ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 50, 2016-03-08 12:00

אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח ישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה, היום יום שלישי, כ"ח באדר א', תשע"ו, ה-8.3.2016.

אורי מקלב: על סדר היום שלנו חינוך מקצועי טכנולוגי, ישיבת מעקב ודיווח.

אורי מקלב: כמובן לא נכביר במלים על החשיבות של החינוך הטכנולוגי, גם כאופק חינוכי נצרך וגם כמענה אינדיבידואלי להרבה תלמידים שזה מקום הלימודים שמתאים להם, ששם הם יכולים גם ללמוד, להשכיל וגם ליישם, שנותן מענה לעוד צרכים מסביב שלא תמיד ניתנים במערכת החינוך הרגילה.

אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לכם שהבוקר התקיימה ישיבה, אחת מני רבות שמתקיימות כאן בכנסת, בוועדת הכלכלה, על מחסור בעובדים מקצועיים בתעשייה בישראל.

אורי מקלב: שם שוב צף ועולה המחסור הגדול והצורך הגדול מאוד, לכן כל ישיבה כזאת שאנחנו מקיימים כדי לחזק, ובישיבה הזאת אנחנו מבקשים פעם אחת כישיבת מעקב בנושא הזה לישיבה שהתקיימה לפני שנה וחצי, או פחות משנה וחצי התקיימה בראשותך, חבר הכנסת גפני, וכרגיל בישיבות מעקב אנחנו מקווים שהתקדמנו ואנחנו רוצים לראות במה התקדמנו ובמה עוד אפשר להתקדם, אבל כשהכרתי לעומק את הנושא, אז לצערי חשבתי שנמצא מלוכה ומצאנו אתונות, התברר לנו בתוך הדברים שבחלקים מסוימים של החינוך הטכנולוגי אנחנו נמצאים בחסר.

אורי מקלב: יש מוסדות שלא תוקצבו כבר חצי שנה, אם לא יותר, מתחילת ספטמבר, אבל בזה בהמשך הדיון.

אורי מקלב: חבר הכנסת גפני, אתה רוצה להגיד מספר משפטים?

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב ראש, חבר הכנסת לשעבר, הרב הלפרט, שמשתתף כאן בדיון הזה, חבר כנסת ותיק, אני מודה לך, אדוני יושב ראש הוועדה, על קיום הדיון הזה.

משה גפני: בקדנציה הקודמת, כשאני הייתי יושב ראש הוועדה, גם קיימנו דיון.

משה גפני: כנראה שלא עקבנו מספיק על מה שקורה בהמשך, כולם זוכרים את הוויכוח בנושא על הבן הפחח, נדמה לי שראש הממשלה התווכח אז על העניין הזה, זה גם לא עדכני, גם כשמתווכחים צריכים להיות עדכניים, היום הנושא של החינוך הטכנולוגי, הוא יכול להיות פחח, אבל הוא יכול להיות גם במקצועות שהם הרבה יותר אינטליגנטים מאשר מקצועות עיוניים רגילים.

משה גפני: מה שאז עלה בדיון, אני לא יודע מה התקדם הלאה, אני מודה שלא עקבתי אחרי זה.

משה גפני: המדינה מזניחה את החינוך הזה, היא מזניחה את החינוך הטכנולוגי, ממשיכים הוויכוחים איפה החינוך הזה צריך להיות, יש ויכוח גם לגבי התקציב.

משה גפני: אני אומר את דבריי בעירבון מוגבל מכיוון שאני באמת לא בדקתי את הנתונים האלה.

משה גפני: אני מודה, כשאישרנו את התקציב בוועדת הכספים לא נתנו את דעתנו מספיק לחינוך הטכנולוגי.

משה גפני: אני מודה בזה, היו דברים הרבה יותר בעייתיים.

משה גפני: אבל עכשיו, כשאין תקציב שמונח על הפרק אלא דנים על העניין ואנחנו לקראת תקציב של סוף השנה הזאת, אני על כל פנים אשים לזה לב יותר ונראה מה לעשות בעניין.

משה גפני: אני סבור שבעידן שאנחנו חיים בו היום הוויכוח הזה צריך להסתיים.

משה גפני: החינוך הטכנולוגי צריך להיות מתוקצב כראוי, מותאם לתקופה שאנחנו חיים בה, היכולות של נערים ושל נערות שהולכים לחינוך הזה, שיהיה להם את המעמד הראוי, גם מבחינת המיקום של החינוך, היכן הוא צריך להיות, גם מבחינת התקצוב, גם מבחינת הנושאים שעליהם המדינה שמה דגש ושבסופו של דבר הדבר הזה יהיה מוסדר.

משה גפני: בגלל שהוויכוח הזה, אם הוא עוד קיים, הוא לא מוסיף כבוד, לא לנו, לא למדינה ולא לאף אחד.

משה גפני: יש נושא נוסף שאני התוודעתי אליו, אני הייתי בבית הספר הטכנולוגי שלהם בתל אביב, אור משה, וראיתי שם נערים חרדים.

משה גפני: מה המקצועות שהם לומדים?

משה גפני: כל המקצועות שיש בחינוך הטכנולוגי, תיארו לי שם, בהנדסה, בחשמל, דברים שהם בחינוך - - - כמובן ברוח חרדית, לומדים שם גם מקצועות קודש, הם לומדים את כל המקצועות שלומדים בכל בית ספר מקביל.

משה גפני: הייתה להם שם מצוקה, לא חשוב, אני לא נכנס לעניין הזה.

משה גפני: אז נזכרתי בדיון שהתקיים כאן, שאלתי אותם 'איפה אתם נמצאים, במשרד החינוך או במשרד הכלכלה?

משה גפני: ' התברר שהם נמצאים במחוז החרדי במשרד החינוך, לא בחינוך הטכנולוגי, לא במשרד הכלכלה.

משה גפני: ואז שאלתי, יש כמה בתי חולים שבהנהלה חרדית, אין בית חולים חרדי, בהנהלה חרדית, יש את מעייני הישועה בבני ברק, יש את לניאדו, אפילו שערי צדק, בהנהלה כזו, שערי צדק אולי לא בדיוק כזה, אבל בסדר, אז אולי את בית החולים לניאדו נכניס למחוז החרדי במשרד החינוך.

משה גפני: כל מה שבשם חרדי יכונה נשים אותו במסגרת כזאת, אם אפשר לשים שם גם גדרות תיל, גם היה טוב.

משה גפני: יש היום בתי ספר כאלה, חרדים, למה הם לא נמצאים איפה שנמצא כל החינוך הטכנולוגי?

משה גפני: מי החליט על הפשע הזה שבעצם הוא נפרד, הוא הולך למחוז החרדי?

משה גפני: יש שם חינוך טכנולוגי או לא?

משה גפני: אם אין חינוך טכנולוגי אל תאשרו להם שום דבר.

משה גפני: אם יש חינוך טכנולוגי הוא צריך להיות כמו כל חינוך טכנולוגי אחר.

משה גפני: מי החליט את ההחלטה הזאת?

משה גפני: אני ביקשתי מיושב ראש הוועדה, חברי חבר הכנסת מקלב, להעלות את הנושא של החינוך הטכנולוגי עם הסעיף הזה של החינוך החרדי ואני מודה לך על זה שהעלית את זה.

משה גפני: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני, חבר הכנסת גפני.

אורי מקלב: אני מנסה לעשות ישיבת ההמשך לדון במה שהעלית, אבל כפי שאמרתי, אני עברתי על הפרוטוקולים של הפעם הקודמת, לא הועלה הנושא הזה שיש שלושה גופים בתוך המשרד שמטפלים בבית ספר אחד.

אורי מקלב: עד היום, עד רגע זה, כולל המסמך של מרכז המחקר והמידע, אסף שנמצא פה, שאלתי אותו מי הגורם שהוא המוביל, נתחיל בזה, קודם שנשמע מי הגורם המוביל במשרד החינוך, למי אנחנו יכולים להפנות עכשיו את הדברים שלנו.

אורי מקלב: איך שלא יהיה נתחיל עם הכהן, כי כאמור צריך להתחיל עם כהן איך שלא יהיה.

אורי מקלב: גרשון כהן, נשמע ממך קודם כל כמה מלים על האגף.

משה גפני: מאז הישיבה הקודמת נהיית יותר צעיר.

<גרשון כהן: איזה, אני מזדקן, בחייך.

<גרשון כהן: כל שערה לבנה קיבלתי בזכות.

<קריאה: אבל לא נס ליחו.

<גרשון כהן: בואו נשים את הדברים קצת על דיוקם.

<גרשון כהן: משרד החינוך מחולק למחוזות, שבעה-שמונה מחוזות, מחוז צפון, דרום, מרכז, מחוז חינוך התיישבותי, מחוז שעוסק במגזרים ייחודיים כמו המגזר הממלכתי דתי.

<גרשון כהן: אני אחראי על החינוך הטכנולוגי והתוודעתי לכל הנושא הזה של המגזר החרדי ולצרכים החיוניים של המגזר החרדי מבחינת הכשרה מקצועית ולתת אופק תעסוקתי לתלמידים שנשרו מתלמודי תורה, ישיבות קטנות וכן הלאה.

<גרשון כהן: באתי באיזה שהוא רעיון והרעיון הזה, הלכתי לרבנים - - -

משה גפני: איפה עומד החינוך הטכנולוגי?

משה גפני: עזוב רגע את החינוך החרדי.

<גרשון כהן: שנייה, החינוך הטכנולוגי זה חינוך טכנולוגי, הוא עומד בפני עצמו.

<גרשון כהן: אני אחראי על כל החינוך הטכנולוגי במוסדות שבפיקוח משרד החינוך, ממטולה עד אילת, כל מדינת ישראל, ללא שום קשר.

<גרשון כהן: זאת אומרת אם אני עובד במחוז הצפון אז בתי ספר שבמחוז הצפון שייכים למחוז הצפון, אבל כל הנושא של החינוך הטכנולוגי, המגמות הטכנולוגיות, כל הפדגוגיה, החל מפדגוגיה, פיתוח תוכניות לימודים, ואני לא אתחיל לתת הרצאה, עד אחרון התלמידים, אני מטפל בזה.

<גרשון כהן: 148,000 תלמידים סדר גודל.

<גרשון כהן: בסוף אני מטפל גם בכיתות י"ג-י"ד, שמדובר בערך ב-5,500 תלמידים.

<גרשון כהן: זה כרגע המצב, ליישר קו לנושא הזה.

<גרשון כהן: אנחנו העלינו את הרעיון הזה והרעיון הזה קיבל את אישורה של הראשות הרבנית והמשכנו, כמובן עם סייגים שהציבו אותם, אני פניתי לאנשים, והתחלנו לעשות את זה כפיילוט מסוים.

<גרשון כהן: הפיילוט תפס עור וגידים.

<גרשון כהן: אור משה, שאתה מדבר עליו, גם הבאתי את ועדת חוץ וביטחון לראות מה אנחנו עושים, לא רק אור משה, אוהל שלמה וכן הלאה וכן הלאה, בכל הארץ.

<גרשון כהן: בזמנו זה סדר הגודל בין 15 ל-20 בתי ספר, פלוס מינוס, ואני חושב שעשינו עבודה טובה ואנחנו הצלנו ילדים שבאו ממשפחות חרדיות ואני חושב שנתנו להם אופק תעסוקתי ואופק להמשך לימודים לדיפלומה של טכנאי והנדסאי.

<גרשון כהן: זה אומר שעשינו עבודה ברוכה.

<גרשון כהן: באיזה שהוא שלב, ואני לא נכנס יותר מדי כי אני לא כל דבר יודע, הוקם המחוז החרדי.

<גרשון כהן: יש פה נציגים של המחוז, הוחלט להעביר את זה למחוז החרדי, אחרי זה הייתה ישיבה והוחלט להעביר את זה לאגף שח"ר, שהוא אגף שעוסק בתלמידים תת משיגים, שזה מתאים לאוכלוסייה הזאת, זו אוכלוסייה שנשרה, נוער חרדי נושר.

<גרשון כהן: ואז הוחלט, זו הייתה החלטה אחרי דיונים שהיו במשרד החינוך, מהרגע שזה הפך להיות אב טיפוס או מודל פרוטוטייפ ראשוני, להעביר את זה לאגף שח"ר שהוא מטפל באוכלוסייה ולכן אנחנו, כחינוך הטכנולוגי, אנחנו אחראים, כמו בכל המחוזות, על הצד הטכנולוגי בלבד.

<גרשון כהן: על כל השאר האחרים, לימודי קודש, לימודי חול, אני מציע שיונתן עוזרי ייתן הסבר כי אני לא אחראי על הנושא הזה.

<גרשון כהן: אני אחראי על כל הנושא של פתיחת מגמות, המורים הטכנולוגיים, הכשרת המורים הטכנולוגיים, התאמתם למערכות החינוך כאשר התלמיד שלנו, כשהוא מסיים במגזר החרדי או מגזר ערבי, או מגזר יהודי, כלשהו, לא חשוב, הוא צריך בסופו של דבר להגיע לתעודת הסמכה טכנולוגית.

<גרשון כהן: המטרה שנגיע איתם ל-14 יחידות בגרות, שזה מתנאי הקבלה לי"ג-י"ד, הם נבחנים באותן הבחינות, אם זה מגדרי, גם בנים וגם בנות, כי עשינו המון פעולות גם בנושא של הבנות החרדיות, ששם בכלל עשינו מהפכה ענקית עם כמות אדירה של תלמידות שנתנו להן אופק תעסוקתי לכל מיני מקצועות טכנולוגיים שמתאימים לבנות.

אורי מקלב: יש שוני בין בתי הספר האלה לבין בתי ספר אחרים שנמצאים אצלך בתוך האגף שלך, שהם גם עם שילוב עם שח"ר?

אורי מקלב: דהיינו בית ספר ערבי, או סתם בית ספר שנמצא - - -

<גרשון כהן: אני עוד פעם אומר, בתי הספר הם בתי ספר.

<גרשון כהן: יש כמה סוגים של בתי ספר, יש בתי ספר מקיפים, יש מרכזי חינוך, יש מפתנים, יש כל מיני סוגי בתי ספר, ללא קשר למגזר או למגדר.

<גרשון כהן: זאת אומרת יכול להיות מרכז חינוך במגזר החרדי ויכול להיות מרכז חינוך בבית ספר ערבי ו/או בית ספר ממלכתי דתי.

<גרשון כהן: זה לא משנה, סוג בית הספר מציין את סוג האוכלוסייה, המגמה היא אותה מגמה.

<גרשון כהן: למדתי מכונות, אני לומד מכונות ללא הבדל, תכנית הלימודים של מגמת מכונות תהיה אותה תכנית לימודים, שלא יהיו אי הבנות.

אורי מקלב: תהיה בעיה לבתי הספר האלה להשתלב בתוך מחוז תל אביב אם הם נמצאים בתל אביב?

<גרשון כהן: כרגע אין לי תשובה לזה.

אורי מקלב: מה הקושי?

<גרשון כהן: להערכתי, אני אומר להערכתי, אין בעיה שבתי הספר האלה ישתלבו בתוך המחוזות, אבל בגלל מאפייניו של המגזר, על פי צרכיו, על פי האידיאולוגיה שלו, הקימו את המחוז החרדי.

<גרשון כהן: אני לא הייתי אחראי על ההקמה ולא הייתי בשיקולים - - -

אורי מקלב: כולם היו מוכר שלא רשמי?

<גרשון כהן: כולם אותו דבר.

אורי מקלב: אין הבדל בהגדרה - - -

<גרשון כהן: אין הבדל.

<גרשון כהן: תלמיד שלומד באור משה או תלמיד שלומד במח"ט ירכא או מח"ט אום אל פחם או מח"ט תל אביב, מבחינתנו זה אותו מעגל.

אורי מקלב: אני שאלתי האם יש בעיה בית ספר שנמצא בתל אביב, אור משה, להיות תחת מחוז תל אביב.

<גרשון כהן: אני רק מציע שלגבי המגזר החרדי תפנו בבקשה ליונתן עוזרי.

אורי מקלב: לפני יונתן עוזרי הייתי רוצה שבנימין גמליאל, מפקח שח"ר - - - אגב, יש כאן מישהו לא מהמחוז החרדי?

אורי מקלב: יש כאן מישהו שהוא משח"ר עצמו?

<בנימין גמליאל: לא, אני נתבקשתי על ידי מנהל האגף לייצג אותו פה בוועדה.

אורי מקלב: אבל אתה במחוז.

<בנימין גמליאל: אני ממונה שח"ר במחוז החרדי.

אורי מקלב: אתה תחת שח"ר?

<בנימין גמליאל: לי יש שני כובעים, כובע אחד של המחוז וכובע אחד של אגף שח"ר במשרד החינוך.

אורי מקלב: למפקחים אחרים של שח"ר יש גם שני כובעים?

<בנימין גמליאל: כן, ודאי.

אורי מקלב: אז כל אחד במחוז שהוא שייך, זאת אומרת לאן שמשייכים אותך.

<בנימין גמליאל: ודאי.

<בנימין גמליאל: יש להם השתלמויות או יש להם הכשרה מקצועית דרך האגף וגם דרך המחוזות שלהם, בוודאי.

אורי מקלב: באותה מידה אתה יכול גם לפקח על בתי ספר אחרים שנמצאים במחוזות אחרים.

<בנימין גמליאל: כן, בעיקרון כן, אבל יש - - -

אורי מקלב: בלי התמחות מיוחדת.

אורי מקלב: אוקיי, ספר.

<בנימין גמליאל: אני שמעתי פה את השיח והייתי מבקש לומר כמה דברים שקשורים באיזה שהיא הבנה של כל המהלך איך שהוא עובד היום.

<בנימין גמליאל: בתי הספר נמצאים תחת פיקוח, הם חייבים פיקוח כולל, שהפיקוח הזה מאפשר להם לקבל את הרישוי, את ההגשה כל שנה להכרה בבית הספר, סמלי מוסד, כל הדברים הפורמליים.

<בנימין גמליאל: מעבר לזה, גם בתי הספר אמורים לקבל את ההסברים של תכניות הלימודים המתחדשות, בקרה פדגוגית.

<בנימין גמליאל: זה לגבי כל בית ספר היום בארץ, כולל הטכנולוגיים.

<בנימין גמליאל: המפקחים הכוללים בכל המחוזות מקבלים את אותה הנחיה על מנת שבית הספר יוכל להתקיים, קודם כל כבית ספר, שיהיה לו סמל מוסד.

<בנימין גמליאל: אז מהצד הזה קודם כל מחויב להיות מפקח כולל שיראה בעין של משרד החינוך לגבי התנהלותו של בית הספר כבית הספר.

<בנימין גמליאל: עכשיו נכנסים פה שני אלמנטים מקצועיים, יש את המפקח הטכנולוגי, של ידידי יונתן, או המפקח הטכנולוגי שמונה לטובת פרויקט מסוים, שאני חושב שהוא ירחיב עליו ויוכל לדבר על זה בצורה מורחבת, ויש את המפקח המקצועי, שזה אני במקרה הזה, ממונה שח"ר, שלמעשה כל הכיתות הטכנולוגיות יושבות על כיתות שח"ר, זאת אומרת או כיתות אתגר או כיתות מרכזי חינוך.

<בנימין גמליאל: בית ספר טכנולוגי לא יכול להתקיים כטכנולוגי לבד, הוא חייב לשבת על הפלטפורמה שנקראת שח"ר.

<בנימין גמליאל: למה?

<בנימין גמליאל: כי כי דגלו של שח"ר למעשה מדבר על הנושא של ילדים ונוער בסיכון וכל מה שקשור בנושא ההתערבות של המערכת לטובת אותם נערים, במקרה שלנו, או נערות, על מנת לתת להם כלים ויכולות להגיע להישגים לימודיים.

<בנימין גמליאל: לכן זה חייב לשבת על הפלטפורמה של כיתות שח"ר.

<בנימין גמליאל: ברגע שיש בית ספר שהוא מוכר על ידי שח"ר חייב להיות פיקוח של האגף על הכיתות הללו, כי הפיקוח הוא לא רק לבוא ולראות שיש בית ספר שהמפקח הכולל עושה, אלא זה לבוא לראות תקינות של כיתות, לראות מספרי תלמידים, לראות תכנית תלת שנתית, לראות איזה שהיא מעטפת חינוכית התערבותית של ההנהלה, של הצוות החינוכי כלפי אותם תלמידים וכמובן ניצול המשאב של כיתות שח"ר בבית הספר.

<בנימין גמליאל: כי אנחנו מדברים לא בתקן רגיל של כיתות תיכון רגילות, אלא בתקן שהוא למעשה מכפיל את עצמו, יש בו תוספתי משמעותי בכל הארץ, לכל המגזרים, שהם נותנים למעשה מעטפת תקציבית שאמורה להרחיב את יום הלימודים ולעשות שעות רוחב ותכניות התערבות בתוך בית הספר על מנת שתלמידים יוכלו להגיע להישגיות, כי אנחנו מאמינים שאותם נערים שנמצאים בסיכון והם כבר הגיעו למקום שהם נמצאים בו הם למעשה עברו איזה שהן חוויות של אי הצלחה וזה יכול להיות אולי התחנה האחרונה שלהם לקראת זה שהם יתחילו עכשיו להשלים פערים ולהתחזק מבחינת הרגש - - -

אורי מקלב: יש שוני בין הילדים האלה לילדים אחרים?

אורי מקלב: יש שוני בין הילדים האלה לילדים שנמצאים בשח"ר אבל נמצאים בגופים או במוסדות אחרים?

<בנימין גמליאל: בכל המקומות אנחנו מדברים באותו חתך אוכלוסייה.

<בנימין גמליאל: יש למעשה קריטריונים, יש פרמטרים, שאנחנו למעשה בוחנים אותם בפריסה ארצית.

<בנימין גמליאל: לנו כמחוז חרדי הראייה שלי היא קודם כל לגבי מוסדות עם סמל מוסד חרדי והראייה שלי הנוספת היא דרך הפרמטרים של שח"ר שהתלמידים שלנו עונים לקריטריונים הללו ואז אנחנו עושים תעדוף - - -

משה גפני: לא הבנתי, יש משהו חדש שאנחנו לא יודעים?

משה גפני: מה זה סמל מוסד חרדי?

<בנימין גמליאל: סמל מוסד חרדי זה כל המוסדות שנמצאים במחוז החרדי שקיים.

משה גפני: זה שונה מסמל המוסד של מחוז צפון?

<גרשון כהן: זה אותו סמל מוסד.

משה גפני: אז למה זה סמל מוסד חרדי?

<בנימין גמליאל: אנחנו מדברים על זה שלמעשה אותם מוסדות שהם מוסדות חרדיים בכל הארץ, שהם נכנסים תחת מטרייה של המחוז החרדי ולכן באופן אוטומטי אנחנו ממקדים - - -

משה גפני: אבל למה קוראים לזה חרדי?

משה גפני: במחוז הצפון או במחוז הדרום או בכל מחוז אחר שמוקם בית ספר כזה הוא צריך סמל מוסד?

<גרשון כהן: כן, הוא צריך סמל מוסד.

משה גפני: זה לא התפקיד, אבל זה התפקיד שלו.

<גרשון כהן: לא, קודם כל יש רישוי בתי ספר.

<גרשון כהן: לבית ספר יש תהליך שבו מבקשים רישיון.

משה גפני: אתה מבין שאני יודע את זה.

<גרשון כהן: לא, כי סמל חרדי וסמל ערבי - - -

משה גפני: לא, מה זה סמל מוסד חרדי?

משה גפני: אני כשאני שומע חרדי - - -

אורי מקלב: צריך סמל מוסד, למה הוא צריך - - -

<בנימין גמליאל: לא, זה סמל מוסד, אבל הוא משתייך למחוז החרדי.

אורי מקלב: זה חשוב, זה לא סתם - - -

<בנימין גמליאל: לא, סליחה, אני אסביר את עצמי שוב.

אורי מקלב: רגע, לפני שאתה מסביר את עצמך, קודם כל אפשר שיהיה כאן שקט?

אורי מקלב: רבותיי, אני לא חושב, ההערה שהייתה פה, מה זה?

אורי מקלב: הוא צריך סמל מוסד, הוא שייך פעם לצפון, פעם לדרום, פעם למחוז אחר, הוא צריך סמל מוסד כמו כל מוסד.

אורי מקלב: אני רק רוצה לכוון אותך, שאני אבין, בכל אופן יש לי לא מספיק ניסיון, כשאנחנו מדברים על כיתות שח"ר או בתי ספר של שח"ר, קח במגזר הערבי, יש לו את המאפיינים שלו, יש את הבסיס, כפי שאתה אמרת, נוער נושר, נוער שלא הצליח במקומות אחרים, עם כל המאפיינים המרכזיים, אבל יש תמיד מאפיינים נוספים.

אורי מקלב: ניקח לדוגמה את המגזר הערבי, אבל אתה לא יצרת לו מחוז חדש, דהיינו אותו שח"ר שנמצא במגזר הערבי נמצא בסופו של דבר במחוז הצפון, שבמחוז הזה יש גם שח"ר שהוא פועל בבתי ספר במגזר היהודי וגם במגזר הערבי והכול בסדר.

<בנימין גמליאל: נכון.

אורי מקלב: יש מאפיינים מיוחדים, מעבר למאפיינים השונים שיש לכל אחד, לאותן כיתות שח"ר לחרדים?

<בנימין גמליאל: על הוויכוח לגבי המחוזות והקמת המחוז החרדי, זה אני משאיר לכם.

<בנימין גמליאל: המחוז החרדי כיום חי, בועט ונושם.

<בנימין גמליאל: הוא בינתיים קיים, הוא עובדה, יש לנו עשרות מפקחים.

<בנימין גמליאל: אם כבר ניתנה לי הרשות אז אני אוכל לנצל את הבמה לומר את המאפיינים החיוביים דווקא שיש במחוז החרדי.

<בנימין גמליאל: דווקא מהנקודה הזאת, שמחוז נותן פוקוס לאוכלוסייה מאוד מאוד גדולה ומתפרסת על פני כל הארץ ודווקא שם, במקום שבתי ספר יהיו בתוך מחוזות ולא תמיד הם יקבלו את המענים, כי הם אחד מתוך הרבה ולא תמיד בתעדופים הם כן מצליחים לקבל, פה הפוקוס, לפחות מבחינתנו, הוא לגבי אותן מוסדות שאנחנו מזהים שם את המצוקה ומגבירים שם את אותן תכניות התערבות.

<בנימין גמליאל: ואני יכול לומר, שבלפחות בשנה האחרונה נכנסו עוד מספר מוסדות, של בנות בעיקר, לתוך תכניות שח"ר בעיקר בפריפריה מתוך ראייה שאכן יש איזה שהוא מצב של חסרים.

<בנימין גמליאל: אז מבחינת המחוז זה נותן את הפוקוס.

<בנימין גמליאל: דבר שני, מפקח כולל בבית ספר חרדי הוא חייב להיות מפקח חרדי, כמו שלא ייכנס מפקח ערבי או מפקח ממלכתי לבית ספר חרדי.

<בנימין גמליאל: זאת אומרת שלמעשה גם מערך הפיקוח בתוך המחוז הוא מערך פיקוח חרדי והוא בא בעין של מחוז חרדי.

<בנימין גמליאל: אותו דבר לגבי הטכנולוגי, דווקא לצד הטכנולוגי יש לנו את המפקח הטכנולוגי לנושא כיתות החרדי טכנולוגי של הבנים, ששם למעשה זה איזה שהיא אמירה שהייתה בשנים האחרונות שהרימה על נס את הצרכים המיוחדים של הנוער החרדי בעיקר, כי אצל הבנות זה יותר מובנה הרבה שנים, אבל לגבי הבנים, שם היה חסך מאוד מאוד גדול, ודווקא אנחנו רואים, במהלך כל השנים, את התפתחות הכיתות ואת מספר התלמידים שהולך וגדל מבחינת ההצטרפות לתכנית הזאת.

<בנימין גמליאל: לכן החיבור של כולנו הוא חיבור מחייב, הוא חיבור למעשה - - -

אורי מקלב: וגם הממלכתי הדתי, יש לו גם את המאפיינים?

<בנימין גמליאל: יש לו את המפקח הכולל, שזה ממ"ר.

אורי מקלב: אבל הוא נמצא בתוך המחוזות.

<בנימין גמליאל: כן, הוא בתוך המחוז, אבל יש לו מפקח טכנולוגי מחוזי.

אורי מקלב: אין שום יתרון בממלכתי דתי שיהיה גם מחוז ממלכתי דתי?

אורי מקלב: לפי הדברים שאתה אמרת.

<בנימין גמליאל: לא, יש להם את החמ"ד, המפקח של החמ"ד, קודם כל.

<בנימין גמליאל: המפקח הכולל.

<בנימין גמליאל: כמו שיש לנו פה מפקח כולל.

<בנימין גמליאל: זו אותה משבצת.

<בנימין גמליאל: יש להם מפקח טכנולוגי במחוז ויש גם את ממונה שח"ר כמוני באותו מחוז.

<בנימין גמליאל: אז גם ממונה שח"ר שולח את נציגיו או שהוא הולך לביקור באותם מוסדות שנמצאים במחוזות, אז הוא מבקר את אותה ביקורת שלי יש.

<בנימין גמליאל: מפקח הממ"ד, של החמ"ד, גם הוא עושה את הביקורת שהמפקח הרגיל החרדי עושה, אותו דבר.

<בנימין גמליאל: כנ"ל לגבי הטכנולוגי.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: לפני שאני אתן לך, מר עוזרי, דווקא הייתי רוצה לשמוע את המוסדות, את הגופים האחרים, כדי שאתה תוכל לענות על הדברים לפני שתבהיר את הדברים.

אורי מקלב: חבר הכנסת לשעבר, הרב הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: החינוך הטכנולוגי במגזר החרדי קיים יותר מ-50 שנה.

שמואל הלפרט: במשך כל השנים היה בטיפול ופיקוח של משרד החינוך, האגף לחינוך טכנולוגי.

שמואל הלפרט: לשבחו של מר גרשון כהן וקודמיו, שהם דאגו לחינוך הטכנולוגי במגזר החרדי בצורה שוויונית מאוד ואפילו עשו את כל המאמצים כדי להרחיב את החינוך.

שמואל הלפרט: לפני שנתיים, שלוש שנים, הוחלט, אני לא יודע על ידי מי, להעביר את המגזר הטכנולוגי החרדי למחוז החרדי, בהתחלה.

שמואל הלפרט: אחר כך הוא עבר לאגף שח"ר.

שמואל הלפרט: אין לי שום התנגדות, לא למגזר החרדי, גם לא לאגף שח"ר, להיפך, אני מאוד מאוד מוקיר ומכבד את האנשים שעוסקים בנושא הזה באגף שח"ר, את מר עוזרי, את מר בני גמליאל, הם עושים את כל המאמצים, אבל המקום הטבעי של החינוך הטכנולוגי, גם אם זה במגזר החרדי, חייב להיות במשרד החינוך, בצורה הפשוטה ביותר, כי להם יש את הכלים, יש להם את הניסיון.

שמואל הלפרט: הם יודעים באיזה צורה לפתח את החינוך הזה בצורה הטובה ביותר.

שמואל הלפרט: אני רוצה לומר שיש פוטנציאל במגזר החרדי של מאות ואלפי תלמידים שרוצים לקבל חינוך טכנולוגי, כמובן בתנאים של הציבור החרדי, משולב עם לימודי קודש, עם לימודים אחרים, בכדי שההורים יסכימו לשלוח אותם לחינוך הזה.

שמואל הלפרט: אגב, כפי שאמר גם יושב ראש ועדת הכספים, הרב גפני, לומדים בבתי הספר הקיימים את כל הלימודים הטכנולוגיים העיוניים וכמובן גם לימודי קודש.

שמואל הלפרט: הפיצול הזה, שדיבר עליו גם היושב ראש, הרב מקלב, שחלק מהחינוך הזה שייך למדע וטכנולוגיה במשרד החינוך וחלק שייך לוועדות מחוזיות וחלק לאגף שח"ר, זה מקשה מאוד על הניהול התקין היומיומי של בתי הספר.

שמואל הלפרט: הנושא הזה חייב להיות תחת כותרת אחת, תחת מסגרת אחת, בעלות אחת שהיא תטפל בכל הבעיות.

שמואל הלפרט: ואני רוצה לומר עוד פעם, אם החינוך הטכנולוגי במגזר החרדי לא מתפתח כמו שהיה יכול להתפתח, לפי פוטנציאל התלמידים שישנו, זה אך ורק בגלל הפיצול הזה.

שמואל הלפרט: ברגע שהחינוך הטכנולוגי, יחד עם האנשים שעוסקים בזה, הרב עוזרי ומר בני גמליאל, ישולבו גם כן באגף למדע וטכנולוגיה במשרד החינוך, שזה המקום הטבעי של חינוך טכנולוגי, אין לי ספק שאפשר להגדיל, להכפיל ולשלש את מספר התלמידים בתקופה לא ארוכה, כי להם יש את הכלים ואת הניסיון.

שמואל הלפרט: ומר גרשון כהן יודע איך להגדיל ולמצוא את הדרכים ואת התקציבים הדרושים בכדי שהחינוך הזה יוכל להתפתח.

שמואל הלפרט: ולכן מה שאנחנו מבקשים, הייתה כבר החלטה לפני שנה וחצי, שחייבים להחזיר את החינוך הטכנולוגי.

שמואל הלפרט: אני חושב שיש ליושב ראש את ההחלטה של הוועדה בשעתו, הרב גפני היה יושב ראש הוועדה, הייתה החלטה פה אחד שמחזירים את החינוך הטכנולוגי החרדי למשרד החינוך.

שמואל הלפרט: אנחנו לא רוצים להיות יוצאי דופן, לא מבקשים הטבות מיוחדות, לא רוצים להינזק, רוצים להיות שווים עם כולם, מה שכלל התלמידים במדינת ישראל מקבלים יקבלו גם התלמידים במגזר החרדי, כמובן בנוסף לצרכים המיוחדים של לימודי קודש וכדומה.

שמואל הלפרט: הייתה החלטה כזאת לפני שנה וחצי, משום מה ההחלטה לא בוצעה.

שמואל הלפרט: מה שאנחנו מבקשים עכשיו, שההחלטה הזאת תבוצע וזה יהיה תועלת גדולה, אני אומר לכם, החינוך הטכנולוגי יוכל להתפתח כמו שמתפתח החינוך הטכנולוגי בכל מיני מגזרים בצורה מאוד מאוד משמעותית.

אורי מקלב: תודה רבה, הרב הלפרט.

אורי מקלב: אני באמת מעלה את השאלה, ממה שדיבר הרב הלפרט, מי מוביל את זה בתוך משרד החינוך?

אורי מקלב: התקציב נמצא אצלכם בשח"ר, זה אני יודע, וגם לאחרונה.

<בנימין גמליאל: קודם כל משרד החינוך הוא למעשה המטרייה גם של שח"ר, גם של החינוך הטכנולוגי, זה לא משהו נפרד, זה משרד החינוך.

<בנימין גמליאל: אז כשאנחנו מדברים אנחנו לא מדברים על שני משרדים שונים, אלא אנחנו מדברים על אותו קודקוד.

<בנימין גמליאל: זה קודם כל שיהיה ברור מבחינת התפיסה.

<בנימין גמליאל: דבר נוסף, לגבי העניין של כיתות שח"ר, עם החינוך הטכנולוגי לבד, זה אומר שלמעשה כיתות שח"ר לא משותפות, זאת אומרת למעשה כל אגף שח"ר לא יהיה שותף למהלך הזה של בתי ספר טכנולוגיים אם האגף הטכנולוגי מקים את זה לבד, בהנחה.

אורי מקלב: אין בתי ספר של האגף - - -

<בנימין גמליאל: אין דבר כזה.

אורי מקלב: שיש לכם שם בפנים שח"ר?

<בנימין גמליאל: לא, אין דבר כזה.

<בנימין גמליאל: כל המוסדות - - -

אורי מקלב: אין בתי ספר טכנולוגיים שנמצאים - - -

<בנימין גמליאל: אני אסביר.

אורי מקלב: אני רוצה להבין, אתה תסביר כשאני אשאל את השאלה.

<גרשון כהן: אין בית ספר טכנולוגי שמה?

<גרשון כהן: מה השאלה שלך?

אורי מקלב: אני שואל אותו ואני גם מפנה אליך, אני מסתכל עליך, בתי ספר שנמצאים בתוך האגף הטכנולוגי, שיש שם כיתות שח"ר או שיש שילוב של - - -

<גרשון כהן: אני אמרתי, אני אחראי על הצד הפדגוגי, לא קשור לאיזה מגזר ולא כתוב לאיזה סוג בית ספר.

משה גפני: אבל השאלה נורא פשוטה, אם יש - - -

<גרשון כהן: סוג האוכלוסייה באגף שח"ר - - -

משה גפני: לא, עזוב את האוכלוסייה, שואל היושב ראש האם יש בית ספר טכנולוגי שיש שם גם כיתות שח"ר?

<גרשון כהן: התשובה היא כן.

אורי מקלב: וזה נמצא אצלך?

<גרשון כהן: התשובה היא כן.

שמואל הלפרט: גם עד עכשיו, עד לפני שנתיים, כאשר אנחנו היינו רק באגף המדע והטכנולוגיה של משרד החינוך היינו באגף שח"ר, זה לא משהו חדש.

שמואל הלפרט: משך כל השנים.

<גרשון כהן: אולי יש אי הבנה.

<גרשון כהן: יש בית ספר - - -

משה גפני: אין אי הבנה, אנחנו מבינים את הכול.

שמואל הלפרט: מאז שנוסד אגף שח"ר אנחנו נמצאים - - -

<גרשון כהן: שנייה, אני מנסה להסביר.

<בנימין גמליאל: אני רוצה לומר משפט.

משה גפני: בסדר.

<גרשון כהן: אני מנסה להסביר, מה - - -

אורי מקלב: גרשון, בבקשה, אני שומע.

<גרשון כהן: אני אומר, יש בית ספר, בבית הספר יש מסלולים, מסלול עיוני, מסלול מדעי, מסלול טכנולוגי, בבית ספר יש תלמידים רגילים ויש תלמידים של אגף שח"ר ויש כל מיני סוגים באותו בית ספר.

<גרשון כהן: זה רוב בתי הספר במדינת ישראל, כמעט 800 בתי ספר, אני מדבר על תיכוניים.

<גרשון כהן: יש בתי ספר שמוגדרים כמרכז חינוך שבגלל סוג האוכלוסייה האחריות על בתי הספר של מרכזי חינוך ומפתנים היא של אגף שח"ר, נקודה, זה הכול.

שמואל הלפרט: אבל בתי הספר האלה היו גם באגף שח"ר.

משה גפני: היות שאנחנו לפני פסח אז יש פה כאלה, אני למשל הייתי רוצה לשאול אותך מה השתנה, מה היה לא טוב לפני שנתיים שהיה צריך לשנות.

משה גפני: למה צריך היום שלוש חתימות על כל פעולה שלהם, כשפעם היה מספיק חתימה שלך?

<גרשון כהן: אין לי תשובה.

משה גפני: מה השתנה?

<גרשון כהן: אין לי תשובה.

משה גפני: עבדים היינו, זה בהגדה.

<גרשון כהן: סליחה, אין לי תשובה.

<בנימין גמליאל: אני מבקש לתת את התשובה ואני חושב שקודם כל שלוש החתימות כביכול - - -

משה גפני: לא כביכול.

משה גפני: שבעה חודשים הם לא קיבלו תקציב בגלל שלוש החתימות.

<בנימין גמליאל: לא, סליחה רגע, אני רוצה להסביר.

<בנימין גמליאל: אני לא יכול להסביר את זה במילה אחת, אני רוצה לתת את המעטפת הנכונה.

משה גפני: הייתה החלטה של ועדה, למה משרד החינוך לא חזר לוועדת המדע והוא אמר 'אי אפשר ליישם את ההחלטה הזאת'?

משה גפני: למה?

משה גפני: מה, הכנסת פה זה משהו ערטילאי, זה בית הלורדים?

<בנימין גמליאל: אני אסביר.

משה גפני: הייתה החלטה בוועדה.

אורי מקלב: תסיים, אבל ממש בקצרה.

<בנימין גמליאל: כן, אני אשתדל לקצר.

<בנימין גמליאל: אני עדיין טוען כך, לגבי כל המוסדות הטכנולוגיים בארץ או כל המוסדות התיכוניים שקיימים בארץ, יש להם את האגף הטכנולוגי.

<בנימין גמליאל: מי שבוחר לעצמו מסלולים טכנולוגיים, הוא מקבל אותם.

<בנימין גמליאל: אנחנו מדברים פה, במקרה שלנו, לפחות בעניין של המקצועי טכנולוגי חרדי לבנים, על מוסדות שהם למעשה ישבו או יושבים תחת המעטפת של כיתות שח"ר.

<בנימין גמליאל: זאת אומרת אם הם היו מסלולים טכנולוגיים רגילים אז יכול להיות שהם היו, מבחינת הפיקוח, רק הפיקוח החרדי, אבל לי לא הייתה שום התערבות כלפיהם כי הם לא שייכים לשח"ר.

<בנימין גמליאל: אבל מאחר שאנחנו מדברים על כל המוסדות של הבנים, לפחות שאנחנו מדברים עליהם היום, על אותם 16 מוסדות נכון להיום - - -

אורי מקלב: אתה אומר שכל הכיתות הם שח"ר, ממילא אין שם משהו אחר.

<בנימין גמליאל: בדיוק, הם כולם כיתות שח"ר - - -

אורי מקלב: אבל זה עדיין - - -

<בנימין גמליאל: והטכנולוגי לא יכול לשבת אם אין כיתת שח"ר.

<בנימין גמליאל: הם חייבים להיות על כיתת שח"ר.

משה גפני: כולם שח"ר?

<בנימין גמליאל: זאת אומרת שח"ר לא ייתן לו אתגר ולא מרכז חינוך אם הוא לא טכנולוגי.

אורי מקלב: אבל אתם בסך הכול בסופו של דבר אתם צריכים לצקת תוכן של שח"ר.

אורי מקלב: אבל הטבעי הוא שיש מסגרת מקצועית פדגוגית, שזה האגף הטכנולוגי, אולי צריך להביא לזה גם שאין שם רק כיתות שח"ר.

<בנימין גמליאל: אז אני מבקש שיונתן, שהוא המפקח על כל המיזם הזה - - -

אורי מקלב: אבל לפני יונתן, אני מבקש מהרב שבקס?

אורי מקלב: טוב.

אורי מקלב: יש עוד מישהו מבתי ספר שרוצה לפני שאני עובר אליו?

אורי מקלב: יש לי רשימת דוברים ארוכה.

שמואל הלפרט: אני רוצה לחזור ולומר שהמוסדות האלה היו במסגרת שח"ר כל השנים.

שמואל הלפרט: זה לא משהו חדש, 40 שנה, מאז ששח"ר - - -

אורי מקלב: זאת אומרת היה שח"ר והיה האגף הטכנולוגי ו - - -

שמואל הלפרט: - - - משרד החינוך אגף שח"ר זה בשביל אוכלוסייה חלשה.

אורי מקלב: הרב גפני אמר את המילה האחרונה, בסופו של דבר - - -

<בנימין גמליאל: והיה גם מפקח רגיל, בנוסף לשח"ר, שהיו באים אליכם ובנוסף לזה גם המפקחים הטכנולוגיים.

<בנימין גמליאל: הכול היה.

<בנימין גמליאל: לא השתנה כלום

אורי מקלב: כל הנסיבות המצדיקות - - -

משה גפני: זה בסדר גמור, נחזור ללפני שנתיים.

<בנימין גמליאל: לא, לא השתנה כלום מבחינת שלושה הכובעים שלמעשה מפקחים.

משה גפני: יפה, כל הכבוד, נחזור ללפני שנתיים.

משה גפני: לא השתנה כלום.

<בנימין גמליאל: אני לא חושב שכדאי.

אורי מקלב: בבקשה, כהן ישראל.

<ישראל כהן רוזובסקי: שלום, חברים.

<ישראל כהן רוזובסקי: סליחה על האיחור, אז אולי פספסתי משהו ואני לא מחדש, אבל אני בטוח שאין בית המדרש בלא חידוש.

<ישראל כהן רוזובסקי: שמי ישראל כהן רוזובסקי, אני הקמתי כשמונה בתי ספר, מי שהכניס את פרויקט עמלנו, את רשת עמל למגזר החרדי, כנ"ל גם את אורט בכמה פרויקטים.

<ישראל כהן רוזובסקי: תמהני למה מדברים רק על אגף שח"ר, ובאמת בנושא של המחוז החרדי אני תמים דעים עם הרב גפני, נעשה פה עוול כי אפשר, כמו שאמר הרב הלפרט, להגיע לאלפים וזה ממש בלי גוזמה, של תלמידים שרוצים להשתלב בחינוך הטכנולוגי.

<ישראל כהן רוזובסקי: אבל יש עוד כתובות, הרב גפני.

<ישראל כהן רוזובסקי: יש במשרד הכלכלה חניכות ונוער, שהיא כבר מיובשת ארבע-חמש שנים, שם יש כלים הרבה יותר טובים לתת מענה, לחדש את בתי הספר הטכנולוגיים של משרד הכלכלה, רבותיי, וישבנו ישיבות אין ספור, עם מיכל צוק, עם שירה ברלינר, עם רוני ברנשטיין.

משה גפני: מה אתה מבקש?

<ישראל כהן רוזובסקי: שצריכים לעשות שולחן עגול של כל המשרדים, משרד הכלכלה לא יודע מה קורה במשרד החינוך בנושא של נוער, משרד החינוך לא רוצה לדעת מה קורה ב - - - הוא כן יודע מה הוא רוצה במשרד הכלכלה - - -

משה גפני: מה אתה מבקש ממני, שאני אלמד אותם שיידעו?

<ישראל כהן רוזובסקי: השאלה האם בכלל כל הדיון הזה לא צריך להיות, אנחנו פה מחמיצים משהו מאוד חשוב, המחוז החרדי בעיה אחת, אבל צריך לקום שולחן עגול בראשותך, או בראשות מי שאתם תחליטו, היושב ראש לא נמצא פה, ועדת המדע, להקים מחוז טכנולוגי חרדי כמענה לצורך אמיתי, לא לתת את זה לאנשים אחרים לנהל את זה.

משה גפני: אנחנו מחכים שראש הממשלה ימנה שר למשרד הכלכלה, זה כנראה יקרה בעוד שבועיים, אז בסדר, נדבר עם השר.

משה גפני: היום אין עם מי לדבר.

משה גפני: זו הצעה טובה, אבל זה לא רלוונטי עכשיו, עשיו מה שרלוונטי זה דיון אחר.

משה גפני: אני אומר, כשיהיה שר כלכלה אני אדבר איתו, ברגע שימונה.

משה גפני: אני דיברתי עם ראש הממשלה, דיברתי איתו על דברים שקשורים למשרד הכלכלה אז הוא התחיל לדבר איתי על מדיניות חוץ וביטחון.

משה גפני: שזה גם חשוב, דרך אגב, שלא תהיה טעות.

<ישראל כהן רוזובסקי: אם אנחנו כן נשארים באגף שח"ר, סליחה שאני אומר את זה, הכלים שאגף שח"ר היום דן, עם כל הכבוד, יש לנו הרבה היכרות עם מר גרשון כהן, המענה לצורך אמיתי לנוער חרדי היום זה לא מה שאגף שח"ר מציע.

<ישראל כהן רוזובסקי: סליחה, אנחנו נמצאים בעידן אחר ואם מכינים את הנערים למשהו אחר צריכים לעשות ישיבה בנושא הזה.

<ישראל כהן רוזובסקי: אנחנו נמצאים פה בפער של שנות אור לגבי מה שהחינוך הטכנולוגי מציע היום כמענים לצרכים אמיתיים שהנוער הזה צריך לקבל.

משה גפני: אני לא חולק על מה שאתה אומר, אני רק אומר לך שזה לא נושא הדיון.

משה גפני: אתה מדבר על חזון מאוד מסוים.

משה גפני: זה בסדר.

<ישראל כהן רוזובסקי: אוקיי, אני הרגשתי הזדמנות לבוא ולומר את זה.

משה גפני: יפה, כל הכבוד.

אורי מקלב: אתה יכול להביא דוגמה, שאני אבין למה יש פער גדול בין מה ש - - -

<ישראל כהן רוזובסקי: כי אם פעם דיברו על נגרות ועל מכונאות רכב ועל כל מיני דברים כאלה, היום אנחנו כבר מדברים על מחשבים ועל סייבר ועל מדעים טכנולוגיים.

משה גפני: הוא לא מדבר על זה?

<גרשון כהן: רגע, סליחה, אתה דיברת על עתידנו, בעתידנו אנחנו הקמנו מגמת תקשוב ותחזוקת מחשבים, זה לא בעלי מקצוע?

<ישראל כהן רוזובסקי: אני היום לא מייצג אף אחד, למרות שאני הכנסתי את עמל ואת רשת עתיד, צריכה לקום רשת - - -

<גרשון כהן: אני מכיר אותך לא מהיום ואני יודע בדיוק מה הולך.

<ישראל כהן רוזובסקי: גרשון, חלילה.

<גרשון כהן: זה שאתה לא מלמד נגרות, נניח ולא מלמד נגרות, אז מלמדים מקצועות אחרים שמאפשרים פרנסה בכבוד של אנשים.

משה גפני: גרשון, זה לא נושא הדיון.

משה גפני: זה בסדר, הוא העלה את הדבר הזה, משרד הכלכלה צריך להיות בעניין.

<קריאה: גם משרד המדע.

משה גפני: לא, אתה הולך רחוק מדי.

<בנימין גמליאל: אני מבקש לומר רק נקודה אחת.

אורי מקלב: רוב התלמידים לומדים בתקשוב.

<גרשון כהן: אנחנו צריכים לענות לצרכי המשק ולהכשיר אנשים שאין להם פרנסה, לא להכשיר אנשים בשביל להכשיר אנשים.

<גרשון כהן: אז היום זקוקים לתקשוב ובעוד שנה-שנתיים נשנה את המגמות.

משה גפני: אבל, גרשון, זה לא נושא הדיון, אף אחד - - -

<גרשון כהן: לא, כי הוא אמר רוב האנשים.

<בנימין גמליאל: אני אומר, לגבי התוספת של כיתות שח"ר, ואני עונה לרב ששאל, למי שלא יודע, אם התקצוב שלך בבית ספר רגיל היה 1.45 במקרה הטוב ש"ש לתלמיד, אנחנו מדברים על כיתות אתגר 3.04, זה פי שניים, וכיתות מרכז חינוך זה 3.87.

<בנימין גמליאל: אם זה לא נותן מענה מבחינת שעות התערבות לטובת התלמידים אני לא יודע מה הוא מענה.

אורי מקלב: אם אני עכשיו רוצה להפנות את השאלה למה בתי הספר האלה מספטמבר לא קיבלו תקציב, למי אני צריך להפנות, אליך?

<יונתן עוזרי: כן.

<יונתן עוזרי: אם יורשה לי גם להגיב על הדברים שנאמרו קודם.

אורי מקלב: כן, בבקשה.

<יונתן עוזרי: החינוך הטכנולוגי הוקם ביוזמתו של גרשון - - -

אורי מקלב: אולי אם אחרים לא יודעים, תציג מה התפקיד שלך.

<יונתן עוזרי: שמי יונתן עוזרי, אני מפקח על החינוך הטכנולוגי במחוז החרדי, אני ארבע שנים במשרד בתחום הזה של החינוך הטכנולוגי.

<יונתן עוזרי: קודם לכן הייתי מנחה של קידום נוער, היל"ה, למגזר החרדי במחוז ירושלים ובמחוז מרכז, כך שתחום ההתמחות שלי זה נוער בסיכון חרדי.

אורי מקלב: אתה מקביל למפקח הארצי של ממלכתי דתי?

אורי מקלב: יש לך אותן סמכויות, אותם תפקידים, או שיש לך יותר ממנו?

<יונתן עוזרי: אני לא מכיר את המפקח של הממלכתי דתי, אני מכיר לדוגמה את המפקח, שזה מאוד זהה, של החינוך ההתיישבותי, ששם יש מפקח ממונה על החינוך הטכנולוגי בחינוך ההתיישבותי ולמעשה הוא עובד במשולש, כלומר יש מפקח כולל - - -

אורי מקלב: הוא גם זה שמאשר לבית הספר את כל - - -

<יונתן עוזרי: אני אסביר, נגיע לכול.

<יונתן עוזרי: הוא מפקח על החינוך הטכנולוגי בחינוך ההתיישבותי, לצדו יש את המפקח הכולל של החינוך ההתיישבותי ולצדו יש את ממונה שח"ר של החינוך ההתיישבותי.

<קריאה: ומה גרשון?

<קריאה: אתה כפוף לו?

<יונתן עוזרי: אני כפוף באיזה שהוא אופן גם למינהל מדע וטכנולוגיה, זאת אומרת מי שבחר בי - - -

אורי מקלב: הוא לא כפוף.

<גרשון כהן: הוא לא כפוף.

<יונתן עוזרי: אני אסביר.

<יונתן עוזרי: מי שבחר אותי במכרז של החינוך הטכנולוגי היה ד"ר עופר רימון, מנהל מינהל מדע וטכנולוגיה.

<גרשון כהן: אתה לא מופיע אצלנו.

<יונתן עוזרי: כמו שגם שח"ר לא מופיע אצלו, שח"ר יושב במחוז החרדי, אבל הוא זרוע, שלד של אגף שח"ר באותה מידה.

אורי מקלב: יש הבדל, הבנתי, בין המפקח, אפילו לטענתך, המקביל במחוז ההתיישבותי, שהוא כן כפוף לגרשון, מה שאתה לא כפוף.

<גרשון כהן: אני אחראי על כל לימודי הטכנולוגיה, יש לי מפמ"רים מרכזי מקצוע, אנשי המקצוע נמצאים אצלי, לא אנשי הארגון.

משה גפני: חוץ מהמחוז החרדי.

<גרשון כהן: אנשי המקצוע - - -

משה גפני: חוץ מהמחוז החרדי.

<יונתן עוזרי: לא, זה לא נכון.

משה גפני: כן.

<יונתן עוזרי: לא נכון.

<יונתן עוזרי: אתם עושים ערבוב.

משה גפני: מה לא?

משה גפני: אלא אם כן גרשון אומר דבר לא נכון.

<בנימין גמליאל: כאשר רוצים להוסיף מגמות או לשנות מגמות, זה לא גחמה פרטית שלנו, זה בד בבד יחד עם גרשון כהן.

משה גפני: אבל אומר גרשון - - -

<יונתן עוזרי: יש לנו קשר.

משה גפני: יש לכם קשר, אתם גם הולכים לבריתות אחד לשני, בסדר, אבל הוא לא כפוף לגרשון.

<יונתן עוזרי: אני אסביר.

משה גפני: אתה יכול להסביר, אבל אתה לא כפוף, קודם כל העובדות.

משה גפני: אני מכיר את גרשון שהוא אומר דברים אמיתיים.

<גרשון כהן: משתדל.

<יונתן עוזרי: רק רגע, אין בעיה, בסדר גמור.

<יונתן עוזרי: אני התחלתי לומר ואני אמשיך.

<יונתן עוזרי: גם אם אני לוקח לדוגמה את המפקח הממונה של החינוך הטכנולוגי בעליית הנוער, בחינוך ההתיישבותי, הוא לא מפקח מקצועי בתחומי הדעת הטכנולוגיים, במגמות.

משה גפני: איזה תחומים?

<יונתן עוזרי: בתחומי הדעת.

<יונתן עוזרי: כלומר אם בית ספר מסוים, אם לדוגמה בפנימייה כלשהי של עליית הנוער, יש מגמת חשמל, מי שעומד מול בית הספר, מול הפנימייה, בנושא מגמת חשמל זה לא המפקח הטכנולוגי של החינוך ההתיישבותי כמו שזה לא אני, זה המפמ"ר שכפוף לגרשון כהן שהוא מומחה לחשמל והוא בודק את תכנית העבודה ואת הבגרויות של חשמל ומאשר את המגמה, ואם הוא רואה באגים אז הוא מתעכב עליהם.

<יונתן עוזרי: מפקח החינוך הטכנולוגי הוא בעצם מתכלל את זה, בדיוק כמו שבחינוך ההתיישבותי המפקח על החינוך הטכנולוגי לא יורד לרזולוציות של תקשוב, של חשמל, של אלקטרוניקה, הוא מתכלל את זה.

משה גפני: מה היה לא טוב?

משה גפני: זה הרי מה שחשוב לנו.

<יונתן עוזרי: אני אסביר הכול.

משה גפני: אתה לא שמעת את השאלה?

משה גפני: מה היה לא טוב לפני שנתיים, שלוש, ארבע, שכתוצאה מזה היה צריך להוסיף אתכם לעניין של גרשון.

משה גפני: מה היה לא טוב?

<יונתן עוזרי: אני אסביר את זה.

משה גפני: לא אומרים סודות בחברה.

<יונתן עוזרי: אני אסביר.

משה גפני: תגיד מה היה לא טוב ונבין - - -

<יונתן עוזרי: אני אסביר.

<יונתן עוזרי: בתכנית הזאת של החינוך ה - - -

משה גפני: רגע, אני לא יודע מה זה מחוז חרדי, אני לא בארץ.

משה גפני: אני שואל שאלה, יש מצב לא טוב, כשיש מצב לא טוב יושב משרד החינוך, כמו כל משרד אחר, זה תפקידו, לשבת למצוא פתרונות לדברים הלא טובים, ואז מביאים אנשים חדשים שעוסקים בעניין הזה ומוסיפים מחוז ומורידים מחוז, זה בסדר.

משה גפני: כדי להסביר לנו שהיה צריך את השינוי הזה תגיד מה היה לא טוב קודם.

משה גפני: מה לא היה טוב תחת גרשון, לא לימדו מקצועות טובים, מה היה לא טוב?

<יונתן עוזרי: אני אשיב.

<יונתן עוזרי: קודם כל הכול היה טוב - - -

משה גפני: אז למה שינוי?

<יונתן עוזרי: והמטרה היא לעשות את הכול עוד יותר טוב.

משה גפני: אוי באמת.

משה גפני: באמת, שבעה חודשים לא לשלם את התקצוב.

<יונתן עוזרי: רק רגע.

משה גפני: זה מה שנהיה יותר טוב.

<יונתן עוזרי: בתכנית הזו של החינוך הטכנולוגי החרדי, בשונה מכל המדינה, אני מדגיש, בשונה מכל המדינה, ורק בגלל שמדובר באוכלוסייה חרדית, בנוסף לכיתות שח"ר, שזה משאב בפני עצמו, יש משאב נוסף שנקרא תקציב תוספתי.

<יונתן עוזרי: כלומר, בשונה מילד חילוני הילד החרדי נשען על שני - - -

משה גפני: - - - תקציב תוספתי?

<יונתן עוזרי: אני אסביר.

<קריאה: לפני חמש שנים גם כן הוא קיבל - - -

<יונתן עוזרי: אם יורשה לי רק לסיים, כי קריאות הביניים האלה מאוד מפריעות.

<יונתן עוזרי: הילד החרדי מקבל שתי רגליים מהמדינה, רגל אחת, תקציב של כיתות שח"ר - - -

משה גפני: מה היה קודם?

<בנימין גמליאל: היה רק טכנולוגי.

<יונתן עוזרי: ילד חרדי מקבל - - -

משה גפני: מה היה קודם?

משה גפני: קיבל או לא קיבל?

<יונתן עוזרי: רק רגע, סליחה, דקה, תנו לסיים משפט.

משה גפני: לא קיבל.

משה גפני: אז שלא יקבל.

משה גפני: מה שהיה קודם, שלא יקבל.

<יונתן עוזרי: תנו לי לסיים משפט.

<יונתן עוזרי: ילד חרדי מקבל כיתת שח"ר, זה משאב אחד, והוא מקבל דבר נוסף שלא קיים לאף אחד אחר, תקציב תוספתי.

משה גפני: הוא קיבל את זה קודם?

<יונתן עוזרי: עבור התקציב התוספתי הזה צריך להיות גורם מפקח שמבקר אחר הניצול של המשאב הזה.

<יונתן עוזרי: קודם לכן, בתחילת הפרויקט, התקציב התוספתי ישב במינהל מדע וטכנולוגיה.

<יונתן עוזרי: המצב היה שהיה קושי למנהלים, זיהינו קושי למנהלים, שמנהל צריך לעמוד מול שלושה גורמים, הוא צריך לעמוד, בהקשר התוספתי, מול התקציבנית של מינהל מדע וטכנולוגיה, וזה בנוסף לפיקוח הפדגוגי של המפמ"רים במינהל מדע וטכנולוגיה במגמות השונים, זה אחת, הוא היה צריך לעמוד מול אגף שח"ר בהקשר של כיתות שח"ר והוא היה צריך לעמוד מול המחוז החרדי מול הפיקוח הכולל.

<יונתן עוזרי: אנחנו באנו וצמצמנו את זה, למעשה התקציב, בהוראת המנכ"לית, לא שלי - - -

משה גפני: מי קיבל את ההחלטה הזאת?

<יונתן עוזרי: המנכ"לית הנוכחית.

<יונתן עוזרי: בשנה שעברה.

<יונתן עוזרי: בשנה שעברה המנכ"לית קיבלה החלטה.

<יונתן עוזרי: היה דיון עם גרשון כהן ועם אגף שח"ר והיא קיבלה החלטה להעביר את התקנה התקציבית - - -

משה גפני: מי היה השר בתקופה ההיא?

<יונתן עוזרי: לא יודע, יכול להיות שהיה השר פירון.

<יונתן עוזרי: אני חושב.

משה גפני: לא, אם לא אז בסדר, סתם אינפורמציה.

<יונתן עוזרי: אני חושב שפירון.

<יונתן עוזרי: אבל מבחינתי - - -

<קריאה: אתה צריך לדעת.

משה גפני: לא השר הנוכחי?

<יונתן עוזרי: לא השר הנוכחי.

משה גפני: אז תגיד, סתם אינפורמציה, שנדע,

<יונתן עוזרי: לא, אבל, הרב גפני, בוא נראה רגע את הצד החיובי שבדבר ואם יש ביקורת - - -

משה גפני: אני כל הזמן רואה את הצד החיובי.

<יונתן עוזרי: אז יפה, הצד החיובי הוא כזה - - -

משה גפני: אני רואה לרגע צד אחר.

אורי מקלב: התקציב הוא דבר חיובי, גם היה קודם, הוא קיבל מעטפת ובעלות שלכם, אבל תתמקד במה שאנחנו רוצים להבין.

אורי מקלב: אתה אומר 'אם אני אתן תקציב אני אצטרך גם לפקח'.

<יונתן עוזרי: נכון.

אורי מקלב: שח"ר נותן גם תקציב והוא גם צריך לפקח.

<יונתן עוזרי: נכון.

אורי מקלב: יש דברים שאתם חושבים שיש לכם דברים מקבילים בפיקוח שלכם?

<יונתן עוזרי: יפה, אני רוצה להגיע לזה.

<יונתן עוזרי: במקום שמנהל בית ספר יצטרך לעמוד מול מינהל מדע וטכנולוגיה בהקשר של התקציב התוספתי ובנפרד מול אגף שח"ר בהקשר של המשאבים של שח"ר איחדנו את זה ולמעשה התקנה התקציבית וכיתות שח"ר יושבות באותו בית, באגף שח"ר.

<יונתן עוזרי: חסכנו את הטרטור מהמנהל, חסכנו את הטרטור הזה.

אורי מקלב: והפיקוח?

אורי מקלב: מי מוביל?

אורי מקלב: גם בזה יש גורם אחד שמפקח.

<יונתן עוזרי: בפיקוח - - -

אורי מקלב: למה דברים אחרים צריך שלושה גורמים?

<בנימין גמליאל: כמו בכל מחוז.

<יונתן עוזרי: כמו בכל מחוז, היות שזה כיתות שח"ר אגף שח"ר חייב להיכנס לשם כי יש פה משאב של שח"ר וצריכים לעמוד לפי הסטנדרטים של שח"ר, לכן יש את ממונה שח"ר שנמצא בסיפור הזה.

<יונתן עוזרי: אני למעשה, התפקיד שלי הוא לרכז את זה וגם לעשות איגום משאבים ולחשוב על ההמשך של מסלולים של טכנאים הנדסאים וכן הלאה.

<יונתן עוזרי: אני בעצם מביא את התפיסה החרדית, את ההתאמה למגזר החרדי, לאוכלוסייה החרדית, כי האוכלוסייה הזאת צריכה התאמה כמו שציינת בהתחלה, שיש לה מאפיינים ייחודיים.

<יונתן עוזרי: אני וממונה שח"ר למעשה צמצמנו את הטרטור הזה למנהלים.

אורי מקלב: מה הסיבות שאנחנו נמצאים בחודש מרץ ולא קיבלו תקציבים מספטמבר?

אורי מקלב: אולי משם, אולי מהסוף נגיע ל - - -

<יונתן עוזרי: הסיבה היא כזאת, קודם כל לצערי הרב אני מבין שבתקנות תקציביות אין מושג של מקדמות, לצערי.

<יונתן עוזרי: בתי הספר, רק בסוף חודש - - -

אורי מקלב: אחרי רבעון הם יכולים לקבל תקציב.

<יונתן עוזרי: יפה, רק אחרי רבעון, רק אחרי שלושה חודשים, הם נדרשו להגיש דוחות ביצוע.

אורי מקלב: בעצם בדצמבר כבר היו צריכים לקבל - - -

<יונתן עוזרי: מדצמבר הם היו צריכים לקבל כסף.

<יונתן עוזרי: הבעיה שבתי הספר, במעבר הזה, בתקנה, היות שהיא עברה ממינהל מדע וטכנולוגיה לאגף שח"ר ולאגף שח"ר יש את שיטת העבודה שלו איך לקרוא דוחות ביצוע נוצר פער, המנהלים לא כל כך ידעו להעביר את הדוחות בצורה מסודרת.

<יונתן עוזרי: למשל, הם הגישו דוחות ביצוע שנותנים את הביצוע של שאר בית הספר, לאו דווקא של הכיתות של הקול קורא.

<יונתן עוזרי: היה את ה'לך ושוב' הזה ועכשיו הם אמורים לקבל את הכסף.

<יונתן עוזרי: אני מניח שבדוחות ביצוע הבאים הם כבר יידעו יותר טוב איך לעשות את זה, אבל זה עניין של מינהל תקין, זאת אומרת זה נפל על מינהל תקין, לא על שום דבר אחר.

אורי מקלב: עד שיצופו דברים חדשים ואז יהיו עוד עיכובים.

<יונתן עוזרי: לא, זה לא עיכובים, אבל כשבית ספר מגיש הזנה והסעות עבור כל בית הספר ולא עבור הכיתות הספציפיות של הקול קורא אני לא יכול לשלם לו, עם כל הכבוד.

<יונתן עוזרי: אז הוא צריך לדעת איך להגיש את דוחות הביצוע.

אורי מקלב: אוקיי, מבחן התוצאה זה כישלון.

אורי מקלב: במבחן התוצאה, כשמוסד לא מקבל ולא משנה קודם כל רבעון ואחרי זה לא הנחו אותו, לא ידע טוב להגיש, כשמסבירים טוב גם יודעים איך להגיש.

אורי מקלב: לא מדובר באנשים שלא יודעים לנהל מוסדות.

אורי מקלב: לנהל מוסדות הם יודעים, במשך עשרות שנים - - -

<בנימין גמליאל: אפשר רק לומר איזה שהיא הערה?

אורי מקלב: לא, רק שנייה.

אורי מקלב: בסופו של דבר מבחן התוצאה הוא הקובע.

אורי מקלב: מבחן התוצאה שאנחנו היום נמצאים מול מוסדות חינוך, שאנחנו חושבים שיש להם באמת את הצורך שהם יגדלו והרצון שאנשים שייקחו על עצמם להרחיב את המוסדות שלהם, להרחיב את הכיתות כפי שיש צורך לאומי - - -

<יונתן עוזרי: לגבי העניין הזה אני רוצה לציין - - -

אורי מקלב: רק שנייה.

אורי מקלב: מוסד שלא מקבל תקציב במשך תקופה כל כך ארוכה, פעם בגלל סיבה שהוא סובל מעודף רגולציה, מכפל פיקוח, ואני מניח, תיכף נשמע אותם, שכל אחד נותן הוראה אחרת בנושאים האלה, בממשקים שיש, זאת המציאות, זה חייב להיות, בסופו של דבר אנחנו מקבלים תוצאה כזאת.

אורי מקלב: אנחנו באים כאן, מעבר לכך שרצינו וחשבנו לקדם את זה, לראות איך אנחנו משפרים את הדברים אנחנו נמצאים שני צעדים אחורה, וזו המציאות.

אורי מקלב: אי אפשר לקחת את זה בשוויון נפש.

<יונתן עוזרי: המציאות היא לא זו.

אורי מקלב: או להגיד שמה לעשות שלא יודעים להגיש ועכשיו 'הם צריכים להגיש, אנחנו נבדוק את זה'.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום במרץ.

<בנימין גמליאל: סליחה, קודם כל זאת לא המציאות - - -

אורי מקלב: אני אתן לך לענות, אני רוצה להוסיף אחרים, שתוכל לענות על כמה דברים ביחד.

אורי מקלב: יש כאן בקשה של ד"ר סלאח רפאד, מפקח מדע וטכנולוגיה.

<סאלח רפאד: ברשת הארצית סכנין.

משה גפני: אתה משרד המדע?

<סאלח רפאד: לא, אני שייך לרשת, שיש בה יותר מ - - -

אורי מקלב: רשת סכנין, זה בעצם רשת חינוך.

<סאלח רפאד: חלקה שייך למשרד החינוך וחלקה שייך למשרד הכלכלה.

<סאלח רפאד: הרשת באמת היום, אני באמת רוצה לדבר על התרומה שלה לתעשייה.

<סאלח רפאד: היום אתם צריכים לדעת שרוב בוגרינו היום משתלבים בתעשייה במדינת ישראל וגם תעשייה עתירת ידע, למשל כיל, ישקר.

<סאלח רפאד: רק לפני שבוע בשני יישובים כמעט 140 רופאים עברו את המבחן במגזר הערבי, ולכן אני רוצה ואני מבקש מגרשון שבאמת יאשר לנו פתיחת מגמות כמו מערכות רפואיות, ביו טכנולוגיה, שאנחנו מתקשים לפתוח את המערכות האלה.

משה גפני: מול מי אתם עומדים במשרד?

<סאלח רפאד: עומדים מול גרשון כהן ומול משרד הכלכלה, עובדים מול שני משרדים.

משה גפני: לא, אבל במשרד החינוך מול מי?

<סאלח רפאד: במשרד החינוך מול גרשון כהן.

משה גפני: אתם שייכים לאיזה מחוז?

משה גפני: משהו?

<סאלח רפאד: אנחנו בכל המחוזות, עובדים מהצפון עד הדרום.

משה גפני: זאת אומרת אם אתם צריכים משהו אתם פונים לגרשון כהן, הוא מאשר לכם, לא מאשר.

<סאלח רפאד: נכון, בדיוק.

משה גפני: אתם מבקשים לבקש מגרשון כהן שיאשר לכם את המגמות החדשות של - - -

<סאלח רפאד: את המגמות החדשות - - -

משה גפני: אני מצטרף לבקשה שלו.

<גרשון כהן: לא, היא לא מקובלת.

משה גפני: היא לא מקובלת?

<גרשון כהן: לא.

משה גפני: אני רוצה לדבר איתך בארבע עיניים, אולי פרוטקציה.

משה גפני: רגע, שנייה, שנייה.

<גרשון כהן: תבוא, תגיש בקשה, אנחנו לא נעשה את זה - - -

משה גפני: בסדר.

<גרשון כהן: לא, אני רוצה שתבין.

משה גפני: למה לא?

<גרשון כהן: אני אסביר.

<גרשון כהן: פתיחת מגמות היא על פי צרכים אמיתיים של השוק.

<גרשון כהן: הוא דיבר על מגמה של מערכות רפואיות, היום זה אופנה, בכל בית ספר במגזר הערבי פותחים מערכות רפואיות.

<גרשון כהן: זה לא ככה, אנחנו נציף את השוק באנשים חסרי יכולת להתפרנס, לכן אנחנו בודקים את זה.

משה גפני: אני מציע שתיפגש איתו, תשכנע אותו למה זה מקצוע שהמקצוע הזה הוא מקצוע ישים במגזר הערבי.

משה גפני: סתם ללמד תלמידים ובסוף - - -

<גרשון כהן: תאמין לי שאני פותח המון מגמות במגזר הערבי ופיתחתי מאוד מאוד את המגזר הערבי, אין להם שום תלונות.

משה גפני: הוא לא בא אליך בטענות.

<סאלח רפאד: יש מחסור רב במדינת ישראל - - -

<גרשון כהן: אבל מה לעשות, יש דברים שאנחנו, איך אומרים?

<גרשון כהן: כמו שתבוא - - -

משה גפני: בסדר, אני יכול לבקש ממך שתפגוש אותו?

משה גפני: שהוא ישכנע אותך?

<גרשון כהן: כל יום שני וחמישי הוא אצלי במשרד.

משה גפני: תבוא גם ביום שלישי.

<סאלח רפאד: מה לעשות, היהודים היום רוצים היי טק, לא רוצים רפואה, רובם לא הולכים לכיוון הזה, הערבים הולכים.

משה גפני: בסדר, גרשון שמע את בקשתך להיפגש איתו.

<סאלח רפאד: כן, אבל יש עוד דבר אחד, אנחנו למשל לא מקדמים תקציב, תקנת רשתות.

<סאלח רפאד: למשל אורט מקבלת 10 מיליון שקל, עמל מקבלת, אנחנו לא מקבלים, למה אנחנו לא נקבל?

<סאלח רפאד: צריך לשנות את התקנה הזאת.

משה גפני: למה?

<גרשון כהן: קודם כל הוא כן מקבל.

<גרשון כהן: הוא מקבל את זה בקול קורא אחר, חילקנו את זה, הוא מקבל את זה.

<סאלח רפאד: אני מדבר על תקנת רשתות.

<קריאה: אבל אתה מקבל בכובע אחר.

<גרשון כהן: אל תנצל את הבמה הזאת ל - - -

משה גפני: רק שנייה, גרשון, אל תבלבל אותי, אני לא יכול להבין את הכול ביחד.

משה גפני: באיזה קול קורא הוא מקבל?

<גרשון כהן: יש תקנת הרשתות - - -

משה גפני: הבנתי, באיזה קול קורא הוא מקבל?

<גרשון כהן: קול קורא כמו כל היהודים, הערבים - - -

משה גפני: מה למשל?

<גרשון כהן: יש עכשיו באוויר קול קורא למגמות חדשות ויש קול קורא - - -

משה גפני: זה תוספתי?

<גרשון כהן: כן, כן.

<סאלח רפאד: כן, זה תוספתי, זה אני מקבל.

משה גפני: אבל זה תוספתי?

<גרשון כהן: והוא מקבל, ודאי שהוא מקבל.

משה גפני: אני בהתחלה נבהלתי, אני רציתי להציע להם שהם יהיו ממש חרדים.

משה גפני: אני הבנתי מהמפקח שיש לחרדים משהו תוספתי.

<גרשון כהן: אין בעיה, מצוין.

משה גפני: התברר לי שאין לחרדים תוספתי, יש תוספת פה ותוספת פה ותוספת פה ותוספתי כזה והזנק וכל מיני דברים.

משה גפני: אין לחרדים תוספתי.

<גרשון כהן: תוספות שוויוניות.

<גרשון כהן: שוויוניות.

אורי מקלב: אני חשבתי שרצית להציע להם להיות בסכנין.

משה גפני: אל תעברו לשום מקום, כולם אותו דבר.

<קריאה: אם זה לא היה מצחיק זה היה עצוב.

אורי מקלב: אני רציתי להפוך, שהם יהיו בסכנין.

משה גפני: לא, יש לו בעיות, אני כבר מזהה.

משה גפני: וסיכמנו שהוא ייפגש עם גרשון ביום שלישי.

<גרשון כהן: שלישי?

משה גפני: שלישי, בגלל ששני וחמישי אמרת שהוא אצלך.

<סאלח רפאד: אבל, הרב, בשנה שעברה הפנית את השאלה לגרשון והוא אמר שזו החלטת ממשלה.

משה גפני: על מה?

<סאלח רפאד: אני דיברתי על המגזר הדרוזי, אני גם נציג המגזר הדרוזי, מה לעשות, לא רק המגזר הערבי ואמרתם שהמגזר הדרוזי, למרות שאתם מדברים על נאמנות, הכול חארטה בארטה, הוא לא מקבל שום דבר.

<סאלח רפאד: אני אביא עכשיו עשרים דוגמאות בחינוך שאנחנו לא מקבלים.

<סאלח רפאד: למשל, על פי קריטריונים מגיע לנו שני בתי ספר למחוננים, לא מקבלים אף אחד, אין לנו.

<סאלח רפאד: מרכז מעבדות בנגב, שאני הבאתי את זה להחלטת ממשלה, פתחו את זה בשני מגזרים ואנחנו לא קיבלנו את זה.

<סאלח רפאד: אני יכול לתת דוגמה גם למשל לא מקבלים - - -

משה גפני: אני קיימתי דיון קשה בשבוע שעבר על הדרוזים עם הסיפור של הפקעת הקרקעות.

משה גפני: אני פותר את הבעיה - - -

<סאלח רפאד: לא רק זה, 90% מהאדמות שלנו, כמו שאמרת, אינן, הצעירים שלנו שמשתחררים - - -

משה גפני: כן, בסדר, אבל אני פותר את זה, אני פותר, וזה לא נושא הדיון.

<סאלח רפאד: ואני רוצה להגיד לכם דבר אחד, בית ספר אחד, יצאו ממנו שלושה טייסים, ואם אתם משקיעים בחינוך הטכנולוגי במגזר הדרוזי יש מחסור רב בכל מה שקשור לצה"ל בהרבה מקצועות.

<גרשון כהן: אנחנו בעד לגמרי.

משה גפני: אני מציע, גרשון, אתה תיקח את הנושא ברצינות - - -

<סאלח רפאד: אני מנצל את הבמה הזאת ואני אומר לכם - - -

משה גפני: גרשון, אני יודע שאתה עושה, אבל אם הוא בא לפה לוועדה והוא מנהל את הרשת הזאת ויש לו את הדברים שהוא אומר כאן, אני חושב שאתה צריך לקרוא לו לשיחה מיוחדת.

<גרשון כהן: אנחנו מטפלים בזה.

<גרשון כהן: מה שהוא בא להגיד לך, יש החלטות ממשלה, החלטות הממשלה קובעות, נניח במגזר הבדואי בדרום, 3708, ה - - - ערביות, 4195, הוא רוצה החלטת ממשלה מיוחדת בשבילו.

משה גפני: אני הבנתי, גרשון.

<סאלח רפאד: אבל מי קובע?

<סאלח רפאד: אנחנו כאן בכנסת.

<סאלח רפאד: מי קובע?

<סאלח רפאד: הוועדה הזאת קובעת?

משה גפני: מאה אחוז, אני מסכים איתך.

<סאלח רפאד: אני יכול להיות שותף לדיון הזה?

<סאלח רפאד: יש הרבה דברים שחסרים לנו.

משה גפני: בסדר גמור.

אורי מקלב: תודה, בני, בסוף יהיו לך הדקות הכי רבות כאן.

<בנימין גמליאל: לא, אני שומע דברים שפשוט מאוד אני - - -

אורי מקלב: לא, עוד לא עכשיו.

משה גפני: לא, אבל אם יש אחרים - - -

אורי מקלב: יש שלמה מויאל, חבר הנהלה ויושב ראש המחלקה לחינוך טכנולוגי בארגון המורים העל יסודיים.

אורי מקלב: בבקשה, שלמה.

<שלמה מויאל: למעשה אני בא לדבר בדיוק בתחום הזה של המורים עצמם.

<שלמה מויאל: כידוע, יש מחסור רב במורים טכנולוגיים במדינת ישראל, אפילו בצה"ל.

<שלמה מויאל: המטרה היא לבקש במקום הזה, וחבל שגרשון כהן יצא, לבקש החרגה.

<שלמה מויאל: אני מבקש החרגה.

<שלמה מויאל: גרשון, נציג משרד החינוך, יצא.

<שלמה מויאל: אם אני לוקח כדוגמה, אני מבקר המון בבתי ספר בארץ בתור חבר ארגון המורים, חבר ההנהלה בחינוך הטכנולוגי, לדוגמה בקרית ארבע, מעלה אדומים, ישנם מורים שמגיעים ממרכז הארץ כדי ללמד והמנהלים מבקשים שאותם מורים יעבדו אפילו מעל משרה, כי אין פשוט להשיג.

<שלמה מויאל: לכן באמת הנושא הזה של החרגה ולתת מענה, בוודאי במגזר החרדי, למורים טכנולוגיים, לאפשר להם לעבוד יותר ממשרה אחת, כי אנחנו יודעים שברפורמות החדשות המשרות מוגבלות עד ל-1.25.

<שלמה מויאל: זאת נקודה אחת.

<שלמה מויאל: נקודה שנייה שאני מזכיר.

<שלמה מויאל: אני גם מכיר את מה שיושב ראש הוועדה אומר, לצערי התקציבים לא מגיעים למקומות הנכונים, למרות שהמדינה כן, לבעלויות למיניהן, לא נותנת לאותם בתי ספר את מה שמגיע להם ולכן אם אפשר - - -

אורי מקלב: זה גם פוגע בשכר המורים?

<שלמה מויאל: בדיוק, זה - - - בקריות לפני מספר שנים, לסמן את המשכורות של המורים.

<שלמה מויאל: המורים היו מקבלים משכורת ב-25 בחודש במקום ב-1 או ב-5 ושם הייתי צריך - - -

אורי מקלב: הרשתות צריכות להקים חשבון בנק נפרד עבור המשכורות של המורים?

אורי מקלב: אני חושב שזה מגיע בשני מסלולים.

<שלמה מויאל: בדיוק, בקריות יש חשבון נפרד - - -

אורי מקלב: שני חשבונות נפרדים.

אורי מקלב: חשבון נפרד למורים, כדי שלא ייפגע, גם אם לרשת יקרה חס וחלילה משהו, שכר המורים.

<שלמה מויאל: רק שראש הרשות לא משחק עם הספקים, קודם כל את השכר של המורים.

אורי מקלב: גרשון, זה אתה.

משה גפני: גרשון, הוא ביקש שמורים בחינוך הטכנולוגי יוכלו לעבוד יותר ממשרה.

<קריאה: יותר ממשרה 25.

<שלמה מויאל: החרגה.

<קריאה: אני תומך - - -

<גרשון כהן: יש חוסר במורים.

משה גפני: זה מה שהוא אמר.

<גרשון כהן: אמרתי, ידנו קלה למורים חריגים בגלל החוסר.

<גרשון כהן: הלוואי שהיינו יכולים לגייס עוד מורים.

אורי מקלב: אבל הם רוצים להגדיל - - - חלק מהפתרון זה - - -

<גרשון כהן: ידנו קלה.

<גרשון כהן: ברגע שמורה מבקש פרטני ידנו קלה.

אורי מקלב: יפה, תודה רבה.

<שלמה מויאל: עוד משפט קצר.

<יוכבד פנחסי-אדיב: אפשר לקחת הנדסאים, לעשות להם מסלול להוראה.

<יוכבד פנחסי-אדיב: זה היה פעם, אפשר להחזיר את זה.

<שלמה מויאל: בדיוק, אמת, זה מה שרציתי.

<יוכבד פנחסי-אדיב: לא תהיה שום בעיה - - -

<גרשון כהן: סליחה, אתם מתפרצים לדלת פתוחה.

<גרשון כהן: בגלל הבעיות שהיו במל"ג, אנחנו הגשנו מתווה, המל"ג גם בנה מתווה, לקח הנדסאים, להכשיר אותם לתואר אקדמי, אמור היה לצאת - - -

<יוכבד פנחסי-אדיב: לא קורה שום דבר.

<יוכבד פנחסי-אדיב: אל תתבלבלו ולכן לא יהיו מורים.

<גרשון כהן: מי לא מדבר על זה?

<יוכבד פנחסי-אדיב: זה לא קורה.

<שלמה מויאל: להכשיר הנדסאים להוראה.

<קריאה: אני מצטרף אליו.

<יוכבד פנחסי-אדיב: - - - הנדסאים לתעודת הוראה, תגמרו, תקבלו מרצים.

<יונתן עוזרי: גם במגזר החרדי, במסגרות החרדיות, יש לנו את המסלול הזה.

אורי מקלב: אנחנו נפנה למל"ג בסיכום של הישיבה.

<גרשון כהן: רגע, סליחה, יש חוק עיסוק בהוראה, שהכנסת הזאת מחוקקת חוקים, אנחנו חייבים לכבד את הכנסת, את החוקים.

<גרשון כהן: מדובר בחטיבה עליונה על אנשים בעלי תואר ראשון.

<גרשון כהן: לא אני קבעתי את החוקים האלה, זה כנסת ישראל קבעה אותם.

משה גפני: מה הבעיה?

<יוכבד פנחסי-אדיב: עושים עדכון חוק.

אורי מקלב: אוקיי, אנחנו יכולים לשנות את זה, יכולים להתאים את זה.

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: אומר יושב ראש הוועדה, אחד מהסיכומים שהוא רוצה לקבל זה לפנות למל"ג לבצע את העניין של ההנדסאים.

משה גפני: אם זה ינגוד את החוק זה לא יהיה.

משה גפני: אם אפשר - - -

<גרשון כהן: אנחנו לא מאפשרים הנדסאים להוראה, זה מה שהם רוצים.

אורי מקלב: אבל יש לך מתווה, גרשון - - -

<גרשון כהן: זה היה פעם.

<גרשון כהן: סליחה, ללמד סייבר עם כל הכבוד וללמד מערכות מידע דיגיטליות וללמד הנדסת תוכנה וללמד ביו טכנולוגיה ואני אתן לך עוד רשימה ארוכה, מה לעשות?

<יוכבד פנחסי-אדיב: במקרה ביו טכנולוגיה, אין שום בעיה להנדסאי, הוא יוצא אפילו ברמה הרבה יותר גבוהה - - -

<גרשון כהן: רק לידיעתך, זה לא הוויכוח, אבל ביו טכנולוגיה בעבר היו צריכים להגיע לתואר שני.

<גרשון כהן: זה רק בשנים האחרונות.

אורי מקלב: אני חושב שאנחנו צריכים לקיים ישיבה מיוחדת בעניין הזה לפתרון של מצוקת ההוראה.

אורי מקלב: זה נמצא לא רק בטכנולוגי, זה נמצא באופן כללי.

<יונתן עוזרי: במגזר החרדי יש לנו גם בעיה עם מורים, אני רוצה רק לציין שבשנה הבאה זה יחריף, בגלל עוז לתמורה.

<יונתן עוזרי: אצלנו מלמדים אחר הצהריים את לימודי החול, זאת אומרת אלה מורים שאם הוא עובד 24 שעות בשנה הבאה נגיד בעמל, אז בשנה הבאה כבר יש לו 40 שעות שבועיות, הוא לא יכול לעבוד עוד רבע משרה או עוד שלושת רבעי משרה במסגרת חרדית אחר הצהריים.

משה גפני: בסדר, מאה אחוז, אנחנו יודעים שקשה להיות חרדי.

<יונתן עוזרי: לא, אני אומר שצריך - - -

משה גפני: בסדר, מדברים על עוז לתמורה, שכן להיכנס לזה.

משה גפני: מה זה קשור עכשיו לדיון?

אורי מקלב: לא, הוא רוצה להגיד שהמורים האלה בעוז לתמורה כבר עובדים היום יותר מ-24 שעות.

משה גפני: למה, נרד מהארץ?

משה גפני: מה לעשות?

אורי מקלב: עוז לתמורה זה אומר 40 שעות, אתה אומר שטכנית הוא לא יכול - - -

<יונתן עוזרי: הוא לא יכול לעבוד אחר הצהריים.

<קריאה: את המכללות זה לא כולל.

אורי מקלב: אנחנו נקיים על זה דיון, יחד עם עוד מחסור בכוחות.

אורי מקלב: ישבתי עם מנכ"לית אינטל, היא שאלה מה אינטל יכול לתרום עוד לחברה, לעוד בתי ספר טכנולוגיים.

<קריאה: שהם יביאו את האנשים שלהם.

<קריאה: שהם יביאו מורים.

<קריאה: שלא יבואו להרצאות, אלא יעשו.

<קריאה: לא לדבר, אלא לעשות.

אורי מקלב: אנחנו אמרנו שאם באמת היא תדרבן וגם תשפה בהתאם והיא תביא כוחות, יש לה עובדים מוכשרים מאוד, אבל יש להם גם כוחות הוראה.

<קריאה: אנחנו מחר בבוקר נכניס אותם להוראה.

אורי מקלב: רבותיי, אריה אשד, מנכ"ל איגוד המוסכים בישראל.

<אריה אשד: נקודה אחת אני רוצה להאיר, כמי שרואה וצופה פני עתיד בעניין של הכשרה מקצועית בישראל וכמי שמשתף פעולה גם עם משרד החינוך בעניין של הכשרה טכנולוגית.

<אריה אשד: אני חושב, יש פה אנשים ממשרד הכלכלה וגם ממשרד החינוך, אני חושב שאחת הטעויות שהיו בעבר, שהיה פיצול בחינוך הטכנולוגי ולא הכול היה תחת הכפפה של משרד החינוך.

<אריה אשד: הפיצול הזה שאדוני היושב ראש, או חבר הכנסת גפני, דיברתם על פיצול למשרד הכלכלה יצר כאוס, כי בסופו של דבר מי שהוסלל למסלול טכנולוגי יצא בלי תעודת בגרות ובלי תעודה אחרת ולמעשה ההפרדה הזאת בין המשרדים גרמה לאנשים שהלכו למסלול טכנולוגי לצאת בלי כלום.

<אריה אשד: העניין שמשרד החינוך לקח על עצמו שהוא ירכז את כל הנושא הזה, אני מדבר על השלב של התיכון, הוא מבורך, הוא צריך לצאת ממשרד הכלכלה וצריך להוביל אותו, שאנשים שהולכים למסלול הטכנולוגי ויוצאים בסוף מסלול הלימודים יוצאים גם עם תעודת בגרות וגם עם תעודת הכשרה מקצועית ראויה.

<אריה אשד: תודה.

אורי מקלב: חשוב מאוד.

אורי מקלב: דרך אגב, בלימודי תעודה במשרד הכלכלה לומדים גם לימודי מוסך ודברים כאלה?

<אריה אשד: כן, אבל אין להם שום משמעות.

<אריה אשד: הם לא יכולים לעשות עם זה אחר כך כמעט כלום, לפחות אם הם רוצים להמשיך ללמוד במסלולי לימודים אחרים מתקדמים יותר.

<קריאה: אתה גם טועה וגם מטעה.

<קריאה: וחבל שכך.

אורי מקלב: אני אתן לכם את האפשרות להגיב.

משה גפני: אדוני היושב ראש, קודם כל אני רוצה לומר שממשלת ישראל לא עושה די בעניין הזה.

משה גפני: זה שאנחנו נמצאים עדיין במצב שיש את משרד החינוך ויש את משרד הכלכלה, אני לא חושב שזה דבר נכון, צריך לקבל החלטה.

משה גפני: אני אמרתי את זה, חלק אני מדבר בהומור, אבל אמרתי דבר רציני, אמר לי ראש הממשלה שבשבועיים הקרובים עומדים למנות שר כלכלה, אני מתכוון לדבר איתו.

משה גפני: אחד מהדברים זה הנושא של החינוך הטכנולוגי, צריך לקבל החלטה, זה צריך להיות במקום אחד, זה כנראה צריך להיות רק במשרד החינוך, אבל צריך שיתוף פעולה עם משרד הכלכלה, אני לא רוצה להביע עמדה בעניין הזה.

משה גפני: אני רק אומר דבר אחד, זה שמגמגמים בעניין, הממשלה מגמגמת בעניין של החינוך הטכנולוגי זה נזק עצום.

משה גפני: צריך לדון גם על הנושא של המורים, שהעלה מר שלמה מויאל, גם הנושאים האלה וגם הדיון הזה, האם הנדסאים יכולים להיות מורים, כן או לא, האם יש מקצועות שהם כן יכולים ללמד.

משה גפני: זה שיש מחסור במורים בחינוך הטכנולוגי, הממשלה צריכה לתת את הדעת על העניין הזה, זה לא דבר שנמצא היום בשוליים.

משה גפני: היום, כפי שאמרתי בתחילת הדברים, הנושא הטכנולוגי נמצא בליבת העניין של מערכת החינוך וצריך לטפל בעניין הזה.

משה גפני: עכשיו אני רוצה לומר לגבי הנושא של החינוך החרדי.

משה גפני: אני לא נותן ציונים לשר לשעבר שי פירון.

משה גפני: לא יודע, יכול להיות שהוא התכוון לטובה, לא יודע, אין לי מושג, אבל יש כבר את מבחן התוצאה.

משה גפני: אני חלקתי על זה אז ואני חולק על זה גם היום.

משה גפני: במבחן התוצאה כל הזמן אומרים לציבור החרדי, תשמע, חינוך טכנולוגי, ללמוד את כל המקצועות ולהיות כמו כולם, פתאום הולכים ומבודדים אותנו, כשהכול היה בסדר.

משה גפני: היה חינוך טכנולוגי, היה גרשון שאחראי על העניין הזה, היה את הצוות שלו במשרד החינוך, הכול היה פשוט והכול היה בסדר.

משה גפני: החינוך הטכנולוגי גדל, גרשון הביא מקצועות שאנחנו יודעים שהדבר הזה התפתח, למה היה צריך לשנות?

משה גפני: למה?

משה גפני: הרי אנחנו רוצים להיות כמו כולם.

משה גפני: אל תיתנו לנו תווית של חרדים, לא רוצים את זה, מיותר, ועוד במיוחד שמגיע המפקח ואומר שהחרדים גם מקבלים תקציב תוספתי.

משה גפני: אם יש פה עיתונאי, מחר יש לנו כותרות ראשית, 'כדאי להיות חרדי במדינת ישראל בגלל שמקבלים תוספת', לא חשוב שכולם מקבלים - - -

<גרשון כהן: גם הערבים מקבלים, כל המגזרים.

משה גפני: והיהודים לא מקבלים?

<גרשון כהן: לא קשור.

משה גפני: קשור.

<קריאה: הרב גפני, אתה מפספס משהו.

משה גפני: אני לא מפספס שום דבר.

<קריאה: אתה מפספס, אתה מסתכל במקורות - - -

אורי מקלב: סליחה, אתה לא ברשות דיבור.

משה גפני: אני ממשיך ואני אומר שאין תקציב תוספתי.

משה גפני: האגף לחינוך טכנולוגי במשרד החינוך לא מפלה לרעה ולא מפלה לטובה אף אחד.

משה גפני: כל דבר הוא פועל באופן מקצועי, על כל אחד אפשר להעביר ביקורת, אין חרדים שמקבלים תוספת לעומת איזה שהוא מקום אחר, בית ספר טכנולוגי של אורט או בית ספר טכנולוגי של אני לא יודע מי או בית ספר במגזר הערבי או הדרוזי.

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: ידענו את זה תמיד והיה אפשר לחיות עם העניין זה.

משה גפני: להיפך, יש התפתחות בחינוך הטכנולוגי מטבע הדברים במגזר החרדי.

משה גפני: הייתה החלטה של ועדת המדע של הכנסת לאחר דיון ארוך, ביקשנו לא לעשות את השינוי הזה, ביקשנו להשאיר את זה באותו מקום, שאף אחד לא ידאג לנו.

משה גפני: אנחנו אמנם חרדים, אבל לאט לאט אנחנו מתפתחים, לאט לאט אנחנו מתחילים לקבל שכל, אנחנו רוצים להיות כמו כולם, מה הסיבה שאנחנו צריכים להיות שונים?

משה גפני: לא לומדים אצלנו את המקצועות האלה שלומדים באורט או בעמל או ברשת של סכנין?

משה גפני: מה?

משה גפני: אם לא לומדים את זה לא יאשרו לנו, אם לומדים את זה למה אנחנו צריכים להיות שונים?

משה גפני: עכשיו אני אומר לכם במבחן התוצאה, איך התוודעתי לעניין הזה?

משה גפני: אני הייתי בטוח שהכול בסדר, התוודעתי כשבאתי לאור משה, אבל זה לא רק אור משה, אחרי זה קיבלתי מכולם את אותה הודעה, מעכבים תקציבים בגלל שצריך שלוש חתימות.

משה גפני: פשוט לגמרי.

משה גפני: אם רוצים לחסל את החינוך הטכנולוגי החרדי צריך להשאיר את המתכונת הנוכחית, לא יחזיקו מעמד.

<קריאה: זה לא יכול, אני חייב לומר.

משה גפני: אתה לא יכול להתערב לי באמצע.

משה גפני: עם כל הכבוד, דבר על התקציב התוספתי של החרדים כדי שתהיה כותרת.

משה גפני: ולכן כל החלק הזה של החינוך הטכנולוגי החרדי, אנחנו לא רוצים טובות, אנחנו לא רוצים פיקוח מיוחד, אנחנו לא רוצים הנהלה מיוחדת.

משה גפני: יושב פה המנהל של הרשת, הוא אומר 'אני לא שייך לשום מחוז, אני שייך לגרשון, אני נפגש איתו כל שני וחמישי', יושבים פה החינוך הטכנולוגי החרדי, חלקם לפחות, אומרים 'לא רוצים מחוז, אנחנו לא רוצים, אנחנו רוצים להיות כמוהו, אנחנו רוצים להיות כמו כל אחד אחר'.

משה גפני: היה טוב לנו שם, התפתחנו, היינו מגיעים היום למגמות הרבה יותר גדולות והרבה יותר חדישות, הרבה יותר מודרניות והרבה יותר עכשוויות, אל תפריעו לנו.

משה גפני: רצה השר לשעבר שי פירון, הוא רצה לעשות אולי יותר טוב, נכשל כישלון מוחלט, מוחלט, לא התקדם שום דבר, לא התפתח שום דבר, נהיו קשיים.

משה גפני: אז אם הכוונה שלו הייתה לעשות קשיים אז הוא הצליח.

משה גפני: אם הכוונה שלו הייתה לפתח את החינוך הטכנולוגי החרדי, הוא נכשל כישלון מוחלט.

משה גפני: יש החלטה של הוועדה, החלטה מלפני שנה וחצי, אני לא מבין איך יש למשרד החינוך את האומץ כך להתעלם לחלוטין מהחלטה של ועדה של הכנסת.

משה גפני: אני לוקח את זה בכל הרצינות, היות שגם הייתי פה היושב ראש, אבל לא רק בגלל זה, הסיפור הזה לא ייגמר בטוב.

משה גפני: אם לא תחליטו מיד ותגידו למנכ"לית שאנחנו מבקשים, לא רוצים טובות, רוצים גרשון כהן.

משה גפני: לא רוצים משהו אחר.

משה גפני: אתם אנשים מאוד נחמדים, שניכם, אנחנו לא רוצים אתכם, אנחנו רוצים אותו.

משה גפני: היה טוב לנו איתו, הכול בסדר, אתם הגעתם, נהיה רע.

משה גפני: למה עושים לנו את זה?

משה גפני: מה חטאנו?

משה גפני: מה פשענו?

משה גפני: נכון, אנחנו מודים בחטא הזה שאנחנו חרדים, אבל לא יותר מזה, הכול בסדר.

משה גפני: אם זה לא יחזור חזרה, אני אומר לכם, אני חבר כנסת, אני גם יושב ראש ועדה, אתם לא תזלזלו בכנסת, לא אתם, לא המנכ"לית שלכם, לא אף אחד.

משה גפני: יש החלטה מקצועית, נכונה.

משה גפני: זה לא יימשך.

משה גפני: פשוט לא יימשך, אתם גם תראו את זה בכל מיני דברים שאתם תצטרכו מהכנסת.

משה גפני: אנחנו רוצים שזה יחזור אליו, לא רוצים את הטובות, לא של השר לשעבר, שי פירון, ולא את הטובות של היום.

משה גפני: זה פגע בחינוך הטכנולוגי החרדי, זה גרם לכך שאי אפשר היה לפתח מקצועות חדשים, בגלל שהיו קשיים כלכליים, אי אפשר היה להביא מורים טכנולוגיים בגלל שלא היה כסף, מה שאצל כל האחרים היה.

משה גפני: הדבר הזה לא יימשך.

משה גפני: יש במשטר דמוקרטי הפרדת רשויות, הכנסת מפקחת על עבודת הממשלה, הכנסת החליטה בפיקוח על עבודת הממשלה החלטה מאוד ברורה, הרשות המבצעת לא קיימה את ההחלטה של הרשות המפקחת, אני מציע לכם לסיים את העניין הזה ועכשיו.

משה גפני: אם זה לא יסתיים, לרשות המפקחת יש גם שיניים.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: הייתי רוצה לסכם בדברים שלך, אבל יש כמה שביקשו זכות דיבור, אז אני חייב ורוצה לתת להם גם כן.

אורי מקלב: גיא כהן, מהנוער העובד והלומד, בבקשה.

<גיא כהן: שלום רב לכולם, אנחנו מפעילים מדריכים בבתי הספר המקצועיים של משרד הכלכלה ומשמשים כאיגוד המקצועי לנערים עובדים בארץ.

<גיא כהן: רציתי לעשות הפרדה, חשובה בעיניי, בין בתי הספר של משרד הכלכלה ומשרד החינוך, ביחס לדברים שלך, הרב גפני.

<גיא כהן: משרד הכלכלה מאפשר לנערים להתנסות ביום עבודה מעשי אחד או שניים בשבוע, דבר שמאפשר לחניכים טעימה מעולם העבודה, שהיא חשובה בעיניי, היא מקצועית בעיניי, והמעבר למשרד החינוך, אני חושש גם מדברים שראינו בשנה-שנתיים האחרונות, שיבטל את אותו יום.

<גיא כהן: חוק החניכות כיום יושב תחת משרד הכלכלה, לא תחת משרד החינוך, צריך לוודא שבאמת במידה שהמעבר למשרד החינוך מתקיים, אותו יום עבודה או שניים נשמרים, דואגים לשמור עליו, דואגים לפתח אותו, שהוא לא יבוטל, אנחנו מבקשים לקבל התחייבות לדבר הזה, במידה שאפשר, כי יש לזה ערך חינוכי ומעשי עצום.

<גיא כהן: תודה.

משה גפני: קיבלת.

<גיא כהן: תודה.

אורי מקלב: את דיברת בוועדת הכלכלה הבוקר.

<ענבר אדמון: כן.

אורי מקלב: את רוצה להגיד במשפט אחד?

אורי מקלב: דיברת דברים מאוד לעניין, אז במשפט אחד.

<ענבר אדמון: אני מנהלת קשרי ממשל בעמותת תפוח.

<ענבר אדמון: אנחנו עובדים היום עם 350 עובדים בפריפריה החברתית והגיאוגרפית, כשאחד הדגשים המרכזיים של העשייה שלנו זה ההכשרות המקצועיות.

<ענבר אדמון: דיברתי בעיקר על התכניות להכשרות שלנו לגילאי 18 פלוס, אנחנו עובדים גם בתחום הפורמלי, עיקר העשייה שלנו היא בעבודה מול מחנכים בתחום הפדגוגי וצוותי ההוראה.

<ענבר אדמון: מעבר לכך אנחנו מפעילים את ארגון הנוער הטכנולוגי שלנו, נט"ע, כששם אנחנו מתעסקים ב-1,500 בני נוער מדי שנה.

<ענבר אדמון: זהו, זה הכול.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: נציגי צה"ל, רוצים להוסיף משהו בעניין?

<יובל גרינברג: לא, אין מה להוסיף.

<רוית צרפתי: אני נציגת משרד הביטחון, נציגת הקרן לקליטת חיילים משוחררים ואני רציתי לומר שהדיון הזה, אנחנו באים בפרק השני, פרק ב' - - -

משה גפני: אישרו עכשיו בוועדת חוץ וביטחון את המורים החיילים.

משה גפני: זה יכול להועיל פה גם.

<רוית צרפתי: מה שאני רוצה לומר זה שאנחנו מטפלים בחיילים אחרי השחרור ואנחנו גם כן משתלבים ונותנים סיוע לחיילים משוחררים בהכשרות מקצועיות בלימודי טכנאים והנדסאים, במימון של 90% שכר לימוד בשנה הראשונה וגם במקצועות ליבה בשנה השנייה.

<רוית צרפתי: אנחנו מדברים על כ-6,000 או 7,000 חיילים משוחררים בשנה שמקבלים סיוע במכללות שלומדים במסלולים המוכרים במה"ט.

<רוית צרפתי: בתחום ההכשרה המקצועית אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם משרד הכלכלה ועם צה"ל וכמובן עם מעסיקים שונים במשק, אנחנו פותחים הכשרות מקצועיות שנדרשות בשוק העבודה.

<רוית צרפתי: אנחנו מאוד מאמינים בשיתוף הפעולה הזה.

<רוית צרפתי: לפני כשבוע חתמנו על אמנה עם משרד הכלכלה, עם צה"ל, עם ראש האגף הטכנולוגי והלוגיסטי, עם התאחדות התעשיינים, במסגרת פרויקט מקצוע לחיים.

<רוית צרפתי: הפרויקט הזה משלב בהכשרות מקצועיות חיילים שעומדים לקראת שחרור ונותן להם איזה שהוא רצף בין השירות לשוק האזרחי.

<רוית צרפתי: עד עכשיו הכשרנו במסגרת הפרויקט משהו כמו 1,000 חיילים משוחררים בשנתיים וחצי האחרונות בתחומים כמו מיזוג, כמו פיתוח תוכנה, בדיקות תוכנה, שגם פה דיברו עליהם, עם התחייבות להשמה של מעסיקים.

<רוית צרפתי: אבל אני חושבת לדבר על עוד נושאים, להשלים איזה שהן פעולות כמו פעולות של אקרדיטציה במקצועות צבאיים, הכרה בנקודות זכות, לתת נקודות זכות בלימודי המשך של טכנאים ובאקדמיה של מקצועות מסוימים.

<קריאה: זה קורה היום, זה כבר לקראת סיום.

<רוית צרפתי: זה לקראת סיום, אז אמרתי להשלים.

<קריאה: מתוך 350 מקצועות 250 כבר הסדרנו.

<רוית צרפתי: אני יודעת שזה קורה, לכן אמרתי השלמה, לכן השתמשתי במילה להשלים.

<רוית צרפתי: אני חושבת שאולי נכון לבחון קיצור של משכי לימוד עיוניים ולהעדיף דווקא משכי לימוד יותר מעשיים, עם שילוב בתעשייה, כי זה מכין אותם בצורה הרבה יותר מדויקת, בוא נגיד, הרבה יותר מותאמת לתעשייה.

<רוית צרפתי: ודבר נוסף שנתקלתי בו בשנתיים וחצי האחרונות, שיש מקצועות צבאיים שהוותק בשירות לא מוכר, כמו לדוגמה פנצ'ר מאכר, מנהלי מוסך, כאלה מקצועות שהוותק של חיילים משוחררים שעשו את המקצוע הזה בשירות לא מוכרים היום כשהם יוצאים לשוק האזרחי.

אורי מקלב: דרך אגב, במקביל, כמו שאמרת פנצ'ר מאכר, אנחנו היום מאפשרים בחקיקה אחרת לגמרי לאפשר ניידות של מוסכים ניידים שמתמחים רק בנושאי תיקון צמיגים.

אורי מקלב: נתפסתי בדברים האחרונים שלך, שתהיה להם את האפשרות, גם החוקית, לפעול בחניונים.

אורי מקלב: לבוא לחניון, נניח של הכנסת, נמצאות ביום יום 200-300 מכוניות של ליסינג, אותה מעבדה ניידת או אותו מוסך נייד שעומדים בכל התקנים יעברו בין המכוניות, תחת האחריות של אותה חברה, והוא יעשה את מה שצריך לעשות, שזה גם נושא בטיחותי והשפעה וגם ייעול של המערכת.

אורי מקלב: כשדיברו על כך והתייחסו גם לפן המקצועי, אנשים שיש להם את ההכשרה לכך, שהם יכולים לעשות את זה בשונה מדברים אחרים.

אורי מקלב: אתה רצית להוסיף קודם בקריאת ביניים, אז אני אאפשר לך עכשיו לא בקריאת ביניים.

אורי מקלב: איך השם שלך?

<אליעזר בלוך: לי קוראים אליעזר בלוך, אני מתנדב בקרן קירש, קרן פילנתרופית, לתמיכה בישיבות טכנולוגיות חרדיות בציוד טכנולוגי.

<אליעזר בלוך: נמצא פה הנציג בארץ, הגיע במיוחד גם הנציג מחו"ל, מארק רוזנברג.

<אליעזר בלוך: רק לפני שמארק ידבר, ברשותך, אני רוצה לדבר על משהו אחד ולשאול שאלה.

<אליעזר בלוך: דיברו מאוד מאוד הרבה על הבעלויות שנתקלות בקשיים, הייתי מאוד שמח, אם יורשה לי, להציג גם את העמדה של המנהלים החינוכיים, כי זה מה שעשיתי בשנה שעברה, סגן מנהל חינוכי, לא עניין אותי מאיפה הכסף מגיע, בעבודת השטח החינוכית בתוך המוסד הטכנולוגי החרדי לנוער נושר.

<אליעזר בלוך: לא הייתה פה התייחסות וחבל.

<אליעזר בלוך: אני חושב שאם כן הייתה התייחסות היו מתגלים פערים לטובה בשיפורים שחלו בהתמודדות עם נוער הנושר המתחדש החרדי.

<אליעזר בלוך: צריך להבין, מה שהיה לפני 20 ו-30 שנה זה לא היום, הנוער החרדי הנושר שונה לגמרי, ההתמודדות איתו צריכה להיעשות בכלים אחרים לגמרי.

<אליעזר בלוך: חבל שלא דובר, אבל אם אפשר להפנות את הבקשה שלך - - -

אורי מקלב: אני לא יודע לאן אתה רוצה לכוון את הדברים האלה.

אורי מקלב: אנחנו התמקדנו בנושא מסוים ולא באנו לפתור את כל הבעיות עכשיו ולא למצוא את כל הפתרונות.

אורי מקלב: יכול להיות שהייתי גם מזמין אנשים אחרים שנמצאים בתחום הזה, יכול להיות שהם היו יכולים לאזן את הדברים שלך ולא להשאיר את הדברים שלך כדעת המומחה היחיד בכל העניין.

אורי מקלב: אם היה מספיק זמן היינו - - -

<אליעזר בלוך: רק מארק הוא הנציג של קרן קירש.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: הוא הגיע במיוחד, לא לוועדה, אבל לכנסת הגעת במיוחד.

<מארק הרי רוזנברג: היום מלונדון.

אורי מקלב: אנחנו מעריכים כל תרומה שמגיעה ומחזקת את החינוך ודאי, זה דבר חשוב, ואת הנושאים האלה, הבנתי שגם במעבדות, אתה תורם מעבדות לבתי הספר האלה, אז כאן זו ההזדמנות גם מהגורם המפקח להודות לך על הדברים וכן ירבה וכן ייעשה.

<מארק הרי רוזנברג: אני מודה לך.

<מארק הרי רוזנברג: ברשותך, אני יכול לדבר באנגלית?

אורי מקלב: אבל צריך לתרגם אותך.

<ענת לוי: יש בעיית תרגום עכשיו.

אורי מקלב: יש לי גם בעיה עם הפרוטוקול, צריך להיערך לקראת דבר כזה.

<מארק הרי רוזנברג: בסדר, אני אנסה בעברית.

אורי מקלב: דבר בעברית ואנחנו נתרגם לך מילים באנגלית לעברית.

<מארק הרי רוזנברג: אני חושב שאפשר לראות שאני לא מלובש כמו חרדי, אבל יש לנו הרבה התייחסות לאוכלוסייה החרדית.

<מארק הרי רוזנברג: קרן קירש עובדת בתחומים שונים בארץ, התחום האחד, קוראים לו דרך, שאנחנו עוזרים, אנחנו מתייחסים לרגישות של האוכלוסייה החרדית, לא מנסים לשנות את מה שיש, רק רוצים לעזור ולהמשיך את העבודה שהתחילו לפני כמה שנים.

<מארק הרי רוזנברג: בתחום הזה אנחנו עובדים מאוד עם יונתן ואליעזר ואני רק רוצה להגיד שהעבודה שלהם היא מצוינת ובלעדיהם לא היינו יכולים לעשות את העבודה שלנו, זה לפתוח היום מעבדות בתשע ישיבות לבנים חרדים, יש לנו עוד 14 שאני מקווה שייפתחו בתוך שישה החודשים הבאים, זה מעבדות למכניקה אלקטרונית תלת ממדית וסייבר.

<מארק הרי רוזנברג: לדעתי זו עבודת ה'.

אורי מקלב: כל הכבוד.

אורי מקלב: קודם כל אני רוצה להגיד לך שהעברית שלך מצוינת והתוכן של הדברים שלך הוא עוד יותר טוב והם מובנים בכל שפה, זו שפת הלב שאתה דיברת בה וגם היטבת להגדיר את הדברים.

אורי מקלב: אני מתחבר למשפט שלך, אתה לא בא לשנות את האנשים, אתה בא לעזור לאנשים האלה להתפתח.

אורי מקלב: הלוואי שגם גופים ציבוריים, לא וולונטריים ולא פילנתרופיים, יגיעו לאותה מסקנה ואולי זה מתחבר למסקנות שלנו שאני, ברשותכם, רוצה לסכם את הישיבה.

אורי מקלב: אני רוצה להקריא בפניכם חלק מהדברים מהסיכום של הוועדה שישבה ב-12 בנובמבר 2014, הסעיף הראשון זה 'ועדת המדע והטכנולוגיה מביעה מורת רוח וחשש מהתמורות השליליות שחלו בשנים האחרונות בחינוך המקצועי טכנולוגי וביחס אליו מצד המשרדים הרלוונטיים'.

אורי מקלב: זה מתחבר לסעיף 3, 'הוועדה מתנגדת בתוקף להוציא את החינוך המקצועי טכנולוגי במגזר החרדי מהאחריות האגף לחינוך הטכנולוגי מקצועי של משרד החינוך ויוצאת בתוקף נגד השיח המתנהל עתה בדבר הקמת יחידה נפרדת במשרד הכלכלה.

אורי מקלב: הוועדה רואה חשיבות רבה בקיום החינוך המקצועי טכנולוגי תחת קורת גג אחת במשרד החינוך'.

אורי מקלב: ניבא ולא ידע מה שניבא.

אורי מקלב: המילים, לא רק שהן מתאימות להיום, אלא הן באמת ראו את העתיד.

אורי מקלב: הוועדה התרשמה שעלולות להיות בעיות במגמה הזאת והנה אנחנו עומדים היום, שנה וחצי אחרי, ואנחנו נמצאים בדיוק מול אותן הבעיות, שאין קורת גג אחת, שאנחנו חושבים שצריך להחזיר את זה לאגף הטכנולוגי, הוא האגף המקצועי.

אורי מקלב: אותו מענה.

אורי מקלב: נניח, אני רוצה להגיד לכם בעיקרון, מבטלים מחר את המחוז החרדי, יכול להיות בהחלט שזה יקרה, דרך אגב זו דרישה קואליציונית שלנו, לבטל את המחוז החרדי, מה יקרה אז עם בתי הספר האלה?

אורי מקלב: הם יחזרו למקום הטבעי שלהם, כפי שהיו כל הזמן, משם הם ייתנו את כל השירותים, את כל הפיקוח שיש, כל ההיבט המקצועי, הפיקוח המקצועי, יכול להמשיך להיות תחת מה שקיים היום.

אורי מקלב: אין שום ערך מוסף להפרדה הזאת שיש, לעוד גוף.

אורי מקלב: כמה שננסה להסביר, ואני שמעתי את כל מה שאתם הסברתם, שזה קיים, שאתם משלבים, מבחן התוצאה הוכיח את זה.

אורי מקלב: אנחנו גם במקרה הזה ננקוב בזמן, תוך שלושה חודשים אנחנו נקיים ישיבת מעקב לאחר הפנייה שלנו, שתהיה פנייה מסודרת לשר החינוך ולכל מי שממונה על כך בהחלטה של הוועדה.

אורי מקלב: מעבר לכך, בדברים האחרים, כמו פנייה למל"ג להכרה והדברים הנוספים שאנחנו קוראים גם בתוספת לראות איך להביא לכך שיהיו יותר מורים באגף המקצועי, בהכשרה של כך והבעיות האחרות, אנחנו נוציא מכתב מפורט לשר.

אורי מקלב: תודה רבה לכם, צהריים טובים.