הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 64, 2016-03-21 09:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה נמצאים בדיון שלישי בנושא של פיקוח ואכיפה על עבודת נוער בחודשי הקיץ ובכלל, אבל אנחנו שמים את הפוקוס כרגע על חופשת הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה כבר קיימנו שני דיונים בנושא, כשבראשון אנחנו בעצם התכווננו לאיזו שהיא מטרה, הגדרנו פחות או יותר מה אנחנו רוצים להשיג.

יפעת שאשא ביטון: בדיון הקודם, בדיון השני, כבר התחלנו לגעת מבחינה פרקטית בדברים ויצאנו בעצם עם משימות מאד מוגדרות לדיון הזה, כשהשאיפה היא שפעם הבאה שאנחנו נפגשים כבר אנחנו מציגים תכנית מוגמרת.

יפעת שאשא ביטון: אני אתחיל עם נציגי משרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: בדיון הקודם בעצם דווח לנו על אתר חדש שיעלה ובו בעצם תהיה אינפורמציה לגבי זכויות של בני נוער עובדים.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על שיתופי הפעולה והמשימה שהייתה לדיון הזה זה בעצם לגבש תכנית מוגברת לאכיפה, ואם יש בצידה עלות כלכלית – אז לומר בעצם מה העלות הכלכלית, כשהרעיון הוא שנכון, ואתם לא הייתם בדיון הקודם, נכון?

<מאיר דוד: הוא ביקש להתנצל לפרוטוקול.

<מאיר דוד: הוא היה אמור - - -

יפעת שאשא ביטון: זהו, אני מרגישה כאילו נטושה, הוא נטש אותנו.

<מאיר דוד: לא, ממש לא.

<מאיר דוד: הוא ממש התנצל, אבל הטילו עליו משימה.

<מאיר דוד: אמרתי לך, החלטת הממשלה עכשיו היא 400,000 - - -

יפעת שאשא ביטון: אז אתם תצטרכו להיות אקסטרה נחמדים ולהסכים לכל מה שקורה פה.

<מאיר דוד: הבן שלי רצה לבוא, אבל אמרתי לו לא, היום יש לימודים, אני לא יכול להביא אותך לדיון.

<מאיר דוד: בפעם הקודמת הוא העביר את התקנות.

<מאיר דוד: אולי כן כדאי להקל גם על העניין הזה, על קידום התקנות.

יפעת שאשא ביטון: נשמח תמיד.

<הדר אליהו: למרות, אולי בגלל שהייתי חלק ממערכת החינוך הרבה שנים, זה בית ספר לא פחות חשוב, תאמין לי, אפילו ממתמטיקה.

יפעת שאשא ביטון: אז זהו, אז לפרוטוקול אני אומרת שתלמידים תמיד מוזמנים ואני חושבת שזו הלמידה בה' הידיעה.

<מאיר דוד: כן, המורה שלו כעסה שהוא בא לדיון שבוע שעבר, כי הוצאתי אותו חצי שעה לפני.

<מאיר דוד: היא ביקשה שהדיונים בבקשה לא יהיו בימי שני, אמרתי לה טוב, אני אבקש מהכנסת שלא יהיו דיונים ביום שני.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו נשנה בשביל המורה.

<הדר אליהו: למה, מה יש ביום שני, מתמטיקה?

<מאיר דוד: אם אני יודע שהדיונים בימי שני, אפילו המורות, אז הן לא צריכות ללמוד גם.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אומר בעצם מה הייתה המשימה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שיש 200 פקחים שהם פקחים כוללים, הם לא מוגדרים לנוער או לדברים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו סיכמנו שבחודשי הקיץ אנחנו נשתדל לתת את הפוקוס באמצעות כוח האדם הזה על עבודת הקיץ ובנוסף, במידה ומשרד הכלכלה מרגיש שהוא צריך תגבור כדי שבאמת ניתן יהיה לקיים אכיפה אמיתית בקיץ הקרוב, הוא יבנה תכנית שאומרת בעצם מה התוספת שנדרשות, אם זה מבחינת הפיקוח או אם זה באמצעים אחרים, כולל עלות תקציבית, במידה ויש לצד התכנית גם עלות תקציבית ואנחנו ננסה לקדם אותה.

יפעת שאשא ביטון: מהמבטים שלכם אני מבינה שאילון לא צייד אתכם בתכנית.

<מאיר דוד: לא, לא, אנחנו מקשיבים.

יפעת שאשא ביטון: אה, יש?

יפעת שאשא ביטון: אז הנה, אז אני סיימתי את שלי ועכשיו אתם את שלכם.

יפעת שאשא ביטון: מה אתם מביאים, עם מה אתם מגיעים בעצם.

<מאיר דוד: אז אני אתחיל עם תכנית הפיקוח.

<מאיר דוד: היסטורית עד לפני כמה שנים היו מפקחים חד תכליתיים, שכל מפקח עסק בתחום מסוים בלבד והיו מפקחים שעסקו בחוק עבודת נוער.

<מאיר דוד: היו שלושה-ארבעה כאלה בכל הארץ, וכשהוא הגיע לשטח והוא נתקל בתופעות נוספות, אז הוא היה צריך לקרוא לחבר שלו שיגיע ולחבר השלישי.

<מאיר דוד: אז אנחנו החלטנו שאנחנו מכשירים את העובדים שלנו רב תכליתיים, תהליך הכשרה שלוקח חצי שנה.

<מאיר דוד: חצי שנה עם קורס מאד אינטנסיבי ועם הכשרה בשטח, כדי שמפקח יוכל להסתכל על כלל ההפרות שיש אצל המעסיק או על כלל התופעות.

<מאיר דוד: כל שנה אנחנו ממקדים את העובדים בחודשים יוני-יולי-אוגוסט, ממקדים אותם לאכיפה של בני הנוער.

<מאיר דוד: אנחנו לא מזניחים את האכיפה הרגילה, זה נעשה בנוסף.

<מאיר דוד: זאת אומרת יש לנו כרגע בערך 200 מפקחים בכל האגף.

<מאיר דוד: אנחנו עכשיו בתקפות האלה כבר עובדים גם עם הנוער העובד והלומד וגם לאסוף את כל המידעים הרלבנטיים לביצוע האכיפה ואנחנו נגיע באופן מפתיע, מבלי להגיד למעסיקים ולשלוח הודעות מראש, לכל מעסיק שיהיה לנו מידע לגביו שהוא מעסיק בני נוער.

<מאיר דוד: בסדר?

יפעת שאשא ביטון: מה יהיה שונה השנה בעקבות התכנית שאנחנו בעצם מתארגנים לקראתה, כי אנחנו רוצים להביא איזו שהיא בשורה.

<מאיר דוד: יהיה לנו הרבה יותר מידע ממוקד מבעבר.

<מאיר דוד: בעבר לא היה לנו יחידת מודיעין ולא היה לנו מספיק מידע, אז הלכנו על סמך היסטוריה שלנו ועל סמך היכרות שלנו את השוק משנים קודמות.

<מאיר דוד: השנה זה יהיה שונה,כי אנחנו מקבלים מידע מכמה גופים, בין היתר גם מהנוער העובד והלומד, ביטוח לאומי וישנם גופים, ויש לנו גם גוף מודיעין שעובד ומתכונן לנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: היום יש גוף מודיעין שמתכונן בעצם?

<מאיר דוד: כן, יש גוף מודיעין במינהל שעוסק ולכן- - -

<הדר אליהו: סליחה, מול מי הוא עובד?

יפעת שאשא ביטון: מול משרד הכלכלה.

<מאיר דוד: הוא עובד מול רשויות, הוא עובד מול ביטוח לאומי, מול הנוער העובד והלומד.

<מאיר דוד: גם ארגונים פנים ממשלתיים וגם חוץ ממשלתיים והוא מרכז את כל המידעים הרלבנטיים.

<מאיר דוד: הוא יגיש לנו את מאגר המידע שיש לו לאכיפה לקראת הקיץ, ואנחנו נקצה את כל כוח האדם הזה.

<מאיר דוד: המטרה שלי הפעם להגיע למקומות לא רק שמועסקים בני נוער, אלא מקומות שיש גם חשדות שיש שם הפרות.

<מאיר דוד: אני רוצה לומר שהיסטורית, כשהיינו מגיעים לאותו מעסיק פעם שנייה ושלישית, לרובגם לא תמיד היו הפרות אצל אותו מעסיק.

<מאיר דוד: יש מעסיקים נורמטיביים שמעסיקים בני נוער בצורה טובה, אבל בכל זאת היינו צריכים להגיע לשם, כי לא היו לנו מקורות אחרות והיום זה יהיה שונה.

<מאיר דוד: השנה זה יהיה שונה בעניין הזה.

<מאיר דוד: גם נשים לב שבשנתיים האחרונות, מאז שנכנס החוק להגברת אכיפה, הסנקציות המנהליות הן הרבה יותר מהירות ומשמעותיות, אז למעסיקים היום לא משתלם להפר כמו שהיה משתלם להם בעבר.

<מאיר דוד: בעבר מעסיק אמר אני לוקח את הסיכון.

<מאיר דוד: יתפסו אותי היום, לא שילמתי שעה נוספת, העסקתי אותו עד שתים עשרה בלילה, אני אשלם 2,000 שקלים קנס.

<מאיר דוד: היום הוא יחטוף 35,000 שקלים.

<מאיר דוד: זה לא שווה לו.

<מאיר דוד: לכן זה משתלם למעסיקים והם מתחילים יותר - - -

יפעת שאשא ביטון: שזה בעצם חדש?

<מאיר דוד: זה מהחוק להגברת האכיפה.

<מאיר דוד: למעשה החוק נחקק בשנת 2012.

<מאיר דוד: את הסנקציות בפועל התחלנו לעבוד איתן בשנת 2013 והסנקציות מאד משמעותיות.

<מאיר דוד: אם אתם תכנסו לראות, מעסיק שמעסיק ללא אישור רפואי יכול לחטוף 20,000 שקלים עיצום כספי.

<מאיר דוד: לא משתלם להם היום להעסיק ללא אישור רפואי.

<מאיר דוד: אז מה שיהיה מאד רציני, אנחנו נלווה את האכיפה בהסברה.

<מאיר דוד: אנחנו נפרסם את המידע הזה גם למעסיקים, גם לעובדים ואנחנו נצא באכיפה.

<מאיר דוד: בוא נגיד, בשנת 2014 היה את צוק איתן - - -

יפעת שאשא ביטון: רגע, אני רוצה להתעכב על המשפט הקודם שלך.

יפעת שאשא ביטון: אתה אמרת אתם תפרסמו את זה.

יפעת שאשא ביטון: אתם תצאו בעצם במסע הסברה גם למעסיקים וגם לעובדים.

<מאיר דוד: אנחנו נצא במסע הסברה, כן.

<מאיר דוד: תמיד המסע שלנו מוכוון גם למעסיקים וגם לעובדים.

<מאיר דוד: הוא לא חד-חד ערכי.

<מאיר דוד: הוא לא רק לעובדים ורק למעסיקים.

יפעת שאשא ביטון: בסדר גמור, מצוין.

<מאיר דוד: הוא בא ואומר מעסיקים, תשימו לב, זה מה שאתם צריכים לדאוג, עובדים שימו לב, זה מה שמגיע לכם.

<מאיר דוד: שירה תדבר תיכף על איזה קידום אנחנו נעשה בעניין של ההסברה, אבל במקביל אנחנו נצא עם האכיפה.

<מאיר דוד: כל צוות הפיקוח שלנו ייצא לשטח.

<מאיר דוד: ככל שיהיה מידע, אני כבר קורא גם בשולחן הזה, ככל שיהיה להם מידע להעביר אלינו, אנחנו נשמח לקבל אותו ואנחנו נשתמש בו לצורך האכיפה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, עכשיו משרד הכלכלה אמור להעביר מידע לשלטון המקומי כדי שהשלטון המקומי - - -

<מאיר דוד: כן, אני שאילון מטפל בזה, במידע.

<מאיר דוד: מה שעושים עכשיו אנחנו מעדכנים ובודקים אפליקציה.

<מאיר דוד: אנחנו חיכינו עד עכשיו כי רצינו לבדוק אם יהיה שינוי בשכר המינימום ולא אמור להיות שינוי של שכר המינימום, אז האפליקציה לא הולכת להשתנות.

<מאיר דוד: אנחנו נעדכן את הפנקס, אנחנו גם נעביר לשלטון המקומי.

<מאיר דוד: משרד החינוך לא פה, אבל אני הייתי שמח שהמידע גם יעבור למשרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: כן.

<מאיר דוד: ויכנס לאתר שלהם וירד לאתרים הבית ספריים, אם אפשר.

<מאיר דוד: בסדר?

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: נכתוב כולל הורדה לאתרים הבית ספריים.

<מאיר דוד: ברשותך, אני רוצה לומר משפט על משהו שנאמר בדיון הקודם.

יפעת שאשא ביטון: בוודאי.

<מאיר דוד: לפני שנה, שנתיים, ניסינו לעשות מהלך עם משרד החינוך במגזר הערבי, כי שם ידענו שהמודעות היא עוד יותר נמוכה.

<מאיר דוד: אנחנו נפגשנו עם מינהל החינוך במגזר הערבי ושיתפנו איתם פעולה להעביר להם את כל המידע, כשהמטרה הייתה שהמידע הזה יועבר הלאה לתוך בתי הספר בשיעורי האזרחות.

<מאיר דוד: אז אני הרציתי ל-120 רכזים ומורים במגזר הערבי, מתוך כוונה ומטרה שהחומר הזה בסופו של דבר יהפוך להיות איזה פרק מסוים של שיעור או שניים בשיעור אזרחות, לקראת הקיץ.

<מאיר דוד: אנחנו יכולים לעשות את אותו דבר גם במגזר הכללי.

<מאיר דוד: אין שום בעיה עם זה.

<מאיר דוד: אנחנו יכולים להכשיר ולהדריך את כל מי שצריך בבתי הספר, לבנות מערך של שיעור או שניים, שיעור אזרחות לכיתות תלמידי י'-י"א-י"ב.

<מאיר דוד: זה יכול להיות אני חושב הדרך הכי טובה להעביר את המידע.

<מאיר דוד: שני שיעורים לקראת הקיץ על חוק עבודת נוער ועל תנאי שכר ותנאי העסקה.

<מאיר דוד: אם משרד החינוך ירים את הכפפה - - -

יפעת שאשא ביטון: אז משרד החינוך ציין את זה בעצם בדיון הקודם, שהם באמת יקיימומערכי שיעור ויכניסו את זה לתכנית הלימודים של י' עד י"ב.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאפילו צריך בכיתה ט', כי כבר בכיתה ט' מתחילים לעבוד.

יפעת שאשא ביטון: ואז העלינו אפשרות של יום אפילו, יום של עבודת נוער, כדי שיהיה משהו מרוכז ואנחנו נדע שהוא באמת קורה בכל בתי הספר ולא וולונטרי, אבל הדרה לא נמצאת כאן כדי ל - - -

<מאיר דוד: אז אני אתרום לצורך זה את כל המפקחים שלנו, שיגיעו לבתי הספר אם צריך ויתנו את ההרצאות הרלבנטיות.

<מאיר דוד: אנחנו נחלק ומנהלים וכולם, כולנו נירתם לזה, להגיע ולסייע ביום של ההרצאות בנושא הזה.

<הדר אליהו: יש לי שאלה.

יפעת שאשא ביטון: כן, כן, בוודאי, בבקשה.

<הדר אליהו: במה זה כרוך מבחינתכם?

<הדר אליהו: מישהו מהתיכון פונה אליכם ישירות?

<הדר אליהו: יש איזו שהיא כתובת ישירה?

<מאיר דוד: כן.

<הדר אליהו: אני תיכף אסביר גם למה אני שואלת, כי - - -

<מאיר דוד: כן, אנחנו במינהל, ואני אתן את הפרטים של מי שאפשר לפנות אליה - - -

<הדר אליהו: אוקיי.

<הדר אליהו: זאת אומרת שיש גורם מסוים שמוסמך.

<מאיר דוד: כן, היום זה אילון מרכז את זה.

<מאיר דוד: אתם מכירים את אילון.

<מאיר דוד: אילון יקבל את כל הבקשות, הוא יעביר אותן אלינו ואנחנו נצא.

<מאיר דוד: מבחינתנו זה כרוך בכך שאני שולח עובד אחד על חשבון שעות עבודה, יום עבודה, שהוא בא ונותן הרצאה אחת או שתיים, כמה שצריך, לבתי ספר תיכוניים.

<מאיר דוד: דרך אגב זה קורה.

<מאיר דוד: זה קורה לא באופן מסודר, יש לא מעט בתי ספר, בעיקר באזור הדרום שהם די מכירים אותנו והם פונים באופן עצמאי, מנהלי בתי הספר ומבקשים שנגיע.

<מאיר דוד: אז לקראת הקיץ יש כמה בתי ספר באופן קבוע שמגיע לשם אחד המנהלים שלנו ונותן את ההרצאות האלה.

<מאיר דוד: מבחינתנו העלויות זה לא עלויות.

<מאיר דוד: אנחנו ניקח על חשבון יום עבודה, אנחנו נגיע וניתן את ההרצאות האלה ובעיני זו הדרך הכי טובה להעביר את המידע.

<הדר אליהו: מעולה.

<הדר אליהו: אז יש לי רעיון.

<הדר אליהו: התיכונים, מרביתם הם בבעלות של הרשויות המקומיות, אז אני אוכל להוסיף יותר מידע שיועבר, בסדר?

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מצוין.

<הדר אליהו: אותו מסמך.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

<הדר אליהו: אולי אני רגע אחבר אתכם.

<הדר אליהו: מכתב שעתיד להיות מופץ לכל ראשי הרשויות, שבעצם מדבר גם על התהליך בוועדה הזו וכנגזרת מהתהליכים פה, על המהלכים שקורים במשרד החינוך ומה בעצם אנחנו מצפים מהם, כשמבחינתנו להיות שותפים, ככל שאני מבינה מהוועדה הזאת, באחת הבעיות המרכזיות, שבני הנוער בכלל לא מודעים לזכויותיהם, לא הם ולא הוריהם דרך אגב, ובעצם הקריאה לראשי הערים היא להציף עד כמה שניתן את המידע, אם באתר העירוני, אם באפליקציות, אם בטופס הארנונה או מה שזה לא יהיה.

<הדר אליהו: אז למסמך הזה בעצם אני יכולה להוסיף את הדבר הזה ואז זה ירוץ פנימה אל אגפי החינוך, ששוב, מי שלא יודע, רוב התיכונים הם בבעלות של הרשויות המקומיות.

<הדר אליהו: כך במדינת ישראל, לא בכל המדינות.

<הדר אליהו: אז זה בסדר.

יפעת שאשא ביטון: גם אם זה לא בבעלות של הרשות וזה בבעלות של רשת, אז בדרך כלל הם נמצאים בקשר.

<הדר אליהו: תראי, לחטיבות לדוגמא אני לא אומרת את זה, כי החטיבות הן בבעלות ישירה של משרד החינוך, אני לא יכולה לדבר בשם המשרד שלא פה.

<הדר אליהו: הם בטח בדרך, אבל אני מוכנה כמובן להגיד להדרה.

<הדר אליהו: אני יכולה להתייחס לשני דברים?

יפעת שאשא ביטון: כן.

<הדר אליהו: אחד לגבי המידע, אני באמת מבקשת ש - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, שהמידע ייסגר כדי שנוכל להפיץ מכתב.

<הדר אליהו: כן, אילון ואני עובדים מעולה וזה באמת בסדר.

<הדר אליהו: אני גם נכנסתי לאתר באמת ממקום של טבולה ראסה.

<הדר אליהו: שינו אותו.

<הדר אליהו: אני מכירה עוד מהעבר.

<הדר אליהו: חידשו אותו בצורה באמת ראויה.

<הדר אליהו: סיכמנו ואני מבינה שזה גם הועבר הלאה, שהמידע לקראת פסח והקיץ יצוף יותר למעלה.

<הדר אליהו: אני גם אעלה את זה לאתר של מרכז השלטון המקומי.

<הדר אליהו: שאלה.

<הדר אליהו: אני מבינה שאותם 200 פקחים, שהם מפקחים בכלל על כל הנושא, יהיו ספציפית לעניין הנוער במהלך חודשים יוני-אוגוסט.

<מאיר דוד: כן, הדגש על הנוער, אבל אני אומר לך שהם לא יזניחו את האכיפה השוטפת כשיהיה צורך.

<הדר אליהו: כן, אז זאת אומרת שמבחינת היקף העבודה שלהם זה לא 200, זה פחות, אבל לא זה הסיפור.

<מאיר דוד: לא, לא, זה 200 ש - - -

יפעת שאשא ביטון: זה 200.

<הדר אליהו: כן, שעוסקים בהכל.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה 200 שיתנו פוקוס, אני מחדדת, שיתנו פוקוס לעבודת נוער בקיץ ואכיפה מוגברת מהבחינה שאין הנחות בכל הנושא של - - -

<מאיר דוד: נכון, נכון.

<הדר אליהו: עכשיו השאלה שלי אם ניתן איזה שהוא דגש על אולמות אירועים ואני אספר לכם למה.

<הדר אליהו: תמיד זה הציק לי, עכשיו זה מציק לי יותר מעצם זה שאני חברה בוועדה הזו.

<הדר אליהו: אני הייתי בחתונה בשבוע שעבר ביום שלישי.

יפעת שאשא ביטון: קלקלתי לכם את השמחה, אה?

<הדר אליהו: אני אומרת לך, קלקלת לנו את השמחה, אבל יש קלקולים שהם טובים.

<הדר אליהו: כמו שאומרים, מעז יצא מתוק.

<הדר אליהו: בכל אופן, שוחחתי עם המלצר וקרה מה שאני שומעת פה, קורה מה שקורה.

<הדר אליהו: הטיפ שהוא מקבל מאיתנו, הסועדים, שתדעו, במקרה הטוב של מקום האירועים הספציפי, זה נשאר אצל הנער החמוד הזה ואצל העמיתים שלו.

<הדר אליהו: אבל הטיפ שנותן בעל השמחה בתחילת האירוע, שהוא ממש מדבר עם החברה, תפרגנו לאורחים שלי, שיהיה טוב, אז הוא אמר לנו – אנחנו לא מקבלים מזה שקל.

<הדר אליהו: הוא נחמד, מחצית מזה הוא נותן לעובדי המטבח, אלה שעובדים מאחורי הקלעים, שגם להם מגיע, אין ספק, אבל המחצית השנייה לכיס שלו.

<הדר אליהו: אני ממש התקוממתי.

<הדר אליהו: באמת, אני הייתי קרובה, אחותי תפסה אותי, ממש הייתי קרובה לקום.

<הדר אליהו: אז אני ממש ממש מבקשת, אם יורשה לי, אני חושבת שזה תחום שחייבים להיכנס אליו.

<הדר אליהו: עושקים אתבני הנוער.

<הדר אליהו: זה פשוט לא ראוי.

<הדר אליהו: זה לא ראוי לעשוק אף אדם כך ואני חושבת שזה סקשן שממש חייבים ל - - -

<מאיר דוד: אם תראו את הפרסומים שלנו - - -

יפעת שאשא ביטון: זה לא רק בני הנוער, סליחה רגע.

יפעת שאשא ביטון: גם זה שמשלם, שנותן את הטיפ ובטוח שזה הולך לצורך העניין למי שזה אמור להגיע אליו - - -

<הדר אליהו: זאת הונאה.

יפעת שאשא ביטון: לא יודע שזה בעצם מגיע גם כן לבעל האולם וזאת תקלה.

<הדר אליהו: זאת ממש הונאה.

<הדר אליהו: זאת הונאה לשמה.

<מאיר דוד: אז אני רוצה להתייחס לשתי נקודות, וכן, זה לא רק לבני נוער.

<הדר אליהו: יש גם אנשים שזה המקצוע שלהם והם עובדים שנים במלצרות.

<מאיר דוד: אם תראו את הפרסומים שלנו כל שנה, של סיכום השנה, אתם תראו שבנוער התמקדנו ותמיד אולמות האירועים מופיעים כאחד הענפים בהם אנחנו מתמקדים.

<מאיר דוד: אז כמובן שאנחנו נתמקד גם השנה.

<מאיר דוד: לעניין הטיפים, הרי יש פסיקות שונות איך להתייחס לטיפים – מתי הוא חלק משכר ומתי לא.

<מאיר דוד: מוכרת התופעה הזאת, אבל כל עוד משולם שכר מעבר לטיפים, אנחנו לא יכולים להתעסק ביחסים האלה.

<מאיר דוד: זאת תופעה לא יפה, תופעה לא נעימה.

<מאיר דוד: אני באופן אישי ואני ממליץ לכולם, נותן טיפ ישירות למלצר בשולחן, לנער הזה, מבלי לתת אותו לבעל האולם מראש ובתקווה שזה יישאר גם אצלו.

<שרית אולשביץ: אני יכולה להרחיב?

יפעת שאשא ביטון: כן.

<שרית אולשביץ: זה לא עניין שהוא בחוק ספציפית, אבל ספציפית בענף אולמות האירועים יש הסכם ענפי בצו הרחבה שחל על כל אולמות האירועים, שבתוך ההסכם הענפי רשום שטיפ לא ייחשב כשכר ולא יהיה חלק משכר העבודה ונשאר אצל העובד.

<מאיר דוד: לכן אמרנו.

<מאיר דוד: ככל ש - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל פה היא לא מדברת הטיפ ששמים לו על השולחן והוא מכניס לכיס וזהו.

יפעת שאשא ביטון: מדברים על הטיפ השמן שמקבלים מבעל השמחה והוא לא מחולק.

יפעת שאשא ביטון: ושווה שבעלי השמחות יידעו שהכסף שהם נותנים לא מגיע ליעד שלו וצריך לראות איך אנחנו עושים את זה.

<הדר אליהו: האם מותר לנו להוציא איזו שהיא קריאה שלנו?

<הדר אליהו: תדעו ש - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אנחנו ננסה דרך התקשורת להוציא, כן.

<הדר אליהו: שתהיה קריאה תקשורתית – תדעו שכך וכך.

<הדר אליהו: עובדות, לא חס וחלילה.

<הדר אליהו: כשאתה נותן טיפ אז תדע ש - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, כן, ברור.

<שרית אולשביץ: אני אגיד אבל שספציפית באולמות האירועים, באמת מבחינתנו מה שאנחנו יודעים ובהיקף הפניות שיש אלינו של בני נוער, זה הענף הכי הכי מנצל שיש, גם מבחינת שעות העבודה, גם מבחינת זה שהשכר הוא הרבה פעמים גלובאלי.

<שרית אולשביץ: זה גם מאד משתנה.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת בצפון ובדרום - - -

יפעת שאשא ביטון: אולי שווה לעשות אחר כך- - - שמשתתפים רק בסיפור הזה ולהזמין באמת בעלי אולמות ולראות איך אנחנו מנסים לפתור גם את ה - - -

<שרית אולשביץ: אנחנו ישבנו כמה פעמים עם ההתאחדות של בעלי אולמות האירועים וניסינו לראות אם יש איזו שהיא אופציה, אפשרות, אבל שוב, הם אומרים ובצדק, אנחנו משרתים את בעלי האולמות, אנחנו נותנים להם מה שאנחנו יכולים לתת, אבל אנחנו לא יכולים להכריח אותם לשלם כמו שצריך.

<שרית אולשביץ: בפריפריה המצב הוא הרבה יותר קשה.

<שרית אולשביץ: הוא תמיד גלובאלי 100 שקלים לאירוע כשמתחילים לעבוד בשעה חמש ומסיימים בשתיים-שלוש לפנות בוקר.

יפעת שאשא ביטון: ואין חקיקה בנושא.

<מאיר דוד: לא, אין חקיקה, אבל אם השכר שמשולם הוא פחות משכר מינימום לשעה, אז המעסיק מפר פה את חוק שכר המינימום וזה בדיוק האכיפה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אז זה כן.

<מאיר דוד: זה כן נאכף.

<שרית אולשביץ: תמיד בעל האולם אומר הם מתחילים לעבוד בשבע וחצי כשמגיעים האורחים ומסיימים בעשר בלילה.

<שרית אולשביץ: כולנו היינו באולמות.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא מסיים בעשר בלילה.

<מאיר דוד: שרית, אנחנו יודעים גם להגיע בחמש ולבדוק מתי הם הגיעו ואנחנו יודעים לבדוק את יומן האירועים שלהם ולבדוק עד מתי הם נשארו גם בלילה.

<מאיר דוד: אנחנו נשארים גם לפעמים עד שתיים בלילה כדי להסתכל.

<מאיר דוד: אנחנו יודעים להגיד שאם הוא שולם שכר פחות משכר מינימום לשעה, גם אם זה גלובאלי או גם אם זה שכר כולל, זאת הפרה של שכר המינימום.

<מאיר דוד: אני רוצה לפנות פה אל בני הנוער בבקשה, בני הנוער שעובדים.

<מאיר דוד: תשתפו איתנו פעולה כשאנחנו מגיעים אליכם לעסק.

<מאיר דוד: אחת הבעיות הגדולות שלנו זה לקבל את שיתוף הפעולה.

<מאיר דוד: אני מבין את החשש, אבל אם לא נקבל את העדות של הנער, שבו הוא יפרט לנו בדיוק איך מתייחסים אליו או איך משלמים לו את השכר, יהיה לנו מאד קשה להוכיח מול המעסיק אחר כך.

<מאיר דוד: כי אם הנער לא יגיד איך הוא מקבל את הכסף וכמה בדיוק הוא משלם, העדות תתבסס רק על סמך גרסה אחת של מעסיק ואנחנו לא רוצים את זה.

<הדר אליהו: את השיחה הזאת אתה מנהל איתו בין כותלי מקום עבודתו?

<מאיר דוד: לא.

<מאיר דוד: גם אם זה בין כותלי, זה בצד.

<מאיר דוד: גם אם כן זה בצד.

<מאיר דוד: אנחנו מגיעים לעסקים, אנחנו לוקחים נערים הצידה, מבודדים אותם מהמעסיק.

<מאיר דוד: אנחנו לא עומדים מול המעסיק ומדברים איתם.

<מאיר דוד: ישנם נערים שאנחנו נותנים להם את האופציה, אם הם לא רוצים לדבר באותו מקום עבודה, שייפגשו איתנו במועד אחר במקום אחר.

<מאיר דוד: אנחנו תמיד נהיה נגישים.

<מאיר דוד: נגיע לפגוש אותם אם הם רוצים במקום אחר, מחוץ למקום העבודה, בשמחה.

<מאיר דוד: כשאנחנו מגיעים לבית העסק ואנחנו מתשאלים אותם, אנחנו מבודדים איתם.

יפעת שאשא ביטון: צריך לשלוח נער סמוי, כי עם בני נוער הם ידברו.

<מאיר דוד: אני לא יכול.

<מאיר דוד: אסור לי להעסיק נערים.

<הדר אליהו: אני אשאל שאלה.

<הדר אליהו: אני הגעתי לעבודה בשעה חמש, הפקח שלך תצפת וראה אותי.

<הדר אליהו: ממש תצפת.

<מאיר דוד: נכון, בסדר.

<הדר אליהו: עבדתי, עבדתי, יצאתי.

<הדר אליהו: הוא ראה שיצאתי בשעה שתיים, הוא רואה שאני במצבת העובדים, כי הוא ניגש, עשה ביקורת.

<הדר אליהו: הוא לא החליף איתי מילה.

<הדר אליהו: אני שואלת שאלה: האם העדות שלו לא תופסת?

<הדר אליהו: למה הוא צריך לדבר איתי?

<מאיר דוד: לא, רגע.

<מאיר דוד: אני לא אכנס לאיזה ראיות אנחנו אוספים ומה אוספים, אבל יש מגוון ראיות שאוספים.

<הדר אליהו: אני שואלת האם יש הכרח לניהול השיח בין הנוער - --

<מאיר דוד: לא, שנייה.

<מאיר דוד: לא תמיד.

<מאיר דוד: לא בכל מקרה העדות של העובד היא ההכרח, היא חלק ממכלול ראיות שאוספים.

<מאיר דוד: כדאי מאד תמיד שתהיה גם העדות הזאת שתסייע, כי יכול להיות שאני ראיתי אותך בחמש ואחר כך אני לא ראיתי אותך, אני יצאתי ועזבתי למקום אחר וחזרתי אחרי שעתיים ולא הייתי שבע שעות ברצף בתצפית.

<מאיר דוד: ויכול להיות שבשעתיים האלה אולי באמת הייתה לך הפסקה ולא היית במקום העבודה.

<מאיר דוד: לכן חשוב מאד השיח הזה.

<מאיר דוד: ככל שיהיו לנו ראיות יותר טובות, מגובות, יהיה לנו הרבה יותר טוב אחר כך להוכיח את ההפרות.

<הדר אליהו: אני מסכימה לחלוטין.

<הדר אליהו: איפה הבעיה?

<מאיר דוד: לכן אנחנו משתדלים לעשות את זה.

<מאיר דוד: הבעיה היא כללית דרך אגב לא רק לבני הנוער.

<מאיר דוד: בכלל, עדויות זה משהו שקשה למסור.

<הדר אליהו: אני מסכימה.

<הדר אליהו: אנחנו דיברנו על זה בוועדות הקודמות שבפריפריה יש בעיה שאין הרבה מקומות עבודה ויש איזו שהיא עיר שיש בה שני אולמות אירועים ובעצם בן הנוער – אם תשאל אותי, כל אדם שצריך לפרנסה אז הוא נקרע בין המקום של – אני ארוויח את הגרוש ואני אשב בשקט ואשתוק, או שאני אפסיד את זה – וזאת דילמה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להיות שם בלי שהוא יעמוד במקום שבו הוא נמצא בקונפליקט וצריך לחשוב איך עושים את זה.

יפעת שאשא ביטון: עולה לי רעיון שבתוך הסיפור הזה, אם אנחנו נכריז על מבצע אכיפה באולמות – ממש נגדיר את זה ככה – אז אם אנחנו לא נגיע לכל האולמות, כשלעצמו זה יכול ליצור הרתעה.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם אנחנו באמת יכולים לצאת למבצע כזה נניח כשמתחילים האירועים בחודש יוני.

יפעת שאשא ביטון: להגיד עכשיו שמים פוקוס שם, ברמה מוצהרת, לא רק ברמה של אנחנו יודעים מה אנחנו עושים – כחלק מאיזה שהוא תהליך של - - -

<מאיר דוד: בוודאי שזה קורה כל שנה.

<מאיר דוד: אנחנו נהיה בתקופת שיא האירועים.

יפעת שאשא ביטון: אני אף פעם לא שאלתי.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שבעלי האולמות יידעו, שהציבור יידע, שהמלצרים יידעו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שתהיה איזו שהיא תעמולה שאומרת חברים – מבצע אכיפה - - -

<מאיר דוד: אני לא רוצה ואני אומר לך למה.

יפעת שאשא ביטון: למה?

<מאיר דוד: כי אם אני מראש אודיע לבעלי אולמות או אני אודיע למעסיקים – חברה, אני בא לבקר אתכם, אני אומר לך, אנחנו נקבל עדויות כבושות, אנחנו נקבל נערים שבמקרה הטוב הם לא ידברו, במקרה הלא טוב הם כבר לא יהיו באותו מקום כשאני אגיע.

<מאיר דוד: המעסיק יעדיף באותו יום שהוא לא יעבוד או שהוא יסתיר אותו ופחות הפרות.

<מאיר דוד: גורם ההפתעה הוא גורם מאד מאד מאד מכריע.

<מאיר דוד: להגיע לכמה שיותר מעסיקים בגורמי ההפתעה.

<מאיר דוד: ואני אומר לך, העדות של העובד היא רק אחת מהדרכים.

<מאיר דוד: יש עוד דרכים לזה: יש גם את העדות של המפקח, יש לי את המסמכים, יש עדויות משלימות, יש כמה.

<הדר אליהו: סליחה, אני פשוט שמה על השולחן שלעתים - - -

<מאיר דוד: אני יודע, אני יודע, אבל גורם ההפתעה הוא גורם קריטי ומכריע להצלחה.

יפעת שאשא ביטון: כן, השאלה היא לכמה אולמות אנחנו יכולים להגיע בפרק זמן כזה.

<שירה קוה: אני אוסיף לכם משהו.

<שירה קוה: א', אנחנו מקבלים גם תלונות אנונימיות.

<שירה קוה: תלונות כאלה הם לפחות לידים.

<שירה קוה: זאת אומרת שאם מתלוננים על עסק, בלי שום קשר לביקורת שלנו, אנחנו יכולים להגיע לשם.

<שירה קוה: דבר שני, הפרסום יכול להיות גם בדיעבד.

<שירה קוה: זאת אומרת, פרסום שהיינו בעסק מסוים ומצאנו שם הפרות, הוא מרתיע לא פחות את בעלי העסקים האחרים.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

<שירה קוה: זה פחות פוגע בפעולות האכיפה עצמן.

<מאיר דוד: אני רוצה להוסיף.

<מאיר דוד: אנחנו גם מפרסמים - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, לא משנה.

יפעת שאשא ביטון: אני מקבלת את דעתכם המקצועית.

יפעת שאשא ביטון: מה שחשוב לי שבסופו של דבר תיווצר איזו שהיא הרתעה בשטח, שגם מי שלא הגיעו אליו - - -

<מאיר דוד: כן.

<מאיר דוד: הרתעה תיווצר גם לאחר מעשה, כי אנחנו מפרסמים אחר כך את המעסיקים שקיבלו עיצומים כספיים.

<מאיר דוד: אם תיכנסו לאתר שלנו, תיראו שיש בעלי אולמות שקיבלו עיצומים כספים מאד גבוהים.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה רק באתר.

יפעת שאשא ביטון: הציבור לא נכנס לאתר של משרד הכלכלה לחפש מי עכשיו קיבל עיצומים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת איך אני מגיעה לציבור.

<מאיר דוד: אז אנחנו נפרסם גם לאחר מעשה, כדי ליצור גם הרתעה גם לאחר הביקורות שלנו, כי זה גם חשוב לציין כמה באמת.

יפעת שאשא ביטון: אפילו להשתמש - לא יודעת - ברשתות החברתיות.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת ככה לעניין הכלכלי.

יפעת שאשא ביטון: תיכף אנחנו נדבר על העניין שה ההסברה כי גם לזה נכנסנו.

יפעת שאשא ביטון: אני לא פספסתי את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני פשוט רגע מנסה למצות את החלק הזה, אבל אני אומרת, גם כשיש מצוקות כלכליות לצורך העניין ואין מספיק תקציב, הרשת החברתית היא יופי של פלטפורמה עם עלויות ממש מזעריות.

יפעת שאשא ביטון: לפעמים גם לא צריך לעשות קידומים היסטריים אם אנחנו עולים על איזה שהוא גל טוב מבחינת מה שבחרנו לפרסם.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה יכול להיות ויראלי, שאנשים יידעו שמישהו כאן מסתובב ומשגיח על הילדים באולמות אירועים.

יפעת שאשא ביטון: גם אם לא נגיע לכל האולמות, הם ירגישו שיש שם מישהו שעלול עוד שנייה להיכנס וזה כבר יעשה את שלו, אז אני אשמח מאד זה יילקח בחשבון.

יפעת שאשא ביטון: ובאותה נשימה, תכנית ההסברה.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי שבעצם מתוכננת תכנית הסברה לקראת הקיץ, גם במדיה וגם בכלל.

יפעת שאשא ביטון: אם יש לך נתונים אז נשמח, כי אילון היה אמור להגיע היום עם פירוט של התכנית, עם מה שמתוכנן.

<שירה קוה: לא הייתי, אז אני לא יודעת עם מה אילון התחיל ומה היה השיח.

<שירה קוה: מה שאנחנו עושים בדרך כלל לקראת הקיץ - - -

יפעת שאשא ביטון: השיח הוא שאושר תקציב להסברה בטלוויזיה ובאינטרנט לקראת הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: המרכז לשלטון מקומי יעביר עדכון מידע בהפצה לראשי הרשויות.

<שירה קוה: רק בשביל לסבר את האוזן, כשמדברים על תקציב טלוויזיה, לקמפיין טלוויזיה לבד אנחנו מדברים על בסביבות 3 מיליון שקלים.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת.

יפעת שאשא ביטון: זה מטורף.

<שירה קוה: כן, לסדר את זה.

<שירה קוה: וזה בלי מדיה תומכת ומדיה תומכת מחויבת לטלוויזיה, כי טלוויזיה, כשאנחנו מדברים על שלושה מיליון שקלים, אנחנו מדברים על בין שבוע לעשרה ימים באוויר וזהו.

<שירה קוה: דרך אגב, לפי הנתונים, אני לא בטוחה שקהל היעד שלנו – בין אם זה בעיקר בני הנוער, אנחנו מגיעים גם להורים, כי הם בהחלט קהל יעד רלבנטי פה – שאת בני הנוער אנחנו נמצא בטלוויזיה ואני לא בטוחה שנכון להשקיע את הכסף.

<שירה קוה: פשוט בשלושה מיליון שקלים אפשר לעשות הרבה.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל זה לחזור אחורה.

יפעת שאשא ביטון: אני הבנתי שכבר מיועד תקציב לזה ושיש תכנית פעולה שמתגבשת עכשיו ואנחנו דיברנו על זה שעולם המבוגרים הוא לא פחות חשוב מעולם הילדים - גם הורים וגם מעסיקים – כדי שהם יידעו שהם צריכים לשמור על הילדים.

<שירה קוה: נכון, נכון.

<שירה קוה: אני אגיד לך מה יש.

<שירה קוה: אני עוד לא קיבלתי תקציב בהיקפים כאלה ש - - -

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: את אחראית על ההסברה?

<שירה קוה: כן, אני אחראית על ההסברה.

<שירה קוה: אני לא מכירה תקציבים כאלה.

<שירה קוה: יכול להיות שיש ליחידה, אבל אני לא חושבת שיש ליחידה תקציבים כאלה, זה לא תקציבים שהם גרורתיים אלא תקציבי יחידות.

יפעת שאשא ביטון: תמי - תצאי בבקשה לברר עם אילון.

<שירה קוה: הדברים שאנחנו כן עושים: קודם כל לגבי האתר, אני יודעת שהיית בקשר עם אילון.

<שירה קוה: כמובן כשזה יגיע לחודשים היותר רלבנטיים אז זה גם יהיה בדף שלנו, של האתר, לא היום.

<שירה קוה: אין לזה שום רלבנטיות ברמת העדכונים.

<שירה קוה: זה ייעלם מתי שהוא.

<שירה קוה: אז זה יופיע באתר וזה יהיה בדף הבית וזה כמובן יקבל בולטות.

<שירה קוה: אנחנו צילמנו לפני יומיים סרטון חדש ויראלי שאמור לרוץ עם הסברה מה זה חוקי נוער, מה הם אמורים לעשות, מה צריך לדעת, מה ההנחיות והוא גם- - -

<הדר אליהו: במקום הסרטון עם זה מ-"יצאת צדיק"?

<שירה קוה: לא, לא, לא.

<שירה קוה: שלנו.

<הדר אליהו: הוא יושב באתר שלכם, הסרטון הזה.

<שירה קוה: בסדר, אבל זה לא זה.

<שירה קוה: זה לא קשור לאתר.

<שירה קוה: זה יקודם ברשת.

<שירה קוה: זה סרטון שלנו עם הסברה.

<שירה קוה: אנחנו עושים רצף של כמה סרטונים עכשיו בתקופה הזאת של חוקי עבודה וזה אחד מהם.

יפעת שאשא ביטון: כלומר אחד מהם זה עבודת נוער?

<שירה קוה: כן, אחד מהם זה עבודת נוער.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אשמח אם יועבר אלינו ביום שאתם מעלים את זה באופן רשמי – גם אלי וגם לוועדה.

יפעת שאשא ביטון: אני אבקש שיעשו לזה קידום גם דרך הכנסת, כדי שאנחנו כולנו נפיץ את זה ואנחנו פשוט נשלח את זה בזרועות שלנו, שכל אחד בעצם יוכל לקדם.

יפעת שאשא ביטון: בסדר?

<שירה קוה: יש את האפליקציה שהיא כבר לדעתי בשנה שלישית שלה.

<שרית אולשביץ: אפליקציה מעולה.

<מאיר דוד: כן, אני קורא את הפידבקים שהנערים שולחים אלי.

<שירה קוה: והיא כמובן גם בשפה הערבית ואנחנו מקדמים גם אותה בפרסומים וביח"צ לקראת הקיץ.

<שירה קוה: כמובן שכל מה שאני אומרת זה כולל יח"צ, אבל יח"צ אין לו צרכים תקציביים, אז זה מובן מאליו.

<שירה קוה: אנחנו נערכים לסקר מודעות – אנחנו עובדים כרגע מול לפ"מ.

<שירה קוה: זה מאד חשוב לנו לדעת בכלל, החל מהמקרו, כמה בני נוער מתכוונים לעבוד ומועסקים, באיזה סוג עבודות, האם הם מודעים לזכויות שלהם והאם הם יודעים בכלל למי לפנות, כשמישהו מפר את הזכויות שלהם.

<שירה קוה: האם הם יודעים למה לצפות.

<שרית אולשביץ: מתי אמור לצאת הסקר, את יודעת?

<שירה קוה: אנחנו כרגע בהכנת הסקר מול לפ"מ.

<שירה קוה: זה לא משהו שלוקח המון זמן.

<שירה קוה: אני מניחה שתוך חודש יהיו לנו כבר תוצאות ונוכל גם להציג אותן בוועדה ונוכל גם לראות כנגזרת איזה עוד פעולות אפשר לעשות בקיץ.

<שירה קוה: אנחנו כן נצא בפרסום.

<שירה קוה: אני חושבת – ודרך אגב – אני מאד אשמח ליועצי נוער.

<שירה קוה: אני משתמשת ביועצים למגזר הערבי בענייני יח"צ וגם למגזר החרדי וגם למגזר הלא דובר עברית בכלל.

<שירה קוה: אם אתם רוצים להיות שותפים, לראות ברמת המיקוד של המדיות איפה אתם נמצאים, אנחנו כמובן נשמח.

<שירה קוה: יש לנו יחידה שמפעילה ניו-מדיה, לדעתי בין הטובות בממשלה.

<שירה קוה: אנחנו משקיעים בזה גם בקידומים כסף ואנחנו נעשה את זה, כשזה כמובן יהיה רלבנטי, כי אני חושבת שלעשות את זה כמה חודשים מראש זה ילך לאיבוד.

<שירה קוה: אנחנו נמקד את הפעילות.

<שירה קוה: שוב, אני לא מכירה תקציבים מעבר לזה של טלוויזיה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נברר את זה עם אילון על איזה תכנית מיוחדת הוא דיבר.

<שירה קוה: זה כבר קשור ליחידה, כי התקציבים שלי הם תקציבים שהיחידה מזינה.

<שירה קוה: אני מניחה שהם יקצו לזה.

<שירה קוה: אז זה פחות או יותר.

<שירה קוה: אני חושבת שזה- - -

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

<שרית אולשביץ: יש לי שאלה לגבי הסקר.

<שרית אולשביץ: לפני כמה שנים, אני זוכרת עוד מהמועצה לענייני נוער עובד, שתכננו לעשות סקר ואז גם שאלו אותנו כל מיני שאלות וזה היה באמת סקר שהיה אמור להיות מקיף.

<שרית אולשביץ: זה היה לדעתי בשנת 2013.

<שרית אולשביץ: אנחנו בשנת 2014 עשינו סקר דומה, כי ראינו שזה לא מתקדם וכן רצינו את הנתונים האלה.

<שירה קוה: עשיתם, יש תוצאות

<שרית אולשביץ: כן, כן, יש תוצאות.

<שרית אולשביץ: אני אעביר לך.

<שרית אולשביץ: לדעתי אתם מכירים אותו גם, אבל אני אעביר לך בכל מקרה.

<קריאה: אני חושב שהוא הוקרן פה בוועדה לפני חודש.

<שרית אולשביץ: נכון.

<שרית אולשביץ: בכל מקרה אני חושבת שצריך לעשות סקר נוסף.

<שרית אולשביץ: מבחינתי, אם היה תקצוב לזה אז היה צריך לעשות כל שנה כזה, כדי לדעת איפה הדברים עומדים.

<שירה קוה: סליחה, אם יש לכם שאלות להוסיף שלא שאלתם אז, או שאתם חושבים שצריך לחזור עליהן פעם שנייה - - -

<שרית אולשביץ: אז זהו, אז אני אשמח להיות בשיתוף פעולה.

<הדר אליהו: אחת לכמה זמן עושים סקר כזה?

<שירה קוה: אנחנו עושים לפי הצרכים של היחידה או לפי הצרכים שלי.

<שירה קוה: זאת אומרת אם חסר לי מידע הסברתי.

<הדר אליהו: יש חשיבות להבחנה בשינוי המגמות מדי שנה, כי יש גם- - -

יפעת שאשא ביטון: לראות את תהליכים, כן.

<הדר אליהו: גם בני הנוער עצמם משתנים, גם החברה משתנה.

<הדר אליהו: הרבה דברים משתנים.

<הדר אליהו: זה שינוי מגמות.

<שירה קוה: אין שום בעיה להפוך את זה לסקר קבוע.

<הדר אליהו: לראות אם מה שאנחנו עושים הוא טוב.

<שירה קוה: ניקח ממך את הפרטים ובשמחה רבה נשתף אתכם בהכנת השאלות ובהגדרות.

<שרית אולשביץ: מעולה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: מי גברתי?

<ענת אייל: שלום, אני ענת מהמשמר החברתי.

<ענת אייל: אני רוצה להתריע ולהוסיף עוד איזו שאלה.

<ענת אייל: בנושא של פיקוח – אני חושבת שאתם צריכים לפקח גם על נושא של הפסקות, שזה מאד מאד, כלומר הצעירים לא מקבלים את ההפסקות שהם צריכים לקבל.

<ענת אייל: זה דבר אחד.

<ענת אייל: וגם הנושא של חוק הכיסאות, במקומות שאפשר לשבת, זה בכלל לא מפוקח, עד כדי כך שאני שאלתי חברה'.

<ענת אייל: נכנסתי לכל מיני חנויות ושאלתי – "יש פה בכלל כסא?

<ענת אייל: ".

<ענת אייל: כמובן אני לא רוצה להגיד באיזה מקום, כי הם לא רוצים שיידעו בדיוק.

<ענת אייל: "מה פתאום?

<ענת אייל: אני עובדת, אני לא צריכה לשבת, אין שום סיבה שאני אשב תוך כדי עבודה".

<ענת אייל: אני חושבת שזה בהחלט צריך להיכנס לפיקוח, קודם כל עבודת הנוער וכמובן אחר כך כבר להמשך לעבודה בכלל גם של מבוגרים שלא מקבלים את הזכויות האלה.

<מאיר דוד: אז א' לגבי חוק עבודת נוער, לגבי הפסקות – וזו בדיוק החשיבות למה צריך את הנערים שיגידו באמת אם הם קיבלו הפסקה או לא הפסקה, כי אי אפשר לתצפת או לשים מצלמה על הנער כל יום.

<מאיר דוד: בכל בדיקה שנעשית מתושאלים הנער והמעסיק והם נשאלים גם בנושא של ההפסקות, שהוא חלק מהעניין.

<מאיר דוד: כי לנער יש הפסקות קצת שונות מבוגר, מגיע לו לאחר שש שעות וזה כן נבדק, ויש לזה גם נגזר לשכר הרבה פעמים.

<מאיר דוד: אז בוודאי שזה נבדק בכל מקרה.

<מאיר דוד: בנושא חוק זכות לעבודה בישיבה, זו לא סמכות שלנו בכלל, זו סמכות אזרחית.

<מאיר דוד: למשרד הכלכלה אין סמכות אכיפה בכלל, כך שאני לא אוכל להתייחס לזה, גם אם אני חושב שיש עוולה.

יפעת שאשא ביטון: בסמכות של מי הנושא?

<מאיר דוד: זו סמכות אזרחית.

<מאיר דוד: אין אכיפה פלילית או מנהלית לנושא של החוק הזה.

<מאיר דוד: זה חוק אזרחי.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל כשאתה אומר חוק אזרחי – מה המשמעות של זה?

<מאיר דוד: שעובד שנפגע צריך לתבוע בעצמו בתביעת פיצויים.

יפעת שאשא ביטון: מה, אם לא נותנים לו לשבת במהלך העבודה?

<מאיר דוד: נכון, כן.

יפעת שאשא ביטון: מי עוזר לבני הנוער שלנו?

יפעת שאשא ביטון: הנוער העובד?

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, צריך לראות.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שמועצת התלמידים בדרך כלל שותפה כאן.

יפעת שאשא ביטון: נציגי מועצת התלמידים שותפים פה בשולחן.

יפעת שאשא ביטון: היום יש כנסת צעירה, תיכף יגיע גם נציג שמתלווה אלי במשך היום.

יפעת שאשא ביטון: הם נמצאים עכשיו בטקס של פתיחת היום ולכן הם לא יושבים כאן, אבל אנחנו כמובן נשתף אותם, נעדכן אותם בישיבה.

יפעת שאשא ביטון: הם שותפים מלאים לכל המהלך ויהיה חשוב לדעת גם את זה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<צח לוין: אפשר לשאול שאלה אחת?

יפעת שאשא ביטון: כן, כן.

<צח לוין: צח לוין מהמשמר החברתי בכנסת.

<צח לוין: אני רוצה לשאול אותך אם העדויות בפניכם יכולות גם להתבצע בעילום שם או הנער חייב להיות?

<צח לוין: אני מאמין שהנער חייב - - -

<מאיר דוד: לא, לא, כמו שציינה שירה, תלונות יכולות להיות אנונימיות ואתה תוכל גם לבוא ולתת לי עדות ולבקש שהיא לא תיחשף.

<מאיר דוד: ככל שאנחנו לא נחשוף אותה, אנחנו נצטרך אחר כך למצוא מקורות אחרים של הפרות ממקורות אחרים.

<מאיר דוד: זאת אומרת אם עכשיו צח, לצורך העניין אתה באת ואמרת לי אני עבדתי במקום הזה והזה ולגבי לא שילמו לי X או לא נתנו לי הפסקה, אם אתה תרצה שזה יהיה אנונימי – יהיה לי קשה מאד להשתמש בעדות הזאת מול המעסיק.

<מאיר דוד: אני אצטרך להשתמש בזה במסגרת עדויות נוספות או במסגרת כוללת אחרת, כדי לא לחשוף אותך.

<צח לוין: אחד הנושאים שעלו מהחברים בנוער העובד והלומד, זה שיש על כל 1,000, סליחה שנייה.

יפעת שאשא ביטון: למה לא הגיעו לכאן נציגי האגודות של יחידות הנוער?

<צח לוין: סליחה, גברתי יושבת הראש, אני אשמח לסיים את הדברים שלי, אם אפשר.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<צח לוין: הנתון שלכם, שיש 200,000 נערים עובדים ויש 100,000 שמחכים, מה שנקרא אבטלה סמויה של נערים, אני מאמין שעם נתון כזה שיש רשימת המתנה לעבודה ויש כל כך הרבה נערים שמפחדים לאבד את מקום העבודה שלהם, איש לא יבוא ויפנה אליך ויהיה מוכן לחשוף את שמו.

<מאיר דוד: אז אמרתי, צח.

<צח לוין: ולכן אני חושב שזה משהו שאצלכם יש צורך מאד עזר להגביר את האכיפה, להגיע לכל מקום, באמת לשבת ולהשקיע גם באולמות, גם ב- - -

<מאיר דוד: דיברנו על זה.

יפעת שאשא ביטון: איך זה בסתירה למה שהוא אמר?

<מאיר דוד: מה אתה מחדש?

<מאיר דוד: זה לא מחדש כלום.

<מאיר דוד: אנחנו כבר דיברנו על זה.

יפעת שאשא ביטון: לא, אני שואלת מה זה בסתירה למה שנאמר?

<צח לוין: אני אומר שכל פעם חוזר פה הנושא הזה של העניין של העדויות.

<צח לוין: צריך פה לתת יותר דגש, שהמשרד ייתן יותר דגש.

<מאיר דוד: אז אני אמרתי, תקשיב.

<מאיר דוד: חלק מאכיפה זה גם עדויות.

<מאיר דוד: חלק מאכיפה זה גם לתשאל את הנערים.

<מאיר דוד: זה גם וגם.

<מאיר דוד: זה לא יהיה רק.

יפעת שאשא ביטון: זה גם וגם.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני חייבת לומר לך משהו.

<צח לוין: כשנוער מפחד לפנות ו - - -

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להגיד לך מש הו.

<מאיר דוד: אני לא מחכה שהנוער יפנה, חברה.

<מאיר דוד: אני לא מחכה שתפנו אלינו.

יפעת שאשא ביטון: רגע, סליחה.

יפעת שאשא ביטון: אני חייבת להגיד לך פה משהו.

<מאיר דוד: לא לחזור על דברים.

יפעת שאשא ביטון: חלק מהעצמה של הנוער ולתת לנוער כוח בידיים שלו, זה הקריאה שלנו גם לקחת אחריות ולדווח, ולדעת שבדיווח שלו אנחנו נעשה כל מה שמוטל עלינו כדי להגן עליו.

יפעת שאשא ביטון: אבל האחריות חייבת להיות פה הדדית.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מוכנה ליצור שום שיח של החלשה כלפי הנוער.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד את זה פה בכאב ובצער, זה פשוט מתחבר לי לאיזה שהוא אירוע שהייתי בו אתמול בערב.

יפעת שאשא ביטון: זה אותו שיח שניהלו מול נשים כל השנים, שיח של החלשה: האישה לא צריכה להגיד ואישה לא תבוא ואישה מפחדת ואישה ואישה.

יפעת שאשא ביטון: אישה צריכה להיות חזקה, לבוא ולעמוד על מה שהיא רוצה להציג, ובאותה מידה הנוער, והנוער הוא עוד צעיר ויש לנו עוד את היכולת להעצים אותו ולתת כלים בידיים שלו ולתת לו כוח.

יפעת שאשא ביטון: התפקיד שלנו והאחריות שלנו זה לתת לו את כל הגיבוי שנדרש, אם וכאשר הוא נפגע וחשוב שאנחנו ננהל שיח כזה גם עם בני הנוער.

יפעת שאשא ביטון: וזה מה שאנחנו עושים, אגב.

<צח לוין: לגמרי.

<צח לוין: חשוב לי רק לציין שזה דברים מאד נכונים ואדרבא ואינשאללה, שזה באמת ימשיך, אבל אי אפשר לבנות על זה את כל הנושא.

יפעת שאשא ביטון: לא בונים הכל.

<מאיר דוד: אנחנו לא בונים על זה בכלל.

<מאיר דוד: הרוב יהיה אכיפה יזומה שלנו.

<מאיר דוד: אנחנו לא בונים עליכם שאתם תתנו לנו מידע או תתלוננו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו משלבים את הכל ולא סתם אנחנו יושבים פה מספר גופים סביב השולחן.

יפעת שאשא ביטון: לכל הגופים שיושבים כאן יש אחריות.

יפעת שאשא ביטון: אגב, גם לכם, אם אתם רואים את עצמכם שותפים.

יפעת שאשא ביטון: כל מי שמזהה פגיעה או ניצול של בן נוער צריך לדווח.

יפעת שאשא ביטון: בין אם זה הנוער העובד ובין אם זה שלטון מקומי ובין אם זה משרד החינוך ובין אם זה משרד החינוך ובין אם זה אתם ובין אם זה משרד הכלכלה ובין אם זה כל אחד אחר.

יפעת שאשא ביטון: והמטרה שלנו לראות איך אנחנו כחברה יוצרים איזו שהיא אחריות כלפי נוער שהוא עובד.

יפעת שאשא ביטון: ובגלל זה אמרנו שגם בתהליך ההסברה אנחנו פונים גם להורים ואנחנו פונים גם לאזרחים בכלל, כדי שאם אזרח מגיע למקום עבודה והוא מרגיש שיש שם משהו חריג, אני רוצה שאנשים ידברו.

יפעת שאשא ביטון: ואם אנחנו נצליח ליצור מציאות כזאת, אז נכון, זה לא יקרה מחר בבוקר ואנחנו צריכים לעבוד בשביל זה, אבל אנחנו מוכנים לעבוד ולעבוד קשה אפילו.

<הדר אליהו: אפשר לומר משהו בעניין?

יפעת שאשא ביטון: כן, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: ואני רוצה לשאול שאלה.

<הדר אליהו: שני דברים.

<הדר אליהו: גם בשם מנכ"ל השלטון המקומי, אבל רגע, אם הגיע תורי.

יפעת שאשא ביטון: כן, כן, את יכולה לדבר, הדר.

<הדר אליהו: יש לי שאלה.

<הדר אליהו: נמצאת פה נציגת משטרת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: הייתה, נכון.

<הדר אליהו: כן, נעים מאד.

<הדר אליהו: שאלה: הרי שם של בן נוער - באופן כללי אני שואלת – שמגיש תלונה, הוא בעצם חסוי ממילא עד נקודת קצה מאד רחוקה.

<הדר אליהו: תקני אותי אם אני טועה.

<מיטל אברהמי: את צודקת.

<הדר אליהו: זה גם נותן פה איזו שהיא תחושת ביטחון היה ו-.

<הדר אליהו: אז אני חושבת שזה בסדר.

<הדר אליהו: אוקיי, בסדר.

<הדר אליהו: אני מבקשת, שאלת אותי בין לבין.

<הדר אליהו: פעם שעברה דיברנו על זה שתצרפו את ליאת מוסרי, יושבת ראש אגודת מנהלי יחידות הנוער.

<הדר אליהו: אז אני מבינה ש-.

<הדר אליהו: לא משנה, אני שוחחתי עם ליאת בכל מקרה.

<הדר אליהו: מנהלי יחידות הנוער ברשויות המקומיות - הם בעצם על פי חוק הנוער החדש שנחקק בשנת 2011 - אמונים על כל תחום הנוער ברשות המקומית ולא משנה על ידי איזה גוף הוא מופעל, אם זה תנועות הנוער, אם זה ארגוני הנוער, אם זה מד"צים של הרשות, לא של הרשות, מה שזה לא יהיה.

<הדר אליהו: מתנ"סים, ארגונים כאלה ואחרים.

<הדר אליהו: אני בעצם דיברתי עם ליאת, שאני רוצה שנעשה את כל המהלכים מול ראשי הרשויות.

<הדר אליהו: אנחנו נעביר גם ישירות אל מנהלי יחידות הנוער, כדי שיעשו את הצ'ק אין מהצד השני כשזה קורה.

<הדר אליהו: אני אשוחח איתה על זה, בסדר?

<הדר אליהו: אני אסגור את הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

<הדר אליהו: זו מבחינתי עוד נקודה, מעבר למה שנאמר בפגישות הקודמות.

<הדר אליהו: זה הכל.

<הדר אליהו: אני בעצם מתייחסת לאחת מהנקודות שעלו בפגישה הקודמת, על לחבר את זה לתעודת בגרות חברתית.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

<הדר אליהו: אמנם זה משרד החינוך מחד, אבל יחידת הנוער ברשות המקומית היא זאת שמתכללת את כל מקומות ההשמה להתנדבות במהלך שלוש השנים.

<הדר אליהו: אז נעשה את החיבור הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לשאול.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הפלייר שיוצא לצורך העניין, סיכמנו שבעצם ייצא פלייר דרך הארנונה, נכון?

יפעת שאשא ביטון: או ברושור או משהו.

<הדר אליהו: סיכמנו שאנחנו מוציאים מכתב לראשי הרשויות עם מספר הצעות איך הם יכולים להעביר או, או, או, או וגם מספר הצעות.

יפעת שאשא ביטון: כן, זהו.

יפעת שאשא ביטון: כי בפעם הקודמת אמרנו – נעשה את זה גם דרך בית הספר ונעשה את זה גם דרך הארנונה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זאת האמירה ש - - -

<הדר אליהו: דרך בית הספר אין עם זה בעיה בכלל.

<הדר אליהו: עוד פעם: אני- - -

יפעת שאשא ביטון: השאלה שלי עכשיו היא טכנית לגמרי, כי אנחנו כבר במאני טיים, אנחנו בשלב שזה צריך לקרות תיכף.

<הדר אליהו: אני מצרפת להם את הקובץ המעודכן שיועבר על ידי אילון.

<הדר אליהו: ממש הוא יהיה מצורף למייל הזה.

<הדר אליהו: הקובץ כולו הוא מתומצת מאד, הוא מאד נגיש.

<הדר אליהו: יש קישור לאתר עצמו.

<הדר אליהו: יש את עניין האפליקציה - איך להורי את האפליקציה.

<הדר אליהו: אני אוסיף את הסיפור שאמרנו לגבי ההרצאות.

יפעת שאשא ביטון: והזכויות לא מופיעות שם?

<הדר אליהו: מופיעות, מופיעות.

<הדר אליהו: זה בדיוק העניין.

יפעת שאשא ביטון: לא בקובץ ובאפליקציה, אלא במסמך עצמו.

יפעת שאשא ביטון: חוץ מהאפליקציה וחוץ מהכתובת של האתר – יופיעו בעצם הזכויות?

<הדר אליהו: יש.

<הדר אליהו: בפנקס עצמו יש את הזכויות.

<הדר אליהו: הוא יצורף כקובץ.

יפעת שאשא ביטון: הפנקס יצורף, אוקיי.

<הדר אליהו: כן.

<הדר אליהו: ובעצם עם העצות שלנו להפיץ - - -

יפעת שאשא ביטון: אתם ערוכים עם הנושא של הפנקסים והכל?

<הדר אליהו: זה קובץ PDF.

<מאיר דוד: מלבד קובץ הפנקסים שעובדים עליו, כל השאר יש באתר ומעודכן.

<מאיר דוד: אני חושב שזה קצת מיותר, סליחה, אבל אני לא אתערב לכן.

<מאיר דוד: כי ברגע שיש את האפליקציה, הרי האפליקציה זה תואם של הקובץ.

<הדר אליהו: נקודת המוצא שלי - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, סליחה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לענות על זה ולמה זה לא מיותר.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו בוא נהיה אמיתיים.

<מאיר דוד: לא, אני לא אמרתי.

<מאיר דוד: עובדים על זה.

יפעת שאשא ביטון: אני פלונית אלמונית, קיבלתי את הארנונה, במילא לא תמיד אני פותחת.

יפעת שאשא ביטון: פתחתי את הארנונה, מצאתי את המסמך, ראיתי כך וכך, אפליקציה.

יפעת שאשא ביטון: אתה חושב שאני בשנייה הולכת ומורידה את האפליקציה או שאני עכשיו אשב ואכנס לאתר של משרד הכלכלה?

יפעת שאשא ביטון: אז יש את כל הפריקים של הדברים שהאלה שיעשו את זה, וזה בסדר ואנחנו ננסה שכמה שיותר תהיה להם האפליקציה; ויש את אלה שלא, שאם לא נביא להם את זה עד לפה – הם לא יבלעו את זה.

יפעת שאשא ביטון: ולכן כן חשוב לי שהזכויות של בני הנוער יהיו שם.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שדיני העבודה, לצורך העניין, של עבודת הנוער, כן יהיו נגישים, שהם יוכלו לקרוא.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע מה?

יפעת שאשא ביטון: מספיק לי שהורה אפילו על הדרך ירפרף בדברים שכתובים שם ומספיק שמשהו ידליק לו איזה שהוא אור אדום, או שכשהילד שלו יעבוד פתאום זה יחזור לו בפלאש.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עשינו את שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים פשוט שההורים יהיו מודעים.

<מאיר דוד: בסדר.

<מאיר דוד: אנחנו עובדים על זה.

<הדר אליהו: אני יודעת.

<הדר אליהו: תראה, הנתונים מדברים בעד עצמם.

<הדר אליהו: 93% מבני הנוער, כשהם נשאלים שאלות פנים, וזה סקר שהועלה פה, אין להם מושג.

<הדר אליהו: והמצב לא טוב ואם הוא היה טוב לא היינו פה.

<הדר אליהו: אחד ועוד אחד, אין מה לעשות.

<הדר אליהו: אז אנחנו רוצים להעלות מודעות ואתה יודע מה, אולי גם האישה שיושב במספרה ורואה את הנערה החופפת והיא סתם אזרחית טובה, בכלל אין לה ילדים צעירים ולא כלום והיא אזרחית טובה והיא תעשה מעשה.

<הדר אליהו: זה לא פחות חשוב.

<הדר אליהו: והיא ראתה את זה במקרה בטופס הארנונה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: מיטל - הנציג של עיר ללא אלימות שבדרך כלל מלווה אותנו באדיקות, לא כאן, אבל אולי את יודעת לענות.

יפעת שאשא ביטון: הם דיברו בפעם הקודמת על השילוב בעצם של כל הנושא של עבודת נוער גם בעיר ללא אלימות כחלק מהדרכה וסדנאות.

יפעת שאשא ביטון: יש לך מושג איפה זה עומד?

<מיטל אברהמי: לא.

יפעת שאשא ביטון: לא?

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: טוב, אז מה שאני מבקשת זה דבר כזה.

יפעת שאשא ביטון: אני מיד אסכם, אלא אם כן למישהו יש משהו להוסיף.

יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים להוסיף, הנוער העובד והלומד?

<שרית אולשביץ: לא.

<שרית אולשביץ: כרגע לא.

יפעת שאשא ביטון: תמי - אני מבקשת שאנחנו נפנה בפניה גם לעיר ללא אלימות וגם למשרד החינוך כדי לראות איפה הם עומדים בעצם מבחינת החלקים שלהם בתכנית.

יפעת שאשא ביטון: השאיפה היא שבמפגש שאנחנו מקיימים מיד אחרי הפגרה, אנחנו נמצאים פה בסטאטוס של תכנית מלאה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת כולם יודעים מה כבר הצעדים שהם עשו ומה הצעדים שאנחנו עושים, שכל החומרים יהיו מוכנים.

יפעת שאשא ביטון: אם הסרטון מוכן לפני כן - ואת זה אני גם אגיד בסיכום – ואתם מפיצים לפני כן, אז תשלחו לנו.

יפעת שאשא ביטון: ממש ביום שאתה מעלים את הסרטון לאוויר, תשלחו לנו בתפוצה כדי שנעשה את זה גם בצורה רשמית דרך הכנסת וננסה לתת לזה איזו שהיא תנופה.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הדיון הנוכחי.

יפעת שאשא ביטון: אז באמת אני מקבלת את ההצעה שהייתה כאן בשולחן, שהמידע באתר הכלכלה, לגבי עבודת נוער יצוף לקראת חודש מאי אפילו או בסוף אפריל, כדי שבאמת כל מי שנכנס, זה הדבר הראשון שיתפוס אותו.

יפעת שאשא ביטון: לבקש ממשרד החינוך שהאפליקציה או המידע, הקישור למשרד הכלכלה – כפי שהציג פה הנציג – יופיע גם באתר משרד החינוך וגם באתרי בית הספר.

יפעת שאשא ביטון: אתם תעבירו בדיוק את מה שאתם מבקשים שיעלה לאתר, למשרד החינוך?

יפעת שאשא ביטון: אתם תצרו את הקשר?

<מאיר דוד: כן.

<מאיר דוד: נציג משרד החינוך פה?

יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל נמצאת פה הדרה והיא לא כאן מאיזו שהיא סיבה.

<מאיר דוד: בסדר.

<הדר אליהו: אם תרצה אני אתן לך את הטלפון שלה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, שאילון יהיה בקשר ולוודא פשוט שמגיעה האינפורמציה שאנחנו רוצים שתעלה לאתר משרד החינוך ולאתרים הבית ספריים של משרד החינוך, כולל ההנחיה של הדרה כלפי השטח.

יפעת שאשא ביטון: משרד הכלכלה בעצם הביע כאן נכונות להירתם ולהיכנס לבתי הספר להסברה.

יפעת שאשא ביטון: צריך להעביר את האינפורמציה הזו בשלטון המקומי לבתי הספר וגם להדרה, לשלוח במכתב בעצם שיש נכונות כזאת וזה יכול לסייע.

יפעת שאשא ביטון: השלטון המקומי יוציא מכתב שיופץ לראשי רשויות, יסביר על התהליכים על השירות שעומד לראשותו וכמובן הפצת הפליירים, כולל הפצה דרך בתי הספר לכל הנערים והנערות העובדים לצורך העניין, לשכבות הגיל שבהן כבר מותר לעבוד.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שתצא הודעה גם מהדובר שלי וגם מהוועדה, שייצא בהודעה של התקשורת דגש על כל הנושא של הטיפים שניתנים באולמות שמחות.

יפעת שאשא ביטון: שבעלי השמחות יידעו שהטיפ שהם נותנים קולקטיבי – לא מגיע ליעד שלהם וכדאי מאד שהם יפקחו עין גם בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: מאד חשוב להעלות את המודעות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אחר כך נמצא את הדרך לראות איך אנחנו עושים את זה בצורה שגם תתפוס את העין.

יפעת שאשא ביטון: ביקשתי ממשרד הכלכלה שיעביר אלינו את הסרטון.

יפעת שאשא ביטון: סקר מודעות של משרד הכלכלה בשיתוף עם הנוער העובד יתקיים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח לקבל את נתוני הסקר לכשתסיימו אותו.

יפעת שאשא ביטון: והשלטון המקומי מערב את יחידות הנוער ומחבר אותן בעצם לנושא.

יפעת שאשא ביטון: שני דברים שעומדים כאן על סדר היום בנוסף: אחד זה הנושא של סיירות נוער.

יפעת שאשא ביטון: זוכרים שדיברנו יחד עם מועצת התלמידים?

יפעת שאשא ביטון: אתם מתארגנים לקראת הסיפור הזה?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, כשאנחנו ניפגש כבר תהיה לכם איזו תכנית?

<שרית אולשביץ: לנו יש תכנית, 60 שעות, שזה מה שמחויבים אליו בכיתה י' ו-30 שעות בכיתה י"א, שכל מי שירצה לעשות את המחויבות האישית כסיירת לזכויות נוער, יהיה איך להדריך את זה, יהיה איך לעשות את זה וללוות את ה - - -

יפעת שאשא ביטון: תעודדו את זה?

יפעת שאשא ביטון: חשוב לעודד את זה.

<שרית אולשביץ: אנחנו עושים את זה כבר היום.

<הדר אליהו: אפשר לחבר את זה גם דרך יחידות הנוער.

יפעת שאשא ביטון: דרך יחידות הנוער.

יפעת שאשא ביטון: אז זה חשוב, אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: אז צריך לציין שבנוגע לסיירות נוער של נוער למען נוער, הנוער העובד יחד עם מועצת התלמידים, יחד עם שלטון מקומי – יחידות הנוער.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שבמפגש הבא כשאנחנו יושבים פה כבר יש תכנית.

יפעת שאשא ביטון: זהו, זה מפגש סיכום כי אנחנו רגע לפני הקיץ.

<שרית אולשביץ: אני אגיד שהשנה אנחנו התנסינו בסיפור הזה יחד עם רשת אורט.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת רשת אורט באה ואמרה לנו בואו תעבירו 10 מפגשים לקבוצות מנהיגות בתוך בתי הספר שלנו.

<שרית אולשביץ: עשינו את זה בכמה בתי ספר של רשת אורט, אז זה היה - - -

יפעת שאשא ביטון: אתם חייבים להתחבר עם הדרה כאן כדי לראות איך אנחנו משלבים את זה, ויחידות הנוער זה מצוין, כי זה יכול להיעשות דרך יחידות הנוער ברשויות.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה השנייה זה הסיפור שדיברנו עליו.

יפעת שאשא ביטון: לא כל הצוות נמצא פה, אז אולי אנחנו נחדד את זה בפעם הבאה.

יפעת שאשא ביטון: יום העסקים הטובים קראנו לו?

יפעת שאשא ביטון: המעסיקים הטובים.

יפעת שאשא ביטון: יום המעסיקים הטובים, כשהרעיון הוא באמת - מעבר לזה שאנחנו ניתן בראש למי שלא מתנהג כמו שצריך - אז אנחנו גם נפרגן למי שכל מתנהג כמו שצריך, כדי ליצור איזו שהיא מוטיבציה.

יפעת שאשא ביטון: אמרנו שאנחנו נגבש תכנית גם לגבי זה ונקבע אולי אפילו תאריך, אז את זה אנחנו נשאיר לדיון הבא, כשכולם יהיו שותפים, כי הדרה הייתה מאד בתוך העניין.

<שירה קוה: מה הרציונל של יום כזה, לא הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: להעניק תעודות וזה כמובן בשיתוף משרד הכלכלה, אילון גם היה חלק מהשיח, להעניק תעודות הוקרה של מעסיק טוב, הוגן, ששמר בעצם על זכויות בני הנוער.

יפעת שאשא ביטון: תעודה כזאת שהוא יוכל לתלות ותהווה עוד איזה שהוא סמל שיבטא את ההגינות וההוגנות שלו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חושבים שזה יכול ליצור מוטיבציה בקרב מעסיקים, במיוחד אם גם ניתן לזה פרסום ונלווה את זה במשהו שהוא - - -

<שירה קוה: ואיך האיסוף של הנתונים, של המידע בעצם?

יפעת שאשא ביטון: אז זה צריך להיות חלק מהעבודה שלנו – שלכם לצורך העניין – כשאתם יוצאים ומפקחים והכל, מאתרים את בעלי העסקים שמתנהגים בצורה לא הוגנת.

יפעת שאשא ביטון: לצד זה אתם מוצאים מעסיקים שלצורך העניין מעסיקים הרבה בני נוער באופן מיוחד, שומרים על הזכויות שלהם, שומרים על תנאי עבודה נאותים.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש רשתות שכן מאד לטובת הנוער, מאד עם הנוער ולאט לאט גם הולכים ומשתכללים בתחום הזה.

יפעת שאשא ביטון: אמרנו שאולי אנחנו זמן אותם לדיונים הבאים.

יפעת שאשא ביטון: את יודעת, ליצור קצת מוטיבציה שאנשים גם ירצו להעסיק את בני הנוער וגם יתנהגו כמו שצריך.

<הדר אליהו: אני הבנתי מהדרה שבעצם רוצים דרך מועצות הנוער, שהם אלה שיבנו מעין קבוצות כאלה שיעשו איזה שהם סקרים, כל אחד והיישוב שלו ויתנו לזה איזה שהוא מקום של פאר והדר, אולי אפילו בלשכת ראש הרשות.

<שירה קוה: זה צריך להיות גם תהליך שנבחן גם משפטית, כי הוא צריך להיות שוויוני - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, דיברנו גם על זה.

<הדר אליהו: צריך מאד להיזהר בזה האמת.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו גם על זה.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אמרתי שאנחנו לא נפתח את זה כי הדרה פה אמרה שהם מגבשים ממש תכנית, אז אנחנו נפתח את זה כבר בדיון הבא כשהיא תהיה כאן ואנחנו נצלול פנימה, אבל זה הרעיון, באמת לאתר את המקומות שאפשר גם לפרגן להם.

<הדר אליהו: יש לי רעיון.

<הדר אליהו: אולי אפשר במקומות שעברו ביקורת, איך זה נקרא?

<הדר אליהו: הכוונה שזה בהפתעה ועברו את זה בהצלחה, אז כמו שאנחנו אומרים – העסק של אדם כשל, אז להגיד שהעסק הצליח.

יפעת שאשא ביטון: עבר בהצלחה.

<הדר אליהו: עבר בהצלחה.

<הדר אליהו: אני חושבת שזו גם אמירה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נחשוב איך אנחנו עושים את זה בדיון הבא, כשכבר הכל יהיה מוכן וזה יהיה הדבר האחרון שנשאר לנו לעשות, אז אנחנו ננסה לצלול פנימה ולראות איך אנחנו עושים את זה נכון.

יפעת שאשא ביטון: אפשר באמת דרך סקרים.

יפעת שאשא ביטון: לא חסרות דרכים, רק צריך לראות איך אנחנו בוחרים דרך שהיא גם ריאלית וגם נכונה משפטית.

<שרית אולשביץ: יש לי שאלה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<שרית אולשביץ: היא טכנית, אבל כדי באמת לקדם את זה, אני חושבת רגע אחורה על הסיפור של ההסברה בבתי הספר.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת גם אם משרד הכלכלה נכנס דרך משרד החינוך או דרך הרשויות המקומיות, השאלה היא לאן הוא נכנס.

<שרית אולשביץ: כי בתי ספר הרי הם תמיד בבעיה של לחץ של זמנים ושיעורים.

<שרית אולשביץ: אז זה עניין אחד אם זה נכנס לתכנית הלימודים באזרחות וזה עניין אחר אם זה בשיעורי חברה.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת זה עניין טכני לחלוטין.

יפעת שאשא ביטון: אז זהו, הדרה לא כאן כדי לענות, אבל היא התחייבה שיהיו שיעורי הכנה.

<שרית אולשביץ: זה נמצא בחוזר מנכ"ל כבר שלוש שנים.

יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אבל היום הם מחויבים וגם שר החינוך אמר שהוא מתחייב לזה.

<קריאה: שר החינוך מכיר את הנושא.

<שרית אולשביץ: כן, הוא מכיר אותו, השאלה אם זה יורד לשטח.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו הצענו - כדי שאנחנו לא נצטרך לחפש את בתי הספר שכן עשו או לא עשו - שיהיה יום כזה שאנחנו נגדיר יום של תעסוקת נוער ואז מקדישים לצורך העניין את ההפסקות או שעתיים ראשונות, או איזו שהיא רצועה בזמן שבעצם, אתם יודעים, גם כחלק מהפנינג ופליירים ודברים שחולקו שם ויסבירו בעצם לנוער את זכויותיו; וגם פלייר, שדיברנו עם משרד החינוך, מה שאני לא יכולתי בעצם לתרום את חלקי כאן, שהם יפיצו את הפלייר, את הכרזות שיהיו בכניסה לכל כיתה, בשכבות הבוגרות.

יפעת שאשא ביטון: וזהו, משרד החינוך לא כאן, אז אנחנו קצת - - -

<שרית אולשביץ: אני יכולה לספר שאנחנו בדיוק עשינו דבר כזה לפני שבועיים, זה היה ביום האישה.

<שרית אולשביץ: אנחנו עושים תמיד קמפיין שנקרא "עצמאית", אנחנו הופכים את זה ליום הנערה העובדת ואנחנו נכנסים לבתי ספר.

<שרית אולשביץ: השנה נכנסנו לבתי ספר דתיים, רק של בנות ועשינו שם בדיוק יום כזה בהפסקות והבנות גם הצטלמו ואמרו את המוטו שלהן לחיים – למה נערות צריכות לצאת לעבוד ומה זה עבודה שוויונית מבחינתם.

<שרית אולשביץ: זה היה מדהים.

<שרית אולשביץ: גם יש לנו המון תמונות של נערות שהעלינו לפייסבוק ולאתר שלנו, שהן ככה גאות בזה שהן יוצאות לעבוד.

<הדר אליהו: תוודאו שיש לכם אישור הורים לפרסום התמונות.

<שרית אולשביץ: כן, כן.

<שרית אולשביץ: הכל ביי דה בוק.

<שרית אולשביץ: אבל אני אומרת שזה באמת היה מאד מאד חשוב.

יפעת שאשא ביטון: אז זה הרעיון.

יפעת שאשא ביטון: זה הרעיון וצריך באמת לבקש תשובות ממשרד החינוך, לראות שהם באמת התקדמו בעניין הזה, גם בעניין הכרזה.

יפעת שאשא ביטון: ראיתי תוך כדי דיון אנשים מהנהנים, משתתפים פאסיביים בדיון.

יפעת שאשא ביטון: מישהו רוצה להתייחס, להגיב?

יפעת שאשא ביטון: לא? אתם בסדר כולכם?

יפעת שאשא ביטון: טוב, אז תודה רבה לכולם ואנחנו ניפגש כאן אחרי הפגרה.

יפעת שאשא ביטון: אני ממש מבקשת מכם – תגיעו כשזה בפינאלה.