדבר: אני נתקלתי באיזו שהיא תופעה מאד מאד מוזרה, ואני מתכוונת לעשות על זה תיקון חוק בעניין דייר משנה.

סופה לנדבר: פנו אלי, ואני לא אזכיר עכשיו עירייה, בגלל שלא משנה, יש עיריות שדייר משנה כן מקבל פטור מארנונה ויש כאלו שלא נותנות פטור מארנונה.

סופה לנדבר: אני חושבת שצריכים להשוות בתנאים.

סופה לנדבר: דייר משנה זה דייר שחי עם ילדים, ואז הוא בעצם לא נמצא במקום שהוא הופך להיות נטל על המדינה - עד כמה שקשה להשתמש במילה הזאת.

סופה לנדבר: יש ערים שלא נותנות פטור מארנונה, ואני חשובת שזה דבר חמור ואם נצטרך לעשות תיקון בחקיקה, אנחנו נעשה.

סופה לנדבר: דיברתם כאן על בדידות.

סופה לנדבר: טוב שיש עיריות שמסוגלות להילחם בתופעה הזאת.

סופה לנדבר: להיות בודד בעולם זה קשה, להיות בודד קשיש זה פשוט בלתי נסבל.

סופה לנדבר: אני רוצה פשוט להגיד שמספר האנשים שעומדים בתור בכל עיר ועיר, זה לא ייתן לנו שום דבר.

סופה לנדבר: אנחנו נלחמנו בתופעה הזאת.

סופה לנדבר: אני הייתי המשרד היחידי בממשלה הקודמת, שאנחנו השגנו כספים ואנחנו פנינו ואני אישית פניתי לראשי הערים, והיו ראשי ערים – בתל אביב הוא אפילו לא ענה לי לטלפון - זה לא מעניינו.

סופה לנדבר: בחולון אפילו לא רצה.

סופה לנדבר: היו ראשי ערים שאמרו – אנחנו לא רוצים קשישים אצלנו.

סופה לנדבר: לא רוצים קשישים.

סופה לנדבר: בחולון, המנכ"לית, אמרה באחת הישיבות אצלי במשרד אמרה – לא רוצים קשישים.

טלי פלוסקוב: היא גם היום אומרת את זה, אגב.

סופה לנדבר: אני חושבת שקודם כל לא כולנו נהיה קשישים ומי שהגיע לגיל הזהב הזה, הוא צריך לקבל במדינה לא רק את הכבוד, את אותן הטבות שבעצם הוא צריך לקבל.

סופה לנדבר: אני חושבת שנסיעה מוזלת באוטובוס זה טוב מאד.

סופה לנדבר: הליכה לסרט – זה מצוין, אבל יש דברים חומריים שיותר חשובים לבן אדם בזקנה ואנחנו יחד העלינו מספר חוקים.

סופה לנדבר: לצערי הממשלה לא ענתה בצורה חיובית.

סופה לנדבר: יש חלק מהקשישים שעבדו במדינת ישראל ועכשיו מגיעים לפנסיה.

סופה לנדבר: הם יהיו לא רק אחרי קו עוני, הם יהיו אחרי קווי העוני.

סופה לנדבר: הם תרמו למדינה, קידמו את המדינה הזאת, ואני חושבת שאחד מהדברים, שהוא הכנסה לקשיש עובד – מה זה שווה למדינת ישראל להעלות את זה?

סופה לנדבר: שר הרווחה הבטיח ולא מקיים.

סופה לנדבר: אבל לא משנה.

סופה לנדבר: אנחנו כאן לא נעלה את כל הבעיות.

סופה לנדבר: אנחנו מכירים את הבעיות.

סופה לנדבר: אני חושבת שלא פר להעלות את הבעיות מול העובדים הנאמנים והמקצועיים.

סופה לנדבר: את הבעיות האלה, אנחנו כחברי כנסת נעלה מול הממשלה, בגלל שמי שצריך לספק את החיים בכבוד – זה ממשלת ישראל במדינת ישראל.

סופה לנדבר: תודה רבה ותודה על מה שאתם עושים.

סופה לנדבר: סליחה, פשוט יש לי ישיבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לפנות לקרן לידידות.

טלי פלוסקוב: קודם כל להודות לכם על מה שאתם עושים, ואנחנו יודעים שאתם מגיעים ללא מעט אנשים שאנחנו כמדינה לא מגיעים.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת אתם באמת עוזרים למדינה, אבל, ושוב אני רוצה פה לחזור לחלוקה ולבקש מכם – לאור כל מה ששמעתם כאן – החלוקה היום מתבצעת דרך מחלקות הרווחה ואנחנו יודעים שיש לא מעט עולים קשישים שלא מגיעים למחלקת הרווחה.

טלי פלוסקוב: לא כי הם לא זקוקים לעזרה, אלא או שהם מתביישים.

טלי פלוסקוב: תבינו מה זה בשבילם.

טלי פלוסקוב: תיקחו אברהם שרנופולסקי.

טלי פלוסקוב: אתם יודעים מה הוא עשה בחיים?

טלי פלוסקוב: פרופסור, דוקטור, לא יודעת מה.

טלי פלוסקוב: זה נורא מבייש אותם להגיע למחלקת הרווחה לבקש את העזרה הזאת.

טלי פלוסקוב: ואני חושבת שאנחנו צריכים לקחת בחשבון את המנטאליות הזאת, בכל החשיבה שאנחנו עושים פה.

טלי פלוסקוב: ולכן אני רוצה לבקש מהקרן לידידות, ולא פעם פנו אלי אנשים ואמרו – תראי, מחלקים שם, אבל אנחנו אף פעם לא מקבלים.

טלי פלוסקוב: ולכן אני רוצה לבקש מכם לחשוב או לשקול בחלוקה של הכרטיסים המגנטים שלכם, לקחת בחשבון את העולים, ואולי לחלק להם, לקבוצה מסוימת גם בנפרד.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת מעבר לרווחה, שזה הולך לכלל הציבור ואני ממש לא רוצה לגרוע מהחשיבות ששם, לתת חלק נפרד לעולים, ואולי המחלקות לקליטת העלייה דווקא יחלקו לקשישים, או אותם עובדים סוציאליים שמטפלים בעולים הקשישים, שהם יחלקו.

טלי פלוסקוב: אבל עוד פעם, אני חוזרת לנתון הזה.

טלי פלוסקוב: העולים מתביישים להגיע לרווחה ולבקש.

טלי פלוסקוב: ופה איפה שהוא צריכה להגיע חמלה וחשיבה איך אנחנו כן מגיעים אליהם ועוזרים להם.

<אירנה ליפסקי: שלום.

<אירנה ליפסקי: אני ברשותך אתייחס למה שאת אמרת.

<אירנה ליפסקי: שמי אירנה ליפסקי, אני מנהלת תחום קשישים בקרן לידידות.

<אירנה ליפסקי: אני מכירה היטב את הארגון של חזית בכבוד, אני בקשר עם אלכסנדר פרמנט, ואני מכירה את עיריית ערד, את המחלקה לשירותים חברתיים.

טלי פלוסקוב: אני יודעת, ולא פעם קיבלתי מכם מכתבים על התרומה שלכם לקשישים.

<אירנה ליפסקי: כן.

<אירנה ליפסקי: וחשוב לי מאד להתייחס למה שאת אמרת, גם כבת לשני קשישים, שעונים לכל הקריטריונים שדיברנו כאן, גם עולים, גם קשישים, גם חדשים, כי אבא שלי עלה לפני 8 שנים ואמא שלי עלתה לפני 4 שנים, וגם נזקקים.

<אירנה ליפסקי: המשרד המתכלל עבור שני האנשים האלה, זו הבת שלהם.

<אירנה ליפסקי: זה נכון.

טלי פלוסקוב: תבינו באיזו סיטואציה היא נמצאת.

<אירנה ליפסקי: זה מצחיק, אבל זה נורא עצוב.

טלי פלוסקוב: שלא יחשבו שאת בניגוד עניינים ולכן - - -

<אירנה ליפסקי: והם לא בתכנית והם לא יהיו בתכנית.

<אירנה ליפסקי: זה אני מבטיחה.

<אירנה ליפסקי: עכשיו, מה שאני רציתי להגיד ביחס לתכנית, לא צריך לבקש את זה, ממש לא צריך לבקש את זה.

<אירנה ליפסקי: אנחנו היום יודעים לתת סיוע – חברים תקשיבו טוב – ל-20,000 קשישים ב-50 רשויות במדינת ישראל, באשכול סוציו-אקונומי 5 ומטה, כשמספר מקבלי קצבת זקנה והשלמת הכנסה מקרב הקשישים, הוא מעל 250 אנשים.

<אירנה ליפסקי: ההסבר לזה זה להגיע לריכוז הכי גבוה של קשישים נזקקים, ללא התייחסות עולה או לא עולה.

<אירנה ליפסקי: אלא מה?

<אירנה ליפסקי: כשהמודל הזה פגש את המציאות, מה קרה?

<אירנה ליפסקי: מתוך 20,000 קשישים אצלי בתכנית, 80% הם עולים.

<אירנה ליפסקי: לא כולם חדשים, אבל 80% הם עולים ולא צריך להסביר ולא צריך לפרט.

<אירנה ליפסקי: התשובה מאד מאד ברורה.

<אירנה ליפסקי: אני ממש אשמח לכל הזדמנות אחרת להציג את המודל, כי המודל הוא מאד מאד יעיל.

<אירנה ליפסקי: אני עומדת על כל מילה שאני אומרת.

<אירנה ליפסקי: התקורה במודל זה 8%.

<אירנה ליפסקי: זאת אומרת שמכל שקל שיש לי בתקציב, 92 אגורות מגיעות לקשיש בצורה כזאת או אחרת.

<אירנה ליפסקי: כל התכנית היא כרגע בנויה בשלוש שפות, גם ברוסית, גם בעברית וגם בערבית, כי אנחנו עובדים גם במגזר הערבי, אפרופו הנגשה של שפה, וזה מקל בצורה חד משמעית.

<קריאה: מה עם השפה האמהרית, סליחה?

<אירנה ליפסקי: אני תיכף אתייחס לזה.

<אירנה ליפסקי: אם את חושבת ששכחנו, אז לא.

<אירנה ליפסקי: מוקד הפניות שיש לי בתכנית הוא דו-לשוני כרגע – זה עברית ורוסית.

<אירנה ליפסקי: בצוות שלי יש מגוון שפות ויש לנו כוח עזר.

<אירנה ליפסקי: אין לי רכזים שמדברים אמהרית, אבל יש לנו כוח עזר שמדבר אמהרית, אז במידה ויש צורך בזה, כן.

<אירנה ליפסקי: אבל דווקא לקשישים שהם יוצאי אתיופיה, אנחנו פשוט פיתחנו תכנית מסוימת בכל התחומים בכל תחומי המזון.

<אירנה ליפסקי: הם מקבלים מאיתנו משלוח מזון מיוחד של קמח, תה וקפה ירוק.

<אירנה ליפסקי: תסלחי לי, אני לא זוכרת את כל השמות של האינג'רה וזה.

<אירנה ליפסקי: כל יום אני מקבלת טלפון מרשות כזאת או אחרת, מבעלי תפקידים - תכניסי בבקשה את הקשישים שלנו לתכנית שלך, כי זה כנראה מענה מאד מדויק, מאד נכון ומאד יעיל.

<אירנה ליפסקי: אנחנו לוקחים בחשבון גם את התרבות, גם את הרצון של הבן אדם – איזה סיוע הוא רוצה לקבל ומה הכי מתאים לו, בלי לפגוע בשירותים אחרים.

<אירנה ליפסקי: מאד חשוב להדגיש שאנחנו מהווים גורם משלים.

<אירנה ליפסקי: אנחנו לא באים במקום שירותים שקיימים ברשות, אנחנו באים כגורם משלים.

<אירנה ליפסקי: עבודה מאתגרת ברמות ואני כל כך מזדהה עם כל מה שאמרו העובדות הסוציאליות, כי אני בקשר הדוק עם אנשי המקצוע ואני רואה מה הם עוברים ואני יודעת מה מסתתר אחרי האמירה – 600 תיקים לעובדת הסוציאלית ואני יודעת מה זה תקנון לעבודה סוציאלית.

<אירנה ליפסקי: כל היתרון שלי שאני גמישה.

<אירנה ליפסקי: אני באה לקשיש, אני רואה שאין לו מקרר, תוך 24 שעות יש לו מקרר.

<קריאה: הלוואי עלינו.

<אירנה ליפסקי: אני לא צריכה את האישורים של הממשלה.

<אירנה ליפסקי: אני לא רוצה להגיד שם רשות, אליה אני באתי וראיתי קשישה שישנה שנים על קרש שמונח על שני כיסאות.

<אירנה ליפסקי: איך?

<אירנה ליפסקי: אני יכולה להתעלם מזה?

<אירנה ליפסקי: כן, התכנית שלי זה מזון ותרופות וכל זה נכון, אז אנחנו יודעים לקנות מיטה.

<אירנה ליפסקי: הסיבה היחידה שאנחנו פנינו למחלקות לשירותים חברתיים, היא כי לא הייתה לי שום דרך להגיע לאנשים נזקקים.

<אירנה ליפסקי: אנשים שהם בתכנית זה קצבת זיקנה והשלמת הכנסה, ואנחנו יודעים לגלות גם גמישות לרשויות כמו מועצות אזוריות שיש שם כל מיני סיפורים של בן ממשיך.

<אירנה ליפסקי: רשויות ערביות שביטוח לאומי רואה איזה שהוא רכוש שכלל לא מממנף שום הכנסה, אבל הוא כבר לא זכאי להשלמת הכנסה.

<אירנה ליפסקי: ויותר מזה, גם להטבות שנלוות להשלמת הכנסה.

<אירנה ליפסקי: אז סליחה על הביטוי – הוא נדפק פעמיים, אותו בן אדם.

<אירנה ליפסקי: אז אנחנו יודעים גם לגלות את הגמישות.

<אירנה ליפסקי: אין לי כרגע דרך אחרת להגיע לאנשים שהם לא מוכרים ברווחה.

<אירנה ליפסקי: אם אנחנו נחשפים למקרה כזה, אנחנו בעדינות רבה מנסים לקשר בין אותו בן אדם לבין העובדת הסוציאלית הרלבנטית, כדי מצד אחד לשמור על כבודו של בן אדם, שזה הכי חשוב.

<אירנה ליפסקי: התכנית נקראת, דרך אגב, בכבוד ובידידות וכל שלב שמתקיים בתכנית הוא מאד מכבד את הבן אדם, וכן לא להעביר את העומס על העובדים הסוציאליים.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: ושוב תודה על העבודה הנפלאה שאתם עושים.

טלי פלוסקוב: משרד הבריאות, אני רוצה לשמוע התייחסות שלכם.

טלי פלוסקוב: שמך בבקשה.

<עדינה אנגלרד: שמי עדינה אנגלרד, אני עובדת סוציאלית ארצית בשירות הארצי לעבודה סוציאלית בגריאטריה במשרד הבריאות.

<עדינה אנגלרד: בדיוק שיתפתי את חברת הכנסת סופה, לפני שהיא יצאה וסיפרתי לה.

<עדינה אנגלרד: הבוקר הייתי כאן גם בוועדה שהיה דיון עם יושב ראש הוועדה הנוכחית, שדיברנו על נושא של העלאת קצבאות הזקנה, שאנחנו במשרד רואים את זה כדבר מאד מאד חשוב.

טלי פלוסקוב: בוועדה הזאת?

<עדינה אנגלרד: לא הזאת, היה בבוקר, בוועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: באיזו ועדה בדיוק היה דיון?

<קריאה: אולי בוועדת העבודה והרווחה.

<עדינה אנגלרד: ועדת הכנסת זו הייתה.

טלי פלוסקוב: ועדת הכנסת?

טלי פלוסקוב: ממתי ועדת הכנסת דנה בנושאים האלה?

<עדינה אנגלרד: כן.

<עדינה אנגלרד: דיברנו, היה נושא של קשישים והייתה גם חשיבה של חברת הכנסת ביטן.

<עדינה אנגלרד: בדיוק דיברנו על הנושא הזה של העלאת קצבאות הזקנה.

<עדינה אנגלרד: אין ספק, אני אמרתי, אנחנו פוגשים את הקשישים בבתי חולים, האנשים שזקוקים לטיפול, שחיים רק מקצבאות זקנה.

<עדינה אנגלרד: התחלואה לעתים היא גם תחלואה כפולה.

<עדינה אנגלרד: אנשים לעתים שוקלים את השיקול הכלכלי, אם לקחת תרופה או לחמם תמורת זה את הבית.

<עדינה אנגלרד: אם לקנות אוכל, או במקביל איזו שהיא סוג של תרופה נוספת שהיא לא בסל או כן בסל והיא יקרה.

<עדינה אנגלרד: זאת אומרת אנחנו כן רואים את חשיבות הנושא הזה של שיפור איכות ושיפור מתן הטיפול הטוב ביותר לקשישים.

<עדינה אנגלרד: עכשיו בנושא ההנגשה – גם התרבותית וגם השפתית – בבתי החולים וגם בלשכות הבריאות, אנחנו דואגים שתהיה שפה, בכל השפות, שיהיה לאנשים קל יותר למצות את הזכויות שלהם, לדעת לאן הם יכולים להגיע, וזה כולל גם את קופות החולים - מה מיצוי הזכויות שלהם, מה הזכויות שלהם.

<עדינה אנגלרד: גם לגבי אנשים שמגיעים לחדרי מיון – העובדים הסוציאליים בבתי החולים בקשר עם משרד הרווחה בכדי לתת את המידע.

<עדינה אנגלרד: אם קשיש שלא הגיע הוא לא מוכר ברווחה, ואם יש אשפוזים חוזרים.

<עדינה אנגלרד: צריך לבדוק מה המשמעות של האשפוז החוזר, מה הצרכים, מה החסמים שלו וכן יש קשר רציף עם שירותי הרווחה בכדי לתת את הטיפול, ואולי לבנות איזו שהיא תכנית המשכית משותפת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה גברתי.

טלי פלוסקוב: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

טלי פלוסקוב: כי אני רוצה לסכם.

טלי פלוסקוב: בוודאי, איך לא.

טלי פלוסקוב: שם ותפקיד לפרוטוקול.

<יפי וולמן: יפי וולמן, עובדת סוציאלית ארצית, משרד העבודה והקליטה.

<יפי וולמן: רציתי להגיד כמה דברים.

<יפי וולמן: אנחנו מקבלים הרבה שיחות.

<יפי וולמן: בין השיחות שאנחנו מקבלים, זה הרבה פעמים - - -

טלי פלוסקוב: זה פניות?

<יפי וולמן: פניות.

טלי פלוסקוב: מה המספר של הקו?

<יפי וולמן: אני לא זוכרת אותו בעל פה, אבל אני אשמח לתת.

טלי פלוסקוב: אני אשמח לקבל.

<יפי וולמן: אז אני גם מחזירה פניות ומקבלת פניות ובאמת יש הרבה אנשים טרום פנסיה שמתקשרים וגם קשישים, שכמו שכאן עדינה ציינה, אין להם יכולת לשלם תרופות.

<יפי וולמן: יש להם בעיות ובאמת הם צריכים להחליט בסדר העדיפויות שלהם, האם הם מטפלים בבריאות שלהם או במזון שלהם, ואז זה מאד קשה כל הסיפור הזה.

<יפי וולמן: אני רוצה להגיד שהמשרד שלנו, כשהייתה סופה במשרד, היא באמת פעלה למתן ביטחון סוציאלי, כך אנחנו קוראים לזה.

טלי פלוסקוב: ביטחון תזונתי, נכון?

<יפי וולמן: תזונתי, סליחה.

<יפי וולמן: הביטחון התזונתי זו איזו שהיא תוספת מסוימת לבעלי הבטחת הכנסה.

טלי פלוסקוב: אנשים היו מקבלים 200 שקלים בחודש לרכישת מזון, נכון?

<יפי וולמן: כן.

<יפי וולמן: ואני לא אומרת שזה - - -

טלי פלוסקוב: וזה לא קיים היום?

<יפי וולמן: זה קיים.

טלי פלוסקוב: לפי איזה קריטריונים?

טלי פלוסקוב: מי מקבל את זה?

<גבריאלה אפל: מי שבגיל 70 עד 80, שהוא גם מקבל קצבת זקנה, תוספת השלמת הכנסה והוא גרם בתור לדיור ציבורי ורשום במערכת דיור של המשרד.

טלי פלוסקוב: רגע, רק דבר אחד מפריע לי.

טלי פלוסקוב: כל מה שאמרת זה בסדר, אבל למה 70-80?

<גבריאלה אפל: בעצם מגיל 80 מקבלים עוד תוספת מהביטוח הלאומי, אז בעצם התקרה היא עד גיל 80.

<גבריאלה אפל: בזמנו זה מה שקבעו באותה ועדה וזה מה שבזמנו הוחלט.

<גבריאלה אפל: זה בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה.

<גבריאלה אפל: התקציב בתחום הביטחון התזונתי עומד על 12 מיליון שקלים.

<גבריאלה אפל: בשנת 2015 - - -

טלי פלוסקוב: כמה אנשים מקבלים את זה?

<גבריאלה אפל: השנה אנחנו 5,453 אנשים נהנו מהסיוע בהיקף של 10.2 מיליון שקלים.

טלי פלוסקוב: אז איך בוחרים מתוך 10.2 מיליון שקלים דווקא 5,400?

טלי פלוסקוב: מה הקריטריון שאת מוסיפה?

טלי פלוסקוב: זאת אומרת את לא נותנת לכולם, אם אני הבנתי נכון.

<גבריאלה אפל: בני 70 עד 80 שמקבלים קצבת זקנה.

טלי פלוסקוב: זה כל האנשים?

טלי פלוסקוב: 5,453 זה כל האנשים שעומדים בקריטריונים שאמרת?

<גבריאלה אפל: זה האנשים שניצלו את הסיוע.

טלי פלוסקוב: רגע, שאלה קטנה.

טלי פלוסקוב: האם יש אנשים - - -

<גבריאלה אפל: כן, אנחנו מאתרים אותם באמצעות הלשכות.

<גבריאלה אפל: אבל כמו שאני אומרת, ממתין לדיור ציבורי ורשום במערכת הדיור של המשרד.

<גבריאלה אפל: זאת אומרת בעצם אלה ההצלבות שאנחנו עושים וכך אנחנו פונים אליהם.

טלי פלוסקוב: האם יש בקריטריונים עולים עד 15 שנים בארץ?

<אברהם שרנופולסקי: יש, יש, יש.

<גבריאלה אפל: כן, בוודאי, עד 15 שנים בארץ, כן.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת עוד פעם אנחנו משאירים בחוץ - - -

<קריאה: את אלה שבאו לפני 16 שנה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, טוב.

<יפי וולמן: לא בזה רציתי להתמקד.

<גבריאלה אפל: זה כולל, ככל הנראה יש כאלה שהם 15 שנה בארץ, אבל את שואלת אם זה בקריטריון?

טלי פלוסקוב: כן.

<גבריאלה אפל: אני צריכה לבדוק.

טלי פלוסקוב: מי שיותר מ-15 שנים בארץ הוא כבר לא זכאי?

טלי פלוסקוב: זו השאלה שלי.

טלי פלוסקוב: כן, יפה, בבקשה, תמשיכי.

<יפי וולמן: אני לא רוצה להתעכב על זה, כי רציתי להגיד את זה כדוגמא שבאמת המצב של הקשישים הוא בכי רע מבחינת ההכנסות שלהם.

<יפי וולמן: אז כאילו באו קצת לפצות וקצת להרים טיפה טיפה את ההכנסה שלהם.

<יפי וולמן: מה שאני רוצה להגיד, זה שבמשרד שלנו הולכים לחשיבה קצת יותר מערכתית, אבל גם צריך לחשוב על החשיבה המקומית, היישובית, כי הרבה קשישים, המצב הבריאותי שלהם מתדרדר והם לא יכולים לבוא ללשכות הרווחה, הם לא יכולים להגיע.

<יפי וולמן: ואז אם הם לא מגיעים הם מבודדים בבתים שלהם, ואז הם גם לא יכולים למצות את הזכויות שלהם.

<יפי וולמן: הם לא כל כך יודעים את הזכויות שלהם, אז גם זה.

<יפי וולמן: אז צריך לעשות שילוב ברמה המערכתית וברמה המקומית, איך באמת ל - - -

טלי פלוסקוב: זאת אומרת מה שאת אומרת, לא רק לחכות שהם יגיעו אלינו, אלא להגיע אליהם.

<יפי וולמן: כן.

<יפי וולמן: ודבר נוסף שרציתי להגיד זה העניין הזה של תרגומים לשפות.

<יפי וולמן: בהחלט אני בדקתי ויש תרגומים לשפות של כל החוברות של המשרד, דרך האגף לפרסום.

<יפי וולמן: אז אולי - - -

טלי פלוסקוב: אני אגיד לך, אני גם גיליתי כבר כאן, כשאני כבר בכנסת, שיש הרבה חוברות מתורגמות.

טלי פלוסקוב: יש.

טלי פלוסקוב: אבל למה זה לא מגיע לאנשים?

טלי פלוסקוב: זה לא מגיע לאנשים.

טלי פלוסקוב: תדאגו שזה יגיע.

טלי פלוסקוב: לשכות הקליטה, צריך לראות איפה הריכוז של האנשים ולהביא להם את זה.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: גם אם זה מגיע, רוב האוכלוסייה למשל מעולי אתיופיה לא יודעים בכלל קרוא וכתוב, אז אולי - - -

טלי פלוסקוב: גם באמהרית?

<יפי וולמן: כן, גם באמהרית.

<זהבה גטו מלדה וורקנש: צריך מישהו שיאייש את הפונקציה הזאת.

<יפי וולמן: הם צריכים ליווי, לקרוא את החוברת זה גם.

טלי פלוסקוב: טוב, נושא ההסברה זה חד משמעית.

<יפי וולמן: הנושא של - - - שדיברו על זה, בהחלט מאפשר לאנשים לחיות קצת יותר טוב, ובאמת, בחשיבה מערכתית צריך לחשוב גם על איזה מצבים גורמים לקשיש קצת יותר טוב, כמו מקבצי דיור, כמו ההוסטלים, כי אני לא יודעת אם תפתרו את בעיית העוני כלפי קשישים, אני לא יודעת.

טלי פלוסקוב: רק הפער בין אלה שיש להם את הסידור הזה לבין אלה שצריכים עוד לשלם 2,000 שקלים מכספם שכר דירה, הוא ענק.

<קריאה: 2,000?

<קריאה: הלוואי 2,000.

<יפי וולמן: וגם לגבי שכר דירה, אני מבינה שיש איזו שהיא חשיבה קצת להעלות את זה.

טלי פלוסקוב: יש כבר החלטה.

טלי פלוסקוב: אגב, עד כמה שאני יודעת מהבדיקה שאני עשיתי עם משרד הקליטה עם המנכ"ל, אני הבנתי שתוספת סיוע לשכר דירה תיכנס לחשבונות של אנשים בחודש אפריל, רטרואקטיבית מאחד בינואר 2016.

טלי פלוסקוב: משהו של כ-36 מיליון שקלים השקעה של הממשלה.

<יפי וולמן: עוד דבר.

<יפי וולמן: מישהו כאן דיבר על תכלול, ובהחלט אני חושבת שנשמח כל המשרדים, וזה המון יחידות שמטפלות בנושא קשישים ויש המון בלבול בקרב העולים, ובאמת צריך איזה שהוא גוף שמתכלל ומאפשר באמת לנווט את הקשישים העולים למקומות הנכונים.

<יפי וולמן: זה משהו שמאד חשוב.

טלי פלוסקוב: ומה אתם אומרים על בקשתו של יושב הראש, שמשרד הקליטה יתכלל את זה?

<יפי וולמן: אנחנו נבדוק.

<יפי וולמן: נמסור את זה הלאה ונחזור לוועדה עם תשובה בעניין הזה.

טלי פלוסקוב: אנחנו גם נבקש את התשובה מכם, את ההתייחסות לבקשה הזאת.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני רוצה להמשיך, כי אני מסתכלת על השעון והוא לצערי הרב רץ.

<גבריאלה אפל: בנוגע לביטחון תזונתי, זה עד 15 שנה.

<גבריאלה אפל: בנייר שהגשנו גם למרכז המחקר והמידע של הכנסת זה קיים.

טלי פלוסקוב: טוב.

טלי פלוסקוב: ומי החליט על הקריטריונים האלה, סליחה?

<גבריאלה אפל: אם אני לא טועה זה החלטת ממשלה או הוראת שעה של הממשלה.

טלי פלוסקוב: זו החלטה של השרה או של הממשלה?

<גבריאלה אפל: זו הוראת שעה.

<גבריאלה אפל: זה מנוסח בהוראת השעה שזה הקריטריונים.

<גבריאלה אפל: הייתה הוועדה בזמנו.

<גבריאלה אפל: זה - - - בשנת 2013, אם אני לא טועה.

<גבריאלה אפל: זה כבר כמה שנים אחורה.

טלי פלוסקוב: אני פשוט חושבת על האופציה איך להרחיב את הקבוצה הזאת.

<גבריאלה אפל: אם אנחנו חושבים, מבחינת הקבוצות שאנחנו נוגעים בהן, אז 15 שנה אחורה אנחנו מדברים על 54,000 עולים.

<גבריאלה אפל: אז פשוט רצו באמת לגעת בעולים הקשישים, מתוכם אלה שזכאים לדיור ציבורי.

<גבריאלה אפל: אז מתוכם – זו בעצם הקבוצה שנשארת לנו.

טלי פלוסקוב: לפי דעתי החשיבה היא מאד נכונה.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת אלה שאין להם דירה ציבורית וזכאים לדיור ציבורי, להוסיף להם, כי הם לצערי הרב מוציאים סכום לא מבוטל על שכר דירה.

טלי פלוסקוב: כן גברתי, בבקשה, רק תציגי את עצמך.

<מיטל הוברט אשכנזי: מיטל הוברט אשכנזי, מנהלת תחום רווחה וספורט, מהמשרד לשוויון חברתי.

<מיטל הוברט אשכנזי: אני רוצה להתייחס לסוגיה שהועלתה פה בנושא של להגיע אליהם.

<מיטל הוברט אשכנזי: יש לנו מוקד במשרד שנקרא *8840, שהוא מוקד פניות לאזרחים ותיקים ובחודש דצמבר האחרון, שנת 2015, נשלחו מהמשרד, באמצעות המוקד, כ-10,000 מכתבים לאזרחים ותיקים יוצאי העדה האתיופית, ובהם נכתב על נושא מיצוי זכויות, כיצד הם יכולים למצות את הזכויות.

טלי פלוסקוב: באיזו שפה יצא המכתב?

<מיטל הוברט אשכנזי: יצא בעברית, יש לומר.

<מיטל הוברט אשכנזי: רגע, רגע.

טלי פלוסקוב: לא הגעתם.

<מיטל הוברט אשכנזי: רגע.

<מיטל הוברט אשכנזי: אבל יש לומר שעד היום, נכון למרס שנת 2016, חזרו אלינו כ-1,500 בקשות למיצוי זכויות וכל הנושא שיהיה גם נציג דובר השפה האמהרית.

<מיטל הוברט אשכנזי: היה בעבר במוקד נציג דובר השפה האמהרית שעזב והיום מחפשים נציג חדש, כי מודעים לצורך.

טלי פלוסקוב: זה אנשים שעובדים אצלכם בהתנדבות או בשכר?

<מיטל הוברט אשכנזי: לא, לא, בשכר.

טלי פלוסקוב: בשכר.

טלי פלוסקוב: ומה, קשה למצוא מישהו בשכר שמדבר אמהרית?

טלי פלוסקוב: אנחנו נבקש - - -

<פנינה הגני: תעבירי לי ואני אוכל לסייע לה.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: איפה המוקד נמצא?

<מיטל הוברט אשכנזי: בבני ברק.

טלי פלוסקוב: אז מי שבסביבה, לא נראה לי שצריכה להיות בעיה.

<מיטל הוברט אשכנזי: וצריך גם להגיד שעד היום אזרחים ותיקים יוצאי העדה האתיופית לא יצרו קשר ובררו את הנושא של מיצוי הזכויות, כמו שדיברנו על הנושא של קושי בשפה והקושי הבירוקראטי להגיע לגורמים הרלבנטיים.

<מיטל הוברט אשכנזי: רק מה שכן, לפני מספר חודשים הייתה בת של קשישה יוצאת אתיופיה שפנתה למוקד לבירור זכויות בשם אמה, ומסתבר, תוך כדי שיחה עם נציגת המוקד, שמגיעה לה הנחה בחברת החשמל שהיא לא הייתה זכאית להנחה בחברת החשמל.

<מיטל הוברט אשכנזי: המוקד פנה ביוזמתו לחברת החשמל בשם אותה קשישה וחברת החשמל – בדיוק לפני שבוע קיבלנו עדכון – שהם הסכימו להחזיר לה רטרו 7 שנים אחורה את הפער.

טלי פלוסקוב: איזה יופי.

טלי פלוסקוב: תיזהרי עם מה שאת אומרת.

טלי פלוסקוב: אם אני מחר מפרסמת את מספר הטלפון שלכם, אתם צריכים להכפיל את המוקד.

<מיטל הוברט אשכנזי: אז אנחנו נשמח.

טלי פלוסקוב: כי אתם לא מבינים כמה פניות אנחנו מקבלים.

<מיטל הוברט אשכנזי: אז לשם כך אנחנו שם.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי.

<ארנה קרצר ויגדה: שמי ארנה קרצר מהעמותה הפרלמנטארית לזכר השואה.

<ארנה קרצר ויגדה: רק רציתי להזכירכם שהעלייה השנייה בארץ זה גם עלים מרומניה, שמרביתם עלו בתחילת קום המדינה.

<ארנה קרצר ויגדה: לגבי התרגום הייתי מבקשת גם בשפה הרומנית, בבקשה, אם תוכלו לתרגם.

<ארנה קרצר ויגדה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אתם תוכלו.

טלי פלוסקוב: קודם כל, תראו, המדינה שלנו היא מדינה קולטת עלייה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהשיקולים נעשים על פי מספר העולים, למרות שאני אישית, רומניה זה ממש קרוב למדינה שאני באתי ממנה.

טלי פלוסקוב: אני באתי ממולדובה, זה רומניה לשעבר.

טלי פלוסקוב: עוד התייחסות של הקרן לידידות.

<אירה ליפסקי: רק במשפט אני אתייחס למה שמיטל אמרה.

<אירה ליפסקי: ממש בימים אלה קיימנו מספר ישיבות עם הנהלת המשרד לשוויון חברתי, עם המנכ"ל, על ניידת בירור זכויות, שזה בעצם בדיוק המשך – זה עוד בטיטולים, זה עוד לא יצא לפועל – אבל זה בדיוק מאותו מקום שדיברנו, להנגיש את המידע לאנשים ברשויות.

<אירה ליפסקי: אז זה גם משהו - - -

טלי פלוסקוב: מבורך.

<קריאה: זה עוד לא יצא לפועל.

<אירה ליפסקי: עוד לא יצא לפועל.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אני רוצה לבקש מד"ר שירלי אברמוב להתייחס לכל מה שקרה כאן וכל מה ששמעת פה.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

<שירלי אברמוב: תודה רבה גברתי יושבת הראש.

<שירלי אברמוב: קודם כל אני חושבת שמה שעלה פה זה מה שהציף צח במסמך שלו ואני מצטרפת לתודות על המסמך של צח ויהודה ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, שאין גורם מתכלל.

<שירלי אברמוב: באמת כל אחד דיבר על איזה שהוא חלק של התמונה ואין אף אחד שרואה את התמונה הכללית.

<שירלי אברמוב: אני חושבת שהמסקנה המרכזית שעולה זה באמת הצורך לראות את התמונה הכללית.

<שירלי אברמוב: זה דבר אחד.

<שירלי אברמוב: דבר שני שעולה מהדברים של הנציגים ושל הנציגות, זה הנושא של מיצוי זכויות.

<שירלי אברמוב: עכשיו צריך לזכור שגם קשיש ישראלי ותיק, אם יש לו בעיה בחשבון החשמל, הוא לא יודע לאן להתקשר, אז קל וחומר הקשישים האלה, שהם אנשים שסובלים מהדרה כפולה ומשולשת ומרובעת, ואם לא יגיעו אליהם – אז זה לא יעזור.

<שירלי אברמוב: הם לא יודעים לאן לפנות כדי למצות את הזכויות שלהם.

<שירלי אברמוב: ולכן בעיני יש פה שני דברים שצריך להתייחס אליהם – אחד מהם זה התכלול, והשני זה הנושא של ריצ'ינג האוט, שזה סוג של להגיע לקשישים.

<שירלי אברמוב: לגבי המסמך שלנו, אני רוצה להגיד רק שני דברים בקצרה.

<שירלי אברמוב: אחד, בסוף המסמך יש סקר שצח הזכיר אותו בקצרה, סקר שאנחנו עשינו במרכז המחקר והמידע במיוחד לצורך הדיון הזה.

<שירלי אברמוב: אני חושבת שהסקר הוא חשוב, כי הוא מציף ממצאים שעלו מן הרשויות המקומיות, שלא היו ידועים קודם.

<שירלי אברמוב: וכיוון שהדיון משודר, אז גם לטובת מי שמאזין לו ולא רק לטובתכם, המסמך הזה יעלה אחרי הדיון לאתר הכנסת.

<שירלי אברמוב: ככל מסמכי מרכז המחקר והמידע באתר הכנסת, בקישור מחקר ומידע יהיה אפשר לקרוא את המסמך.

<שירלי אברמוב: תודה לך.

טלי פלוסקוב: מצוין.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, ד"ר שירלי אברמוב.

טלי פלוסקוב: משרד הקליטה, בבקשה.

<יפי וולמן: יש נושא שחייבים לדבר עליו, וזה העניין של ביטוח בריאות.

<יפי וולמן: אני יודעת שזה שייך לביטוח לאומי וכל זה, אבל הרבה קשישים עולים חוזרים לישראל והם לא יודעים שאין להם את הזכות בעצם לקבל את הביטוח.

טלי פלוסקוב: כמה חודשים לפי דעתי, כן?

<יפי וולמן: כן, כן.

<יפי וולמן: זה גם נושא חשוב, כי הם הכי הרבה זקוקים לביטוח הבריאות, דווקא בגיל הזקנה.

טלי פלוסקוב: זה עוד פעם מראה כמה אנחנו לא מגיעים לאנשים ולא יודעים להסביר את המציאות של המדינה שלנו.

טלי פלוסקוב: עוד התייחסות שלך, בבקשה ואני מקווה שהיא מסכמת, לפני שאני מסכמת.

<גבריאלה אפל: כן.

<גבריאלה אפל: רק רציתי להוסיף שהמשרד בעצם, מתוך החלל שנוצר בתחום של הקשישים, השנה שינה את נוהל התמיכות בארגונים.

<גבריאלה אפל: אחד משמונת הנושאים של המשרד לתמיכה בארגונים בהיקף של חמישה מיליון שקלים, יהיה בנושא של קשישים.

<גבריאלה אפל: בין הנושאים תהיה פעילות תרבות, אומנות ופנאי.

<גבריאלה אפל: קידום השתלבות בקהילה, מיצוי זכויות הקשיש בארץ ומוצאו בישראל.

<גבריאלה אפל: חיזוק הקשר הבין דורי.

<גבריאלה אפל: פעילויות תחומי הרווחה לעולים קשישים בודדים, כמובן למעט עולים קשישים המתגוררים במרכזי קליטה.

<גבריאלה אפל: אז אנחנו פשוט הרחבנו את הפעילות.

טלי פלוסקוב: אני רק מבקשת דבר אחד.

טלי פלוסקוב: אני שמעתי, אני יודעת שהיה פה בוועדה הזאת דיון על הקריטריונים ושמעתי הרבה ארגונים שלצערי הרב, גם כשהתקציב היה 2 מיליון שקלים, לא הצליחו לממש לקבל את הכספים האלה.

טלי פלוסקוב: אז אני מאד מבקשת שהדרך לקבל את הכסף, תהיה יותר קלה מאשר היום.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת דרישות לארגונים כאלה שהם לא יכולים לעמוד בהם וכסף חוזר למשרד, וזאת לא המטרה – לא שלי ולא שלכם בטוח.

<גבריאלה אפל: ברור.

טלי פלוסקוב: טוב.

טלי פלוסקוב: אברהם שרנופולסקי, אחרון הדוברים.

טלי פלוסקוב: כן, אברהם.

<אברהם שרנופולסקי: אני מבקש מהקרן לידידות לשקול אפשרות לחלק את הכרטיסים המגנטיים באמצעות הארגון שלנו, משום שהוא מייצג את כל אוכלוסיית הקשישים.

טלי פלוסקוב: כן, ארגון חזית הכבוד, זה נכון שהוא ארגון גג ואני שומעת כמה ארגונים נמצאים תחתיהם והוא קיים כבר 10 שנים והעבודה שהם עושים היא עבודה מאד מבורכת.

טלי פלוסקוב: טוב, האם נשאר עוד מישהו שרצה להגיד משהו ולא דיבר בכלל?

<יפי וולמן: אני רק רוצה לחדד את העניין הזה של עובדים סוציאליים דוברי שפות לקשישים, שבאמת פה מאד חשוב, כי עובד סוציאלי הרבה פעמים מטפל בכל המקרים וגם בקשישים עולים.

<יפי וולמן: אז אין איזה משהו, אין איזו ישות כזאת שעובדת רק עם עולים קשישים.

טלי פלוסקוב: לצערי הרב את צודקת.

<יפי וולמן: ואם זה לא יהיה, אז גם אם נדבר פה הרבה, לא יגיעו אל הקשישים.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: אם לאמא שלי תגיע עובדת סוציאלית שלא מדברת שפה, היא לא תבין שום דבר ולא תוציא ממנה שום דבר.

טלי פלוסקוב: וזה סתם בזבוז זמן וכסף, זה נכון.

טלי פלוסקוב: טוב, רבותי, אני באמת רוצה להודות לכם, כי היה בעיני דיון מאד מעניין.

טלי פלוסקוב: שמענו גם אחד מהשני וגם אולי למדנו אחד מהשני.

טלי פלוסקוב: לצערי הרב, שוב, דיברנו, אבל כל אחד מטפל בתחום ומטפל לא רע, אבל אנחנו עדיין לא מצליחים להגיע לקשיש בצורה האחידה והיעילה ביותר.

טלי פלוסקוב: לכן אני חושבת שהנושא של תכלול הוא נושא מאד מאד חשוב, ואנחנו נוציא כאן – ובעצם פנינו כבר למשרד הקליטה ואנחנו נמתין להתייחסות שלכם בנושא של טיפול בקשיש עולה, באמצעות משרד מתכלל כמשרד הקליטה.

טלי פלוסקוב: זה נושא אחד.

טלי פלוסקוב: הנושא השני שאני רציתי לדבר עליו, ופה גם כן אני מציעה לעשות.

טלי פלוסקוב: דיברתם ולא פעם על כך שהמדינה צריכה לקחת חלק בלשפר את מצבם של הקשישים העולים במדינה שלנו.

טלי פלוסקוב: מסיבות לא מעטות ששמענו, אנשים באמת מקבלים את קצבת הזקנה, השלמת ההכנסה וזהו.

טלי פלוסקוב: וכפי שציינו פה לא אחת, הם נמצאים מתחת לקו העוני.

טלי פלוסקוב: המטרה שלנו להוציא אותם משם וזה לא סוד שהממשלה הזאת כן שיפרה את מצבם, אבל עדיין לא מספיק.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת אנחנו יודעים על התוספת.

טלי פלוסקוב: הצד הראשון כמעט של הממשלה הנוכחית, זה באמת התוספת למשפחות האלה שמקבלות השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: אגב, אני שומעת מזוגות שקיבלו תוספת של 500 שקלים, שלהם זה מאד משמעותי וזה מאד עזר.

טלי פלוסקוב: ויחד עם זאת, אנחנו עדיין יודעים שזה לא מספיק, כי הם עדיין נמצאים מתחת לקו העוני.

טלי פלוסקוב: וכשאני למדתי וקראתי את דו"ח אלאלוף לצורך העניין, שחלק מאד משמעותי של הדו"ח הזה מטפל בקשישים.

טלי פלוסקוב: אנחנו ראינו שאנחנו צריכים להשלים עוד.

טלי פלוסקוב: אגב, גם מהזמן שהדו"ח נכתב ועד היום, הפער עוד גדל.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת גם מה שהוא כתב אז זה כבר לא מספיק.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת אנחנו העלינו את משכורת המינימום בצורה משמעותית.

טלי פלוסקוב: עד שנת 2017 משכורת המינימום תעלה בסך הכל ב-23%, שזה מאד משמעותי, והקשישים שלנו נשארים באותו מצב וזה בעצם מגדיל את הפער וברור שאנחנו לא יכולים להישאר אדישים לכך.

טלי פלוסקוב: אני שמעתי על כמה תכניות, ואני יודעת שגם לסופה יש תכנית, אני יודעת שגם לקסניה סבטלובה יש תכנית.

טלי פלוסקוב: שמעתי על כמה תכניות.

טלי פלוסקוב: בתכנית שלי, ב-1 ביוני יהיה דיון בוועדה שלי, בוועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא של מעמד הקשיש.

טלי פלוסקוב: הנושא של הוועדה יהיה דיון בעוני בין הקשישים.

טלי פלוסקוב: מה שאני רוצה לעשות בוועדה הראשונה, ואני רוצה במושב הבא, למרות שהוא יהיה מאד קצר - זה יהיה מושב של חודשיים בסך הכל - להעביר שלוש ישיבות, שלושה דיונים יותר נכון בנושא הזה, כאשר בדיון הראשון אני רוצה יותר להציג את הנתונים לכל הגופים שיהיו שם, ובשתי הוועדות הבאות לתת לכל נציג שיש לו סוג של תכנית – מה כדאי לעשות – להציג את התכנית שלו, כדי שביחד אחר כך אנחנו נציג את התכנית הזאת גם למשרד הקליטה.

טלי פלוסקוב: כאשר אני יודעת שתחת משרד הקליטה עובדת הוועדה הבין משרדית, שגם עובדת, אבל כמו שאתם יודעים, תפקיד חברי הכנסת זה לפקח על העבודה של משרדי הממשלה, גם של משרד הקליטה.

טלי פלוסקוב: ולצערי הרב, לנו אין גישה לוועדה.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא יודעים על מה דנים שם.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת מה מציעים שם.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שיושבים שם אנשים מאד חכמים, אבל אני חושבת שגם לנו יש Say בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: ולכן אנחנו גם נזמין את הנציגים של משרד הקליטה להציג לנו את התכנית שלהם, שאני מקווה שעד אז היא תהיה כבר מוכנה.

טלי פלוסקוב: ואז בוודאי את כל התכנית הזאת אנחנו הולכים להציג.

טלי פלוסקוב: אני הולכת בעצם להציג מול שר האוצר ולראות איך אנחנו נוכל לשפר את מצבם של הקשישים שאנחנו מדברים עליהם, בתקציב שנת 2017, שהוא מאד מאד קרוב.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שברגע שאנחנו משפרים את המצב של העולים, אנחנו צריכים לקחת גם בחשבון את הקשישים הלא עולים, כי כשאנחנו מדברים בנושא של פנסיה, אז יש לא מעט את אלה שאינם עולים – נקרא להם הצברים – שגם עד שנת 2008 לא הייתה להם פנסיה וגם הם במצב לא פשוט.

טלי פלוסקוב: לכן בכל הדברים שאנחנו מדברים עליהם, אנחנו לא יכולים לטפל רק בקבוצה הזאת ולא לטפל בכלל האוכלוסייה.

טלי פלוסקוב: לכן, בוודאי הראייה כאן צריכה להיות הרבה יותר רחבה ואני מקווה מאד שבוועדה הזאת, בזה שאנחנו ננסה לפתור את הבעיה של הקשישים בכלל, בוודאי ובוודאי אנחנו נפתור את הבעיה של העולים, כי המספר שלהם הוא מאד גדול ביחס לכל הקבוצה.

טלי פלוסקוב: אז זה פחות או יותר מה שאני רוצה להגיד.

טלי פלוסקוב: לגבי הנושא שדיבר עליו גם חבר הכנסת מוטי יוגב, על הגדלת מספר העובדים הסוציאליים שמטפלים בקשישים ובמיוחד בעולים, אנחנו בוודאי גם כוועדה נוציא פנייה גם בנושא הזה, אני מקווה.

טלי פלוסקוב: מאד.

טלי פלוסקוב: שתבינו, אנחנו מדברים פה בנושא הזה לא פעם, גם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שם מדברים בכלל וחושבים על זה ואני יודעת שהייתה גם הצעת חוק בנושא הזה, אבל לצערי הרב הצעת החוק הזאת הגיעה מצד האופוזיציה וכמו שאתם מבינים את הפוליטיקה, לצערי הרב לא הצלחנו לקדם את הצעת החוק הזאת, אבל אני יודעת ששר הרווחה הנוכחי מבין את המצוקה.

טלי פלוסקוב: אני גם שמעתי ממנו אישית על הרצון שלו ועל התכנית שלו להגדיל את מספר עובדי הרווחה – העובדות הסוציאליות כעיקרון.

טלי פלוסקוב: מה שאני מאד אהבתי בתכניות שלו, ואני גם הגשתי הצעת חוק כזאת ואני מקווה מאד שאם הוא יעביר את זה, כמובן אני אצמד להצעת החוק הממשלתית.

טלי פלוסקוב: זה הנושא שלקשיש מעל גיל 80 – לא תהיה שום בדיקה רפואית שמשפילה אותו לקבלת סיעוד, אלא רק המלצה של רופא משפחה או רופא גריאטרי שממליץ לתת לו סיעוד, זה מה שיזכה אותו בקבלת העזרה הזאת, שהוא כל כך זקוק לה.

טלי פלוסקוב: אני מקווה מאד שאנחנו נעביר את זה ביחד.

טלי פלוסקוב: אני יכולה לספר לכם על עוד המון יוזמות שבאמת נמצאות כאן, כי באמת אני חושבת שנכון להיום אי אפשר להגיד שיש פה אנשים שלא יודעים מה זה חמלה ואנשים שלא יודעים שצריך לעזור לקשישים.

טלי פלוסקוב: אנחנו מעבירים פה אין ספור הצעות חוק שקשורות לקשישים.

טלי פלוסקוב: אחת מהן לדוגמא היא הצעת חוק על ביטול חובת גיל פרישה.

טלי פלוסקוב: מי שיכול ורוצה לעבוד – שיעבוד.

טלי פלוסקוב: למה אנחנו צריכים לשלוח אותו הביתה?

טלי פלוסקוב: זה החיים שלו.

טלי פלוסקוב: אז אני יכולה להמשיך עוד שעה לספר לכם על הצעות החוק שאנחנו מקדמים, גם תחת הוועדה שלי ואני אישית, אבל אני חושבת שהבנתם את המסר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה באמת להודות לכם על העבודה הנפלאה שאתם עושים, כי מי שנמצא היום כאן הוא באמת עובד למען הקשיש.

טלי פלוסקוב: לכן באמת תודה רבה לכם ואני נועלת את הישיבה.