ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 105, 2016-01-21 10:00

דוד אמסלם: חוץ מבירושלים.

<יאיר רביבו: מימיננו היה בית ספר חדש שבנינו, בית ספר אל זהרא.

<יאיר רביבו: שימו לב, זאת שכונה - - - זה מחנה פליטים, זה מוחייב, אין מילה אחרת, פה גר נהג המונית שנהרג בפיגוע, אמין שעבאן.

<יאיר רביבו: את המקום הזה צריך לגלח ולבנות ליד פינוי בינוי מודרני.

<יאיר רביבו: אין אפשרות להכניס פה עכשיו אוטובוס אפילו, אין אפשרות.

<יאיר רביבו: זה מחנה פליטים מתקדם.

<יאיר רביבו: עכשיו אנחנו פונים לכיוון שכונת גני אביב, כשבדרך נעבור באחת השכונות - - - אנחנו בדרך לגני אביב, שכונה שבנה דודי אפל בתחילת שנות ה-90 לציבור חבר העמים, 5,000 יחידות דיור.

<יאיר רביבו: בדרך, מה שאתם רואים, זה את אחת השכונות הגדולות במדינת ישראל שנבנו ללא היתרי בנייה, היא נקראת פרדס שניר, 2,500 בתים שנבנו על קרקעות פרטיות חקלאיות של הציבור הערבי, אבל לא הייתה תכנית מתאר, הם פשוט בנו בתים לא חוקיים, וילות מטורפות, אגב, יפות, אבל ללא תשתיות, ועל זה נדבר בישיבה, ללא חיבורי מים, ללא חיבורי חשמל, ללא ביוב, ללא אינטרנט.

<יאיר רביבו: המטרה שלנו היא איך לשקם.

<יאיר רביבו: חלק מהשכונה, מימין ומשמאל, אפשר לראות את הבתים האלה, זה וילות יפות, זה כבר לא אותו מחנה פליטים, אבל שנבנו על אדמות חקלאיות ללא היתרים.

<יאיר רביבו: אתם רואים פה את הבוץ, הנה גני אביב, זו אותה שכונה שתמיד המגזר הערבי אמר למה בונים ליהודים ולא לערבים, שכונה יפה ומודרנית, 5,000 יחידות דיור, רובה היה ציבור העולים מחבר העמים.

<יאיר רביבו: היום יש בה אוכלוסייה מעורבת ולא רק עולים רוסים.

<יאיר רביבו: אנחנו ניכנס, נעשה סיור בשכונה ואז נצא לכיוון פרדס שניר, באותה שכונה שגובלת פה מימיננו.

<יאיר רביבו: אנחנו רוצים להסדיר אותה.

<יאיר רביבו: לשמחתי, משרד הפנים, נמצאת פה הממונה על המחוז, שגם הייתה יושבת ראש הוועדה המחוזית - - - רגע, תקליטו את חבר הכנסת.

<יאיר רביבו: קיבלתי פה מחמאה מזוהיר בהלול, לדעתי זה היה שווה את כל הסיור.

זוהיר בהלול: - - - מה זה?

זוהיר בהלול: הוא שם אותו בכיס הקטן.

<יאיר רביבו: כדאי שאני אתחיל לדבר בערבית, זה גם מעניין.

<יאיר רביבו: אנחנו עכשיו בשכונת גני אביב, אתם רואים את השכונה הזאת, שכונה יפה ומודרנית.

<יאיר רביבו: בימים אלה המדינה רוצה להרחיב את השכונה הזאת לכיוון אדמות ניר צבי שנראה תיכף.

<יאיר רביבו: יש פה מתנ"ס יפה שבנינו, נראה אותו מבחוץ.

<יאיר רביבו: הוא נקרא מתנ"ס גני אביב, על שם אריק איינשטיין.

<יאיר רביבו: תראו איזה יופי של מתנ"ס.

<יאיר רביבו: מתנ"ס שבנינו ב-10 מיליון שקל, מאוד מאוד יפה.

עבדאללה אבו מערוף: הוא עובד, פעיל?

<יאיר רביבו: פעיל מאוד מאוד.

<יאיר רביבו: אתם יודעים, ציבור חבר העמים, הוא לא יאכל אבל ייקח את הילד שלו לשני חוגים.

<יאיר רביבו: זה מנטליות.

<יאיר רביבו: בימים אלה, אגב, בונים את המתנ"ס הערבי הראשון בשכונת הרכבת שנראה.

<יאיר רביבו: אנחנו בונים את המתנ"ס בתקציב של 12 מיליון שקלים בשכונת הרכבת, תיכף נראה את הבנייה שלו ליד התיכון הערבי החדש של שירין.

עבדאללה אבו מערוף: באיזה תקציב?

<יאיר רביבו: אגמנו תקציב של הטוטו, של הפיס ועיריית לוד.

<יאיר רביבו: הממשלה, משרד השיכון כמעט לא עוזר בבינוי מוסדות ציבור.

<קריאה: על איזה קרקע - - -

<יאיר רביבו: קרקע חומה שהצלחנו בדמים מרובים לפנות.

<יאיר רביבו: קשה מאוד בשכונות הערביות, היה קשה מאוד, היינו צריכים כדי לבנות את התיכון לפנות דיר עיזים ואיזה בלגן היה, היינו צריכים לשכנע את אותו מחזיק דיר שיתפנה ונתנו לו קיוסק והקיוסק הזה זה הוועדה הקודמת, כדי שיסכים.

<יאיר רביבו: לא פשוט.

<יאיר רביבו: יש פה בור שהשאיר דודי אפל ולא סגר אותו, זה חלק מהדברים שכשהוא פשט רגל היו שם.

<יאיר רביבו: השטח הזה זה שטח בור, שכשדודי אפל פשט רגל עם החברה שלו, מגדלי הזוהר, עם חוטר ישי וכל החבר'ה, הוא השאיר בור.

<יאיר רביבו: בזמן הוועדה הקרואה סגרו את הבור כי הוא היה מפגע ועכשיו זה נמצא אצל המינהל הרבה זמן, אנחנו רוצים לשחרר, לשווק את העניין הזה.

<יאיר רביבו: אני אגיד מילה אחת על הסטודנטים בלוד.

<יאיר רביבו: אחרי המהפכה של הסטודנטים ברוטשילד ב-2011 הגיעו ללוד, איציק שמולי, חבר מפלגתך היקר, לקח דירה בלוד ועמו הביא 400 סטודנטים.

<יאיר רביבו: הוא שוכר דירה בלוד.

<יאיר רביבו: בקיצור, בזכותו הגיעו 400 סטודנטים.

<יאיר רביבו: הסטודנטים בלוד, יחד עם עמותת איילים, הקימו שלושה כפרי סטודנטים והיום בלוד יש 400 סטודנטים שהם פעילים בקהילה ואנחנו עכשיו מקימים בשטחים פה, שתיכף תראו, עוד מעונות סטודנטים.

<יאיר רביבו: אגב, התחילו לבנות פה שכונה חדשה לזוגות צעירים, היא נקראת 751, התחילו עבודות התשתית.

<יאיר רביבו: אפשר לראות את נתב"ג.

<יאיר רביבו: נתב"ג זו נקודה מאוד כואבת, חברי כנסת יקרים.

<יאיר רביבו: עד שנת 80' שדה התעופה היה שייך ללוד והיינו מקבלים ארנונה.

<יאיר רביבו: מתחילת שנות ה-80' החליטו לעשות את השטח הזה שטח גלילי, זה אומר שרשות שדות התעופה מכניסה ארנונה לעצמה, 2 מיליארד שקל הכנסות לשנה.

<יאיר רביבו: ככה החליטו ואנחנו עכשיו רוצים - - - הייתי בן שנתיים כשהחליטו את זה בשנת 77' או משהו כזה.

<קריאה: זה סיפור גדול, דודי, הלוואי שתוביל את זה.

<יאיר רביבו: יש מה שנקרא שטח גלילי.

<יאיר רביבו: שטח גלילי, יודעים מה זה.

<קריאה: מי החליט את זה?

<יאיר רביבו: הממשלה, משרד הפנים, לפני 40 שנה.

<יאיר רביבו: אנחנו רוצים לפנות לשר האוצר ושר הפנים.

<יאיר רביבו: חברים, אנחנו בסך הכול רוצים חלק מההכנסות של שדה התעופה.

<יאיר רביבו: מתוך ה-2 מיליארד, אם העיר לוד תקבל 200 מיליון לא נצטרך כנראה - - - אנחנו היום עיר מאוד ענייה במשאבים, התקציב העירוני הוא 400 מיליון כאשר התקציב של מודיעין הוא 550 מיליון.

<יאיר רביבו: אז יש 150 מיליון שבמודיעין מקבלים יותר מלוד, למה?

<יאיר רביבו: כי זו אוכלוסייה חזקה יותר, משלמת ארנונה גבוהה יותר ואין שם הנחות.

<יאיר רביבו: בלוד חלק גדול מהאוכלוסייה פה הוא נזקק רווחה ומקבל הנחות בארנונה.

<יאיר רביבו: אחד היתרונות בשכונה הזאת, שיש לה תחנת רכבת שלה.

<יאיר רביבו: זו אחת השכונות היחידות בארץ שיש תחנת רכבת רק שלה.

<יאיר רביבו: זה לא תחנה של לוד, התחנה של לוד היא תחנה דרומית יותר.

<יאיר רביבו: אתם יודעים איזה יתרון זה שיש תחנת רכבת?

<יאיר רביבו: 12 דקות מעזריאלי.

<יאיר רביבו: תושב לוד עולה על רכבת, אחרי 12 דקות הוא בעזריאלי.

<יאיר רביבו: המיקום של לוד הוא מיקום פנטסטי וזו הסיבה שאנחנו כל הזמן אומרים שלא יכול להיות שהעיר הזאת תהיה במצב כזה מפוספס.

<יאיר רביבו: אמנם יש פסיפס, זה מאותו שורש, אבל לא יכול שהעיר תפוספס עד כדי כך.

<יאיר רביבו: יש פה אדמות טובות מסביב, שימו לב לכמה אדמות אפשר להתפתח בעיר הזאת, המושבים של ניר צבי וכו'.

<קריאה: זה מינהל?

<יאיר רביבו: הכול מינהל.

<יאיר רביבו: בלוד כל האדמות שראיתם עכשיו זה מינהל.

<יאיר רביבו: פה מקימים את השכונה שדיברנו עליה.

זאב בנימין בגין: אבל צריך לעשות להם שינוי ייעוד.

<יאיר רביבו: זה כבר בשינוי ייעוד, זו שכונת מגורים שעכשיו מקימים.

<יאיר רביבו: רצו להקים 200 צמודי קרקע לכוחות צבא ומשטרה ובסוף הם לא רוצים לבוא.

<יאיר רביבו: זה יועד לקציני צבא ומשטרה, לחזק את העיר, ובסוף הם לא רוצים לבוא כי יקר להם, מחירי הקרקע עלו מאוד, שמאי קובע לך מחיר של 2 שקל, אז זה ישווק בציבור הכללי.

<יאיר רביבו: הרוויה תצא במשתכן.

<יאיר רביבו: יש פה 150 ברוויה עכשיו בימים אלה באוויר, 800,000 שקל דירת ארבעה חדרים.

<יאיר רביבו: התב"ע שעשו פה בזמנו היא תב"ע בצפיפות מאוד מאוד - - - עשו פה בעיקר צמודי קרקע, רצו לשים פה את קציני הצבא והמשטרה.

<יאיר רביבו: כל השטחים האלה היה צריך לבוא לפה הבקו"ם והשלישות ובסוף הם החליטו ללכת לרמלה.

<יאיר רביבו: גלי צה"ל, אגב, אני אשמח שתעזרו לנו במשא ומתן של גלי צה"ל לעבור מיפו ללוד.

<יאיר רביבו: כרגע יש איזה שהיא מחלוקת על הכסף עם קק"ל.

<יאיר רביבו: איך אתה עם דני עטר?

<יאיר רביבו: - - - משלם בשנה 650 מיליון שקל - - - מס נוסע, ואנחנו אמרנו תוסיפו דולר אחד ותנו ללוד, 10 מיליון - - - עכשיו הגענו לשכונה הכי גדולה בלוד, אחת השכונות המורכבות ביותר במדינת ישראל.

<יאיר רביבו: היא נקראת שכונת הרכבת.

<יאיר רביבו: שכונת הרכבת היא שכונה שנבנתה עבור עובדי הרכבת הבריטים, בבתי אבן יפים.

<יאיר רביבו: עם השנים היו שם פחונים.

<יאיר רביבו: יתקנו אותי החבר'ה מהמגזר הערבי, אבל אני חושב שהמקור של רוב הערבים פה זה בדואים מהדרום בשנות ה-70.

<יאיר רביבו: עשו להם חילופי קרקעות.

<יאיר רביבו: זוהיר, אתה בטח יותר איש היסטוריה, רוב הערבים שהגיעו לפה זה בדואים ש - - - תראו את השכונה, אני רוצה שתתרשמו.

<יאיר רביבו: חברים, שימו לב איזה צפיפות, איזה שכונה.

<יאיר רביבו: זו נקראת שכונת פרדס שניר, אין בה תשתיות, אין בה חשמל, אין מים וביוב.

<יאיר רביבו: מצד ימין מושב ניר צבי, שדיברתי איתכם עליו, והחומה המפורסמת שהגיעה עד בית המשפט העליון.

<יאיר רביבו: תושבי ניר צבי, שזה אחד המושבים העשירים בארץ, יוצאי ארגנטינה, שהם אמרו שהחבר'ה הערבים פה נכנסים עם טרקטורונים, גונבים דברים מהמושב והם עשו חומה.

<יאיר רביבו: באו הציבור הערבי ואמרו 'מה זה חומה במדינת ישראל, באמצע?

<יאיר רביבו: ' זה המסגד, אחד הגדולים במזרח התיכון.

<יאיר רביבו: פה מצד שמאל, מסגד ענק, של דעווה.

<יאיר רביבו: דעווה זה קיים.

<יאיר רביבו: הם דתיים.

<יאיר רביבו: השכונה הזאת היא עיקר הביקור שלנו, חברים.

<יאיר רביבו: תוך כדי שאני מדבר תסתכלו ימין ושמאל ותראו את הבתים.

<יאיר רביבו: אלה בתים יפים אמנם, אבל נבנו ללא היתרי בנייה וללא תשתיות.

<יאיר רביבו: מה שעשתה המדינה, המדינה התעוררה אחרי 20 שנה שנבנו פה 2,000 בתים ואמרה רגע רגע רגע, בנו לי פה 2,000 בתים, אמנם על קרקע חקלאית, לא קרקע מדינה, קרקע חקלאית פרטית, והחליטה לעשות תכנית מתאר למקום.

<יאיר רביבו: אנחנו תיכף נגיע למפגש עם דהמש, אתה תראה.

<יאיר רביבו: בשנת 96' המדינה החליטה לקחת אחריות, שכרה שירות של משרד אדריכלים ירון טוראל ואמרה לו 'בוא תכין תכנית'.

<יאיר רביבו: אני רוצה פה להודות לרות יוסף, שהיא הממונה על המחוז, שישבה במשך שנים רבות עד שלפני שנה הוועדה המחוזית אישרה את התכנית הזאת והיום אותה שכונה חקלאית היא כבר שכונת מגורים מבחינת תכנית המתאר.

<יאיר רביבו: זה היה, אין לכם מושג, איזה עבודה קשה, עם התנגדויות.

<יאיר רביבו: התכנית קבעה כלל, שינסו להשאיר מקסימום אנשים בבתים שלהם, כלומר להתאים את המצב הקיים וינסו עליו לסדר כבישים ותשתיות.

<יאיר רביבו: מתוך 2,000 בתים - - -

זאב בנימין בגין: מה היא הבעלות על המגרשים?

<יאיר רביבו: מגרשים פרטיים של האנשים, אבל אנשים הגיעו מהדרום וקיבלו שם כנראה באזור שדה התעופה, כשרצו להרחיב את שדה התעופה היו שם אדמות ועשו חילופי שטחים.

<יאיר רביבו: שורה תחתונה, כל האדמות שאתם רואים פה אלה אדמות פרטיות, בטאבו, על שמות הערבים.

זאב בנימין בגין: ההסדר ממתי?

<יאיר רביבו: הם יכולים להגיד, הוותיקים.

זאב בנימין בגין: אבל לא משנות ה-30?

<יאיר רביבו: לא, לא.

<יאיר רביבו: זה חקלאות, לא היה פה כלום בשכונה הזאת.

<יאיר רביבו: השכונה הזאת, נכון להיום, היא שכונה עם תכנית מתאר.

<יאיר רביבו: נמצאת איתנו פה גם גב' רבקה איבלסון שהיא - - -

זאב בנימין בגין: אם הקרקע פרטית קשה לעבוד גם כשיש תכנית מתאר.

<יאיר רביבו: נכון, אבל היו כאן הסכמות.

<יאיר רביבו: נכון להיום, אחרי כל ההתנגדויות של התושבים, יש פה תכנית מתאר מאושרת שהכריזה על האזור הזה, יש פה אלפי דונמים, היא הכריזה עליהם כאזור למגורים.

<יאיר רביבו: כמובן שאותם אנשים יצטרכו, בהסכמה, להפקיע שטחים לטובת שטחי ציבור שיהיו פה בתי ספר ויהיה פה מרכז מסחרי ויהיו פה פארקים.

<יאיר רביבו: תראו כמה קשה לנו להתנהל פה בתוך הדבר הזה.

<יאיר רביבו: נמצאת איתנו פה גם רבקה איבלסון, שהיא פרויקטורית במשרד ראש הממשלה.

<יאיר רביבו: אנחנו נעצור בצומת ונסביר.

<יאיר רביבו: חברים, אחד הדברים שחשוב שתשמעו ממני, דווקא כמועמד הליכוד שנתמך על ידי הגרעין התורני פה, אני הסתכלתי לציבור הערבי בעיניים ואמרתי שככה אי אפשר להמשיך, אי אפשר להמשיך ש-15,000 תושבים יחיו ללא תשתיות.

<יאיר רביבו: היום אנחנו ביום יפה, כשיורד פה גשם אז אתם מבינים מה קורה לניקוז, זה נכנס פה לאנשים הביתה.

<יאיר רביבו: ותדעו לכם, אני הגעתי למסקנה, אחד הסכסוכים הגדולים במגזר הערבי הוא בדרך כלל על חשמל.

<יאיר רביבו: יש פה על כל 100 בתים חשמל אחד, איך השיגו?

<יאיר רביבו: אתם לא רוצים לדעת.

<יאיר רביבו: יש תעריף בחברת חשמל, 80,000 שקלים משלמים לפקיד - - - כאילו לא חסר צרות שעליהן נרחיב בישיבה, יש פה כפר שנקרא כפר דהמש, שהוא כפר שנמצא במשולש של שלושה יישובים, לוד, רמלה ועמק לוד.

<יאיר רביבו: כשנפנה שמאלה נמשיך לתוך השכונה שנקראת פרדס שניר, אבל אם נמשיך ישר, יש פה כפר שהגיע עד בית המשפט העליון, נקרא כפר דהמש.

<יאיר רביבו: התושבים שם זה לא הרבה תושבים, יש שם סך הכול 600 תושבים והייתה פה ועדת גבולות ואמרו לאן לשייך את היישוב הזה, האם להכיר בו כיישוב עצמאי, כמו שהתושבים רוצים.

<יאיר רביבו: אבל זה מדהים, המדינה לא אוהבת להקים יישובים ערביים במרכז הארץ, נגיד את זה על השולחן, נכון, זוהיר?

<יאיר רביבו: הם אמרו, 'לא, עדיף שהם יהיו נספחים לאיזה יישוב', רמלה לא רצתה - - -

זאב בנימין בגין: 600 תושבים?

<יאיר רביבו: 600-700 תושבים.

<יאיר רביבו: אין הרבה.

<יאיר רביבו: 50 עד 70 בתים, אין שם הרבה, זה כפר קטן.

<יאיר רביבו: עיריית לוד הודיעה שיש לה לטפל פה בעוד אלפי תושבים לא מוסדרים, היא לא רוצה לקבל עכשיו עוד צרה שלא שלה.

<יאיר רביבו: המדינה רצתה לתת לנו אדמות מניר צבי, בתנאי שניקח את זה.

<יאיר רביבו: אמרנו, 'חבר'ה, מספיק לתת לנו מתנות עם עז', אנחנו לא רוצים לקחת עוד צרה, אנחנו רוצים לסדר את העיר, מה שיש לנו היום.

<יאיר רביבו: אז הם החליטו בסוף לתת את זה לעמק לוד, כפר חב"ד.

<יאיר רביבו: אלה לא רוצים, רמלה לא רוצים.

<יאיר רביבו: בג"צ חייב את רמלה לתת שירותי הסעות - - -

<קריאה: למה, הם רוצים לבוא לשם.

זוהיר בהלול: חברות וחברים, תנו לי את הקשב שלכם לשתי דקות.

זוהיר בהלול: אל"ף, אני מודה לראש העיר על גילוי הלב שלו, הוא לא מסתיר שום דבר.

זוהיר בהלול: באמת יישר כוח ותבורך.

זוהיר בהלול: דהמש ב-2016 זו שכונה שאין לה מעמד סטטוטורי, הרסו שם בית או שניים בתקופה האחרונה והלב נחמץ.

זוהיר בהלול: נדמה לי שמדובר באות קין על מדינת ישראל שעדיין היישוב הזה איננו משויך לשום רשות מוניציפאלית.

זוהיר בהלול: כל הרשויות התנערו מהמקום הזה באופן קונסיסטנטי, כאילו שלא מדובר בבני אדם.

זוהיר בהלול: אני קורא לכם עכשיו כאדם, לפני היותי חבר כנסת או חבר ועדת הפנים של הכנסת, תחת חסותו של האיש היקר דודי אמסלם, מדובר כאן במשהו שצריך לזעזע את אמות הסיפים, לא יכול להיות שאנחנו נשתוק במדינת ישראל הנאורה, בעלת החיבור התרבותי הנאור ביותר, אחד מהנאורים ביותר בעולם, שאנחנו נסכים בשתיקה ש-600 או 700 בני אדם יחיו בתנאים בלתי נסבלים שכאלה.

זוהיר בהלול: חומר למחשבה, תודה רבה.

<יאיר רביבו: כמובן שאנחנו בעד שהאנשים האלה יקבלו דיור הולם, אבל שימו לב כמה צרות לנו יש פה.

<יאיר רביבו: זו שכונה שלא הייתה שלנו ואנחנו לא יכולים לקחת אחריות, העיר לוד לא יכולה עדיין להכיל - - - לנו יש פה שנים של עבודה לסדר את השכונה שאנחנו נמצאים בה עכשיו, שנים של עבודה.

<יאיר רביבו: לשמחתנו יש אור בקצה המנהרה כיוון שהתכנית הזאת קיבלה מעמד סטטוטורי, שזה החלק הקשה.

<יאיר רביבו: אתם יודעים, התכנון במדינה הוא החלק הקשה, אבל איפה החלק היותר קשה עכשיו?

<יאיר רביבו: זה הכסף.

<יאיר רביבו: כדי לשקם פה את התשתיות יש פה אומדן של משהו כמו 300 מיליון שקל לתת לאנשים האלה תשתיות, מים, ביוב, ניקוז, מדרכות, בתי ספר, כל הדברים, כמו כל שכונה שכל אחד מאיתנו גר.

<יאיר רביבו: כמובן שחלק מההסכמה, אני אמרתי לתושבים, אתם רוצים שיהיה פה אוטובוס שיעבור?

<יאיר רביבו: זה לא בטיחותי עכשיו, אין מדרכה אם הוא עובר.

<יאיר רביבו: אתם צריכים כל אחד לוותר קצת, מטר ימינה, מטר שמאלה, כדי שאפשר יהיה לסלול פה.

<יאיר רביבו: אתם רואים פה את הבתים, בסך הכול הבתים מרווחים עם חצרות גדולות ואפשר יהיה בהסכמה לפנות פה מתחמים כדי שאפשר שיעבור פה אוטובוס ואמבולנס וכיבוי אש וכו'.

<יאיר רביבו: אני פונה לממשלת ישראל, כחלק מהמשא ומתן שלנו בהסכם הגג לתקצב פה את עלויות הפיתוח.

<יאיר רביבו: זה 300 מיליון שקל, אבל אין מה לעשות, אני תמיד אומר, כשממשלת ישראל לדורותיה לא התייחסה פה לשכונה הזו אז הם בנו והכי קל לבוא להגיד לראש העיר, ראש העיר, 2,500 בתים תהרוס, לא חוקי.

<יאיר רביבו: אני לא חושב שאנחנו במקום הזה בכלל.

<יאיר רביבו: אי אפשר להרוס פה שום דבר, צריך להסדיר את זה ולהלבין פה את המקום, אבל בסיום ההסדרה צריכים לשלב פה שעון חשמל, שעון מים, ארנונה, הכול.

<יאיר רביבו: היום לא משלמים כמעט כלום.

<קריאה: כמה בתים - - -

<יאיר רביבו: כולם.

<יאיר רביבו: מתוך כ-2,000 בתים יש בסך הכול 20 בתים, 1%, התכנית קבעה שהוא מפריע.

<יאיר רביבו: מפריע לדרך, ל - - -

<קריאה: תסתכלו איך שני רכבים עוברים.

<יאיר רביבו: אנחנו נותנים פה שירותים בסיסיים, שירותי הסעה, תאורה החלפתי פה השנה, עמודי תאורה.

<יאיר רביבו: הנה הבית של עבד.

<יאיר רביבו: חבר'ה, מי שלא מכיר את עבד, עבד, תרים יד, אתם רואים את עבד, למה הוא פצוע?

<יאיר רביבו: בליל הבחירות, 22 באוקטובר, לילה לפני הבחירות שהתמודדנו, עבד סיכם את מערכת הבחירות, בא ללכת הביתה, כולנו הלכנו לישון, יש לנו יום בחירות למחרת, לפתע הגיע מתנקש וירה בו מספר כדורים בליל הבחירות.

<יאיר רביבו: הייתה פה סערה גדולה מאוד, לא ידענו מה קרה, יום הבחירות עצמו התנהל בצל האווירה הזו.

<יאיר רביבו: עבד היה במשך 102 ימים בתרדמת.

<יאיר רביבו: אני הגעתי ביום שהוא התעורר וציינתי שזה אחד הימים המאושרים בחיי, שהוא התעורר.

<יאיר רביבו: הוא היה פצוע אנוש ועבד הוא גיבור גדול והוא נלחם באומץ רב, נפגעה לו כל המערכת הפנימית, הכול נפגע, הוא עשה המון המון ניתוחים והוא התעורר.

<יאיר רביבו: חיכינו לו במועצה.

<יאיר רביבו: במשך חצי שנה שמנו את השלט שלו, לא הסכמנו להחליף אותו ועבד הגיע אחרי חצי שנה ונכנס כחבר מועצה מן המניין.

<יאיר רביבו: הוא גיבור גדול, עבד.

<יאיר רביבו: הוא היה עורך דין ואיבד את פרנסתו בשל כך, והוא מייצג ביחד עם חברי המועצה האחרים שנמצאים איתנו, גם פרג'י בן פרג' וגם אכראם סקאלה.

<יאיר רביבו: תראו, זה שאתם לא שומעים על לוד היום בתקשורת בהקשרים שליליים בהיבט הלאומני, זה הרבה הודות לשיתוף הפעולה ולהידברות שאנחנו מנהלים בינינו.

<יאיר רביבו: בלוד לא הייתה פה שום הפגנה, חלילה שום פיגוע, להיפך, העיר לוד עוד שילמה בתושב העיר שעבאן ותושב יהודי, דני גונן, שני תושבי לוד נרצחו בגל הפיגועים האחרון.

<יאיר רביבו: אבל שיתוף הפעולה פה הוא מדהים, יש פה דו קיום אמיתי.

<יאיר רביבו: אני בא ואומר, צריך לפתור את הבעיות של המגזר הערבי.

<יאיר רביבו: אני קורא פה גם לראש הממשלה ואני אומר לו, אני שם לב, כשאני נותן פה פארק משחקים קטן אני רואה את העיניים של הילדים איך הן בוהקות, אז אין שום סיבה שאנחנו לא ניתן לתושבים פה עתיד.

<יאיר רביבו: הגענו לצומת הרחובות יצחק רבין וסלאח א-דין.

<יאיר רביבו: יש פה שילוב מעניין.

<יאיר רביבו: זו שכונת נווה שלום בהמשך ואנחנו בדרכנו לתיכון הערבי.

<יאיר רביבו: כל מה שראיתם עכשיו, תראו פתאום איזה שושנה.

<יאיר רביבו: זה מועדון הנוער הראשון שבנינו, אנחנו בונים עכשיו מתקציב הפיס, 1.5 מיליון שקל.

<יאיר רביבו: זה מועדון הנוער הראשון במגזר הערבי.

<יאיר רביבו: כל דבר אני אוהב להגיד הראשון הראשון, כי באמת לא היה פה כלום.

<יאיר רביבו: אנחנו מיד נגיע, כמו שאמרתי, למתנ"ס הערבי הראשון בלוד.

<יאיר רביבו: התיכון הערבי, שתיכף ניכנס אליו ותראו שם גם גיבורה נוספת, שירין חאפי נטור, מי שראה בערוץ 10, עשו עליה פעם תכנית שלמה.

<יאיר רביבו: זה המתנ"ס וזה התיכון.

<יאיר רביבו: אנחנו יורדים עכשיו בתיכון, תקבל את פנינו מנהלת התיכון שירין ופה גם נעשה את הישיבה, זו התחנה האחרונה.

<יאיר רביבו: אני מקווה מאוד שהתרשמתם מהעיר.

<יאיר רביבו: (בישיבה בבית הספר)

<שירין נטור חאפי: ברוכים הבאים לבית ספרנו הצנוע.

<שירין נטור חאפי: אנחנו קיימים רק שבע שנים, תיכף אני אספר.

<שירין נטור חאפי: לי קוראים שירין, לודאית גאה, נטור חאפי, נטור זה האבא שגידל אותי וחאפי זה האיש שמכיל אותי, בעלי.

<שירין נטור חאפי: ברוכים הבאים לבית ספר אורט, שש שנתי, אתם באודיטוריום.

<שירין נטור חאפי: אני גאה להגיד שזה אחד מבתי הספר היותר יפים בארץ, יש פה את הילדים הכי יפים בארץ ויש פה בית ספר שמאפשר לילדים, כמה שאנחנו יכולים, לעשות להם את החיים יותר יפים, כי הרקע שלהם לא קל ואני חושבת שיש פה דוגמה למה חינוך יכול להוביל.

<שירין נטור חאפי: אני גאה ושמחה להיות מנהלת של כזה בית ספר, הוא שייך לעיריית לוד, רשת אורט, ובלי העירייה בית הספר הזה לא היה קיים.

<שירין נטור חאפי: זה סיפור מיוחד.

<שירין נטור חאפי: וכשאני אומרת שהמדינה צריכה להיות המבוגר האחראי והחינוך זה הפתרון אנחנו מוכיחים את זה הלכה למעשה.

<שירין נטור חאפי: אז ברוכים הבאים.

<שירין נטור חאפי: אנחנו נעלה לספרייה.

<שירין נטור חאפי: אם תרצו קצת סיור, יש לנו בניין של חטיבת ביניים, בניין של תיכון, אני אקח אתכם לראות את בניין החטיבה, חצר מדהימה מאחורה, רחבת מסדרים.

<שירין נטור חאפי: כל בוקר יש פה מסדר בוקר, יש פה דרשה יומית על כל נושא שאתם רוצים, כי זה חינוך, וזהו, וזה אני.

<שירין נטור חאפי: ותודה שבאתם ותודה שבחרתם לבוא לכאן.

<שירין נטור חאפי: אני אקח אתכם לבניין החטיבה, לחצר ונעלה לספרייה.

<שירין נטור חאפי: יש פה קבוצת רובוטיקה.

<שירין נטור חאפי: החזון החינוכי שלנו אומר שאם באים לשכונה עם גיוון קצת בעייתי אז יש נטייה לפעמים לחשוב שקודם צריך לתת להם אוכל ובגדים.

<שירין נטור חאפי: אני חושבת שלא, צריך לתת להם רובוטיקה ותעופה וחלל ופיזיקה וכימיה ואז הם שואפים להרבה יותר.

<שירין נטור חאפי: יש פה דוגמה לילדים שרק שנה שנייה לומדים רובוטיקה ומה שיפה ומאפיין אותנו שמי שמדריך אותם זה נער מגדרה, מורה מבית ספר בחולון, אנשי היי טק פנסיונרים והמורה למחשבים שלנו.

<שירין נטור חאפי: אז דו קיום לא עושים רק בפרויקטים, עושים בכזה דבר ויחד עם מנסים להתחרות וזו טעימה קטנה ממה שקורה פה.

<שירין נטור חאפי: אז נלך לבניין של החטיבה.

<שירין נטור חאפי: קודם כל יש רעש ויש ילדים וזה טבעי והם צריכים לצאת ולהיכנס ובית הספר לא נקי לכבודכם, הוא תמיד נקי.

<שירין נטור חאפי: בעיניי ההישג שהדשא הזה - - -

<קריאה: אגב, יש לי שלושה ילדים שלי פה אצל שירין.

<שירין נטור חאפי: נכון.

<שירין נטור חאפי: העובדה שהבניין נקי אחרי הפסקה גדולה, בעיניי זה לא פחות חשוב מזכאות, כי חינוך זה קודם כל החיים עצמם וכמה חשוב לשמור על הכללים.

<שירין נטור חאפי: אז אתם רואים פה חטיבה שיש בה כמעט 650 ילדים ז' עד ט', יש בדיוק אותו בניין ליד, מאחורה יש חצר.

<שירין נטור חאפי: הכול נבנה בדם יזע ודמעות, התחלנו עם קומה מעל בית ספר יסודי.

<יאיר רביבו: עד לפני חמש שנים לא היה תיכון ערבי בלוד, כולם הלכו לרמלה או ל - - -

<שירין נטור חאפי: לפני צ'רצ'יל היו לנו מנהיגים בעולם האיסלמי שצ'רצ'יל יכול ללמוד מהם.

<שירין נטור חאפי: אז אני מוסלמית מאוד גאה בחזון שלי.

<שירין נטור חאפי: אני חיה בעיר שאני גאה שאני חלק ממנה.

<שירין נטור חאפי: אם הייתם באים לעיר ולשכונה לפני שנתיים לא היה בית ספר, לא היה מתנ"ס, לא היה אולם, לא היה כלום, וגילו שאפשר דרך חינוך לעשות משהו.

<שירין נטור חאפי: אנחנו לא באוטופיה, אבל חינוך חינוך חינוך.

<שירין נטור חאפי: אז נעלה לספרייה ברשותכם.

<שירין נטור חאפי: הסיפור של בית הספר מתחיל בזה שאני בוגרת לודאית ועסקתי בחינוך בלוד במשך 14 שנים, הייתי מורה לספרות עברית בבית הספר היהודי פה בעיר וכשמדברים היום על שילוב של מורים ערבים בתוך המערכת החינוך היהודית אני יכולה להעיד באופן אישי כמה זה חשוב וכמה זה היה חשוב עבורי ועבור התלמידים שלי ללמוד ספרות ממישהי שהיא לא יהודייה וכמה זה היה מרגש וכמה זה שינה אותי ושינה אותם, אני חושבת.

<שירין נטור חאפי: הסיפור של בית הספר מתחיל ב-2009, זה הבניין הראשון בשכונת רמת אשכול, שבה אני גדלתי.

<שירין נטור חאפי: כל הסיפור הזה מוכיח, וזאת השפה שלנו, לדבר על מה אפשר ואיך אפשר ולא כל הזמן למה אי אפשר.

<שירין נטור חאפי: אחרי שנה עברנו לבניין המכללה, לעוד בניין וב-2012, דרך מאמץ אדיר של עיריית לוד ומשרד החינוך, גדעון סער היה שר החינוך, ייאמר לזכותו וייאמר לזכותה של העירייה, בנו בשבעה חודשים את הבניין הזה.

<שירין נטור חאפי: התחלנו בבניין של החטיבה ולאט לאט התווספו להם עוד ועוד מבנים, נכנסנו לרשת אורט ויש לנו חלק גם במיזם שנקרא תובנות בחינוך.

<שירין נטור חאפי: הרעיון הוא לאפשר לילדים האלה חינוך ממלכתי חינם והמשפט החשוב ביותר, לקחת אחריות.

<שירין נטור חאפי: הילד פה יודע שאם הוא לוקח אחריות על עצמו ועל החיים שלו השמים הם הגבול ולחנך לאחריות זאת אחריות מאוד כבדה.

<שירין נטור חאפי: החזון שלנו זה לאפשר לכל ילד, זה בית ספר לא סלקטיבי, ממלכתי לחלוטין, מתקבלים אליו ילדים בכיתה ז'.

<שירין נטור חאפי: אני יכולה להגיד שמבחינתי אחד ההישגים הגדולים שלמרות הדימוי, שאני אומרת שהוא לא נכון, על השכונה, יש ילדים שמגיעים מחוץ לשכונה ללמוד בתוך השכונה.

<שירין נטור חאפי: חשוב לנו מאוד לתת לילדים מענה פיזי.

<שירין נטור חאפי: אני מאמינה גדולה שקודם צריך לתת לתלמידים מענה פיזי, אחר כך מענה רגשי חברתי ורק בסוף אפשר לדבר על הישגים לימודיים ועל לימודים.

<שירין נטור חאפי: כי ילד שלא פנוי רגשית, או ילד שאין לו סביבה לימודית נאותה לא יכול להיות פנוי ללמידה של מתמטיקה ואנגלית וזה הבסיס ואני שמחה שכאן זה אכן מתאפשר.

<שירין נטור חאפי: וזה גם הפוך.

<שירין נטור חאפי: הנתונים שלנו, ב-2009 היינו 153 ילדים בכיתה י', צמחנו והיום יש לנו, כתוב 1,173 נכון לאתמול, כי נרשמו עוד שני ילדים.

<שירין נטור חאפי: כל הזמן באים ילדים להירשם, יש 1,175 ילדים.

אוסאמה סעדי: מה הקיבולת של בית הספר?

<שירין נטור חאפי: 1,200 וזה כבר יוצר לי משבר מאוד גדול.

<שירין נטור חאפי: הפרוגרמה מאפשרת רק 1,200 ילדים.

<שירין נטור חאפי: מה שפעם היינו צריכים ללכת לביקורי בית לבקש מאנשים להירשם לבית הספר, אז היום יש יותר ביקוש ואני מאוד גאה בצוות שלי.

אוסאמה סעדי: כמה תלמידים בכיתה?

<שירין נטור חאפי: הכיתות שלנו תקניות, 34 ילדים בכיתה.

<שירין נטור חאפי: אבל ב-י', בתיכון למשל, ביקשנו דרך רשת אורט והעירייה ופתחנו כיתה נוספת באוקטובר כדי שיהיו 25 ילדים בכל כיתה.

<שירין נטור חאפי: באופן כללי אני אגיד, יש לנו חטיבה עליונה, חטיבת ביניים.

<שירין נטור חאפי: בחטיבת הביניים יש 680 ילדים, בחטיבה העליונה 493 ילדים, יש לנו 93 מורים בשתי החטיבות.

<שירין נטור חאפי: המקצועות והמגמות שלנו מנסים לענות על כל קשת התלמידים, אבל אני אגיד שזה מורכב וזה קשה.

<שירין נטור חאפי: מצד אחד יש פה ילדים שעושים ביולוגיה או כימיה 5 יחידות, 14 ילדים מבוגרי בית הספר לומדים רפואה היום.

<שירין נטור חאפי: יש לנו איכות סביבה, מגמה מדהימה, שאני ממליצה לכל מנהל בית ספר לפתוח, מגמת חינוך לגיל הרך, שזה רק לבנות, שבגלל מסורת של בית הן לא יכולות להמשיך ללמוד לימודים אקדמאיים נותנים להן תעודת טכנולוגית כבר לפני סיום י"ב ואז הן יכולות לרכוש פה השכלה, הנדסת בניין, פיקוד ובקרה, חקלאות, תקשורת ובשנה הבאה גייסנו את רכבת ישראל יחד עם העירייה ורשת אורט לפתוח מגמה ללימודי רכבת ואז הילדים ילמדו באופן תיאורטי מכונאות ויילכו לעשות עבודה מעשית בתוך רכבת ישראל.

<שירין נטור חאפי: אני רוצה להגיד שהילדים מתקבלים אלינו עם נתונים מאוד נמוכים, אבל אנחנו לא מדברים על זה וזה לא ממש מעניין כי אנחנו לא מתעסקים בלמה איך וכמה.

<שירין נטור חאפי: אנחנו מקבלים אותם באהבה וממשיכים איתם הלאה.

<שירין נטור חאפי: רק להגיד שמבחינתי הערך המוסף של בית הספר זה ההתנדבות בקהילה, העלייה בבחינות הבגרות, שילוב של מגזר שלישי בתוך בית הספר.

<שירין נטור חאפי: כמעט לכל מגמה יש ערך מוסף, לא לימודים רגילים, בית חולים שניידר שמעורב, בית המשפט המחוזי, חברת חשמל.

<שירין נטור חאפי: השמים הם הגבול.

<שירין נטור חאפי: יש פה את הילדים, אם תרצו לשאול אותם משהו, יש פה ילדים שמייצגים את פרויקט הגלישה בים, יש פה ילדים שגולשים בים פעם שבוע, יש ילדים שמשתתפים במרכז הלמידה, שבאים ממכון וייצמן ומ-HP אינדיגו ללמד אותם אנגלית, מתמטיקה ועברית.

<שירין נטור חאפי: יש פה ילדים שמשתתפים בפרויקט שניידר.

<שירין נטור חאפי: תודה רבה שבאתם.

<שירין נטור חאפי: אתם רוצים לשמוע ילד או שניים?

זוהיר בהלול: אפשר לבחור ילד משכונת הרכבת?

<שירין נטור חאפי: כן, ילד משכונת הרכבת.

זוהיר בהלול: איך זה לגור במצב של תת אנושיות ולבוא למגדל השן התרבותי החינוכי הזה שמעניק לך המון?

אוסאמה סעדי: עכשיו תרגם את זה לעברית, זוהיר.

דוד אמסלם: אוסאמה אומר תרגם לנו.

זוהיר בהלול: איך זה לבוא ממקום עני למקום חינוכי עתיר ועשיר?

<שירין נטור חאפי: (מתרגמת לערבית).

<תלמיד: (אומר דברים בשפה הערבית.

<תלמיד: )

<שירין נטור חאפי: אחד הדברים שאני רוצה להגיד על מערכת החינוך הערבית.

זוהיר בהלול: הוא רואה את מר בגין והוא מתרגש.

<שירין נטור חאפי: אבל אני רוצה להגיד משהו על מערכת החינוך הערבית וחשוב להגיד.

<שירין נטור חאפי: אחד הדברים שאנחנו לא עובדים עליהם מספיק זה לייצר מספיק ילדים שיודעים לקום ולדבר על מה הם חושבים ומה הם מרגישים.

<שירין נטור חאפי: זאת אחת המשימות שלנו.

<שירין נטור חאפי: מבחינתי זה שהוא בא לפה והוא עומד פה, אני גאה בו מאוד, כי הוא התחיל בנקודה אחרת.

<שירין נטור חאפי: הוא מרגיש שהוא מתקדם והוא ישנה את השכונה שלו, כי כשהוא ייצא מפה אקדמאי וייגש למכרזים בתוך עיריית לוד אז הוא יהיה בין אלה שיחד עם ההנהגה המקומית ישנה את השכונה.

דוד אמסלם: רבותיי, תודה רבה.

דוד אמסלם: שירין, באמת את אישה מדהימה.

דוד אמסלם: אני קבעתי את הסיור הזה, שמתחלק לשני חלקים, חלק סיור בראשות ראש העיר, ובאמת אני חושב שהיה סיור מרתק במובן זה שאנחנו רואים את הפסיפס של לוד, וכרגע זה דיון של הוועדה עצמה.

דוד אמסלם: לכן אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא של לוד, עוד מעט אני אעביר אליכם את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: בראש ובראשונה פותחים בשבחה של אכסניה, אז באמת תודה רבה לך, שירין.

דוד אמסלם: אני אומר את זה במילה אחת, אבל את ריגשת אותי, כבן אדם ובכלל בתפיסה שלך בגלל שאני חושב שזאת עבודת הקודש ואני מאמין שזה הנושא, שזה הלב, מעבר לשיפוץ כזה או אחר, אבל זאת המגמה וזה באמת הנושא שאם אנחנו נקדם אותו, לדעתי בסופו של עניין אנחנו משלימים גם את הפערים ועושים אזרחים יותר טובים במדינת ישראל וכרגע זה לא חשוב לנו מאיפה הם באו ובעיקר לאן הם צריכים ללכת.

<שירין נטור חאפי: כשמייצרים לילד תקווה אז יש לו למה לשאוף והוא חושב על מה יש להשיג.

דוד אמסלם: ברור, אני אמרתי במילה אחת, אני לא רוצה לפתח - - -

<שירין נטור חאפי: אנחנו נצא ונאפשר לכם את הישיבה ותודה לכם.

דוד אמסלם: אתם יכולים גם ללוות אותנו בישיבה, זה בסדר, מבחינת הילדים זה גם שהם יראו איך מתנהלת הכנסת.

דוד אמסלם: רק את הפטיש לא הבאנו.

דוד אמסלם: אז באמת תודה רבה לך.

דוד אמסלם: רבותיי, אנחנו החלטנו לבוא ללוד מפני שמבחינתי זה היה יעד להגיע לעיר מעורבת.

דוד אמסלם: לי חשוב מאוד להביא את הוועדה לסיורים אחת לתקופה בערים שונות בארץ ומבחינתנו לוד הייתה יעד וכחלק מהפסיפס הישראלי.

דוד אמסלם: חברי הכנסת הערבים גם ביקשו ממני לבוא לכאן והם הצטרפו, אז אל"ף, באמת תודה רבה לחברי הכנסת שהצטרפו לסיור.

דוד אמסלם: כידוע לכם, יום חמישי זה יום שהכנסת לא עובדת ולח"כים בדרך כלל יש את העיסוקים שלהם וזה נדיר כאן בהרכב הזה שחברי כנסת באו והצטרפו לסיור.

דוד אמסלם: כמובן אני גם מודה לצוות המקצועי שלי בוועדה ולמשרדי הממשלה שנמצאים כאן, ממשרד הפנים, השלטון המקומי, הגנת הסביבה, משרד האוצר וכו' וכו'.

דוד אמסלם: אבל מבחינתי פונקציית המטרה הייתה ועדיין זה לשמוע אתכם.

דוד אמסלם: אנחנו באנו יותר לשמוע ולהתרשם.

דוד אמסלם: לאחר שאנחנו נשמע אתכם אני אסכם עמך, אדוני ראש העיר, לקיים דיון בוועדה בכנסת בצורה מסודרת בנושאים, ללמוד את הנושאים, אני אלמד אותם ואחרי זה אנחנו ניקח נושא או שניים ועליו נעשה זום.

דוד אמסלם: אם קידמנו את הדברים האלה, בזה יבוא שכרנו.

דוד אמסלם: אני רוצה להעביר קודם כל את רשות הדיבור לחברי הכנסת באופן קצר ואחרי זה לעבור אליכם ולאנשי המקצוע העירוניים, חברי מועצת העיר ואנשי המקצוע.

דוד אמסלם: נתחיל עם אוסאמה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב ראש, אדוני ראש העיר, חברי העירייה, מועצת העירייה, תלמידים, מורים, המנהלת שירין, אהלן וסהלן, (מדבר בערבית).

אוסאמה סעדי: האמת, אני שיגעתי את היושב ראש על מנת לעשות את הסיור הזה ביחד עם חבריי.

אוסאמה סעדי: אני לא חבר בוועדת הפנים, אבל אני אורח כבוד אצלך, כי אכפת לי מהעניינים של - - -

עבדאללה אבו מערוף: אורח מקובל.

אוסאמה סעדי: ביחד עם חברי עבדאללה אבו מערוף וזוהיר בהלול ביקשנו לקיים את הסיור הזה בלוד.

אוסאמה סעדי: אדוני ראש העיר, אני הייתי בקשר ואני מבקר הרבה בלוד עם חברי העירייה, עבד, אכראם ופרג', ואנחנו כבר אומרים לכם שאנחנו כולנו מוכנים לעזור ולהירתם לטובת לוד בכלל וגם למגזר הערבי בפרט, אנחנו כמייצגים את האוכלוסייה הזאת.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא צריכים את הסיור, כי אנחנו כל הזמן פה, אבל אתם פעם ראשונה שאתם, חלק מחבריי חברי הכנסת, רואים את המצוקה ואת העוני ואת התנאים, תת תנאים, כמו שאומר חברנו זוהיר בהלול, בשכונות אלמחטה, שניר ושאר השכונות.

אוסאמה סעדי: אני מסכים עם כבוד היושב ראש שאנחנו רוצים לשמוע ולקיים דיונים באמת לעומק על מנת להגיע ולמצוא פתרונות.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא באים לדיון ולא לסיור סתם ככה, אלא אנחנו רוצים לשמוע ולעמוד מקרוב על הבעיות וגם למצוא פתרונות.

אוסאמה סעדי: הבעיה הקשה ביותר והקריטית ביותר זה העניין של הבנייה וההיתרים, תשתיות.

אוסאמה סעדי: ראינו שאין כבישים, אין שום דבר.

אוסאמה סעדי: בעיית החשמל, חיבור החשמל.

אוסאמה סעדי: אני חושב, אדוני היושב ראש, שאם אנחנו נצליח לפחות לפתור את העניין הזה אז אנחנו עשינו הרבה טוב למאות ואלפי משפחות בלוד, במיוחד שאנחנו שמענו מראש העיר שמדובר בתכנית מתאר מאושרת ולפי התקנות, חבר הכנסת בני בגין, גם של הוראת שחל ואחרי זה גדעון סער, שר הפנים, ועכשיו שר האוצר כחלון, ברגע שיש תכנית מאושרת, מופקדת, אז אפשר לא לחכות לטופס 4 וכל הדברים האלה.

אוסאמה סעדי: כמו שעשו בדליה ועוספיה, ואנחנו מברכים על זה, צריכים שתצא מפה קריאה של עיריית לוד, של ועדת הפנים, לשר האוצר על מנת להשתמש בסמכותו ולחתום על התקנה הזאת ולחבר אלפי בתים.

אוסאמה סעדי: היום יש חשמל, אבל זה - - -

<יאיר רביבו: פיראטי.

אוסאמה סעדי: זה לא פיראטי, זה מאוד מסוכן, במיוחד בתנאים האלה.

אוסאמה סעדי: התשתיות, באמת לא צריך להכביר מילים, לא צריך להשחית מילים, כל מילה מיותרת.

אוסאמה סעדי: הייתה החלטת הממשלה על העצמה, אבל צריך גם שהתקציבים יילכו למגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: אנחנו מברכים על היוזמות שלך, אדוני ראש העיר, ועל ההתעניינות שלך והאכפתיות שלך ועל עבודתך, אבל באמת צריך לתת העדפה מתקנת.

אוסאמה סעדי: כמו שאמרת, הייתה הזנחה במשך עשרות שנים, הגיע הזמן שהשכונות הערביות בלוד יקבלו את המגיע להם.

אוסאמה סעדי: נקודה אחרונה, כי אני לא רוצה לגזול מחבריי - - - את הדיון המפורט בוועדה בכנסת, אדוני היושב ראש, העניין של מחלקת הרווחה והייצוג ההולם של העובדים הערבים בעיר.

אוסאמה סעדי: יש היום בערך 14% עובדים ערבים, אבל האוכלוסייה הערבית בלוד זה בערך 30%, במיוחד במחלקת הרווחה, מתוך 125 יש אך ורק 10 עובדים ערבים ואנחנו יודעים ושמענו על האלימות ועל רצח נשים ועל העוני ועל התנאים הקשים בלוד, ואתה בעצמך אמרת, אז אני חושב שאתה צריך לתת יותר תשומת לב והעדפה מתקנת גם במחלקת הרווחה.

דוד אמסלם: תודה לחבר הכנסת אוסאמה.

דוד אמסלם: אני רק רוצה לתחם את הדיון, אנחנו מסיימים אותו בשעה אחת, לפי הלו"ז שקבענו.

דוד אמסלם: היות שאנחנו רוצים לשמוע בעיקר את האנשים אז אני מבקש מחברי הכנסת קצת לקצר, כי אנחנו בעיקר, כמו שאמרתי, רוצים לשמוע את ראש העיר, חברי מועצת העיר והדרג המקצועי העירוני.

דוד אמסלם: בבקשה, חבר הכנסת זוהיר בהלול.

זוהיר בהלול: קצר מאוד.

זוהיר בהלול: אחת מהתכונות הבולטות והחיוניות של ראש עיר זה להיות איש תשוקתי, איש עם להט.

זוהיר בהלול: באמת הלהט שלך והתשוקה שלך זה הדרייב קדימה כדי להוביל את העיר המאתגרת הזאת קדימה.

זוהיר בהלול: זו התכונה הנדרשת.

זוהיר בהלול: החיסרון של ראש עיר בעיר כזאת, רמות החיים השונות בין אוכלוסיות.

זוהיר בהלול: מצד אחד תנופה אורבנית ותנופה של פרויקטים, גם בחינוך וגם בתעסוקה, ולצידם תת אנושיות, שכונות שלא שייכות לציביליזציה, לנאורות.

זוהיר בהלול: נדמה לי שצריך להכריז, אדוני היושב ראש, דודי אמסלם, על השכונות האלה כשכונות מוכות.

זוהיר בהלול: אני לא מבין בפלפולי המשפט, כמו ידידי אוסאמה, כי הוא משפטן מפליא, אבל אני חושב שלהכריז על השכונות האלה כשכונות מוכות, זה יחייב את הממשלה ואת המשרדים להעניק את הכול כדי להציל את בני האדם האלה, שהם תושבים, אבל גם אזרחים של מדינת ישראל.

זוהיר בהלול: דהמש, אלמוקטר, תחנת הרכבת, תעודת עניות, פרדס שניר, שאגב עשיתי שם כתבה בסוף שנות ה-70 כשרק כניסה למקום הזה הייתה כרוכה במנעול, היה מנעול שברגע שסוגרים אותו אף אחד לא יכול היה להיכנס לשכונה באותה תקופה.

זוהיר בהלול: פרדס שֹניר או שָניר, כל הערבים החברים שלי אומרים לי שֹניר, לכן חשבתי שזה שֹניר, אבל אני מקבל את התיקון, פרדס שניר.

זוהיר בהלול: זו שכונה שגאוותה של מדינת ישראל לא יכולה להיות נתונה לה מכיוון שהיא חיה בתנאים קשים והאוטובוס התנדנד בצורה מחרידה.

זוהיר בהלול: אתה אמרת, אדוני ראש העיר, שבינתיים האוטובוס לא מתבוסס בבוץ מכיוון שזה יום נאה, תארו לעצמכם שאת הביקור הזה היינו עושים ביום ראשון בעוד 72 שעות, אז היינו אולי מבקשים רחפת לאותו מקום.

זוהיר בהלול: אז אנא, אדוני היושב ראש, אתה עם ההנעה המדהימה שלך תציל את בני האדם האלה שחיים בתנאים מחפירים.

זוהיר בהלול: תודה לך.

דוד אמסלם: תודה רבה לחבר הכנסת זוהיר בהלול, חבר הכנסת בני בגין, בבקשה.

זאב בנימין בגין: כן, תודה ליושב ראש.

זאב בנימין בגין: אני הבנתי את רוב הדברים שזוהיר אמר עכשיו.

זאב בנימין בגין: זה עולם קטן וארץ קטנה.

זאב בנימין בגין: לפני חודש-חודשיים אני ביקרתי והרציתי בפני מאות תלמידים בבית הספר הממלכתי דתי הימלפרב בירושלים ואני דיברתי עם התלמידים במשך שעה לא קצרה על הדרך הנאותה שבה רוב צריך לנהוג במיעוט.

זאב בנימין בגין: אני לא דיברתי ואינני מדבר על נדיבות, אני מדבר על הגינות וגם על חובת הרוב באופן קבוע להושיט את היד.

זאב בנימין בגין: ילדים נולדים עם זכויות והזכויות האלה לא ניתנות להם על ידי השלטון, השלטון לא נוטל ולא מתנה, אנחנו שומעים את המליצה החוזרת לעתים, אין זכויות בלי חובות.

זאב בנימין בגין: אין שחר לאמירה הזאת, יש זכויות מולדות שאיתן האדם צריך ויכול להתקדם וחובת השלטון ליצור את המסגרת שתאפשר לילדים למצות את כישרונותיהם.

זאב בנימין בגין: מנהל בית הספר סיפר לי, בפגישה לפני ההרצאה, שהוא עומד לעשות את הצעד הבא, הוא יבוא לבית ספר ערבי בלוד ללמד היסטוריה ומנהלת בית הספר תבוא להימלפרב, בית הספר הדתי, ותלמד ספרות ערבית.

זאב בנימין בגין: אז עכשיו פגשתי את אותה מנהלת, יחד עם כולכם, אני חושב שזה רעיון מעולה, מצוין, לו ירבו כאלה.

זאב בנימין בגין: בהקשר לתכנית שהממשלה אישרה לפני שלושה שבועות, ביום רביעי לפנות ערב, תכנית תקדימית בכך שלראשונה שינו לעומק את דרכי התקצוב, נכנסו לתקנות עצמן, לסעיפי התקציב ודאגו שההקצאה בכל סעיף תקציבי ב-15 משרדים תתאם לשיעור של האוכלוסייה הערבית בארץ.

זאב בנימין בגין: היה דיון בנושא ערים מעורבות, הוא לא הסתיים, או יותר נכון הוא הסתיים בהחלטה הזאת שנוגעת ליישובים שאינם מעורבים, אבל כמובן שיהיה צורך בהמשך כדי לטפל בבעיות המיוחדות שאחת מהן אנחנו ראינו כאן.

זאב בנימין בגין: אנחנו שומעים, דווקא באחרונה שוב, על הצורך קודם כל או בד בבד עם בנייה לדאוג לאכיפה של החוק ושל חוקי הבנייה.

זאב בנימין בגין: היה לי ניסיון מסוים בנגב בשנים האחרונות, אין טעם ואין צדק באכיפה שאין לאדם, שאין לחתן ולכלה אפשרות סבירה לקבל רישיון בנייה.

זאב בנימין בגין: כאשר אין תכנית מתאר מפורטת אז האכיפה היא על ריק, היא סמלית, היא יוצרת טרוניות, כעס, טינה, אבל היא מאוד לא בונה.

זאב בנימין בגין: אני מתייחס בדבריי לשכונה.

זאב בנימין בגין: אני חושב שהדרך עוד ארוכה, היות שהבעלות היא פרטית ואמרתם שאפשר יהיה בהסכמה, אני חושב שזה יהיה מאוד קשה להשיג את ההסכמה ושאנשים מתנים בדרך כלל את הסכמתם בכל מיני תנאים, להכניס תשתיות, ביוב, בסמטאות שנכנסנו אליהן, שזה יש לו דיר ולהוא יש מגרש גרוטאות, יהיה קשה מאוד.

זאב בנימין בגין: לכן נצטרך מאמץ גם ממשלתי וגם עירוני כדי בזמן הקצר ביותר להביא את השכונה או את השכונות לרמה שחברנו זוהיר היה קורא לה אנושית ולא תת.

זאב בנימין בגין: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה, חבר הכנסת בני בגין.

דוד אמסלם: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכל הדוברים, ליוזמת יושב ראש ועדת הפנים.

עבדאללה אבו מערוף: כוועדת הפנים לא במקרה בחרנו את העיר לוד, מכל מיני היבטים.

עבדאללה אבו מערוף: נכון שזה יום חמישי, אבל זה יום עבודה רגיל לנו, לא בגלל שהכנסת עובדת, בגלל שזה חשוב ושתדעו שאנחנו עובדים שמונה ימים בשבוע.

עבדאללה אבו מערוף: זו עובדה.

עבדאללה אבו מערוף: לא בגלל שאנחנו כאן, בגלל שאנחנו נמצאים בישיבות עבודה גם ב - - - לוד נבחרה כדוגמה שהיא תוכל להיות דוגמה בכל ישראל איך אפשר לחיות ומה צריך לעשות.

עבדאללה אבו מערוף: בסיור הזה, הטוב ביותר ואני יודע שעשה כבוד ראש העיר, ואנחנו שמענו את העשייה שלו, בעיר לוד הייתה ועדה קרואה במשך עשר שנים ואנחנו יודעים מה זה ועדה קרואה, בגליל הייתה, למשל בירכא ובמקומות אחרים, האבחנה ידועה, הדיאגנוזה של מה שצריך לעשות בלוד ידועה, אבל צריך לתת את הטיפול הנכון.

עבדאללה אבו מערוף: לא רק לדבר כרופא, אבל גם אם אנחנו יודעים את האבחנה לא מספיק לדעת את האבחנה הנכונה, צריך לדעת מה הטיפול הנכון.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שהטיפול הנכון הוא, עצם העובדה שאנחנו כאן היום זה התחלה של הטיפול.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו כוועדת פנים גם אחראים על או מלווים את העבודה של המועצות המקומיות, של העיריות, זה ועדת הפנים, ולכן כל הדברים שהועלו כאן מחבריי, מראש העיר, מאוסאמה, מבני בגין וזוהיר בהלול ידועים.

עבדאללה אבו מערוף: אני רוצה לחדד כמה דברים.

עבדאללה אבו מערוף: העיר הזאת, מיקומה כאן במרכז, בנו עיר מודיעין לתפארת, למה לא הייתה השקעה מלכתחילה לראות בעיר לוד עיר אסטרטגית.

עבדאללה אבו מערוף: המיקום שלה אסטרטגי, שדה התעופה, דרום תל אביב, 80,000 תושבים, עוד כמה שנים יהיו 90,000 ו-110,000 תושבים, לכן אנחנו כוועדה אחראים על התושבים כאן, ערבים ויהודים, אני יודע שהשכונה שביקרנו בה, שכונת שניר, לא כל מה ש - - - איך צריך לפתח אותה ולעשות אותה ושתהיה מאושרת ועם תכנון ועם הכול, צריך להתחיל לעבוד.

עבדאללה אבו מערוף: משאבים, לא חסר כסף במשרד האוצר.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נדפוק במשרד האוצר ונביא כסף, וצריך להביא כסף ויש כסף.

עבדאללה אבו מערוף: לא בגלל שאני אחראי על הקופה, בגלל שאנחנו יודעים שיש כסף, צריך לשים את היעד הנכון וזו תהיה כאן דוגמה לדו קיום.

עבדאללה אבו מערוף: לראש העיר אני אתן הערות, למה לא לחשוב על הקמת בתי מלון טובים כאן, מרכזי תרבות ותיירות.

עבדאללה אבו מערוף: יש פוטנציאל גדול, גם מבחינה היסטורית וגם מכל הבחינות.

עבדאללה אבו מערוף: ואם אנחנו רוצים לדבר, צריך להשקיע במרכזי תרבות וחינוך, מתנ"סים, עוד מרכז תרבותי, עוד מרכז קהילתי, דו קיום לכל הקהילות, עולים מחבר העמים, איתנו, ואנחנו מוכנים לשתף פעולה, כבוד ראש העיר, ואנחנו נהיה בקשר איתך.

עבדאללה אבו מערוף: גם העניין של בית חם לנשים, שחסר.

עבדאללה אבו מערוף: צריך לזה תשומת לב.

עבדאללה אבו מערוף: בכל זאת אנחנו יודעים שיש פערים.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו רוצים שהדברים יתחילו לזוז, גם מבחינת עובדות סוציאליות, גם מבחינת בית חם לנשים, אני יודע שאתה עושה הכול מבחינת האלימות והמלחמה בסמים והפשע ואני גם במקרה חבר בוועדת המלחמה בסמים בכנסת, לכן גם אם חסר לכם משהו תוכלו לשתף אותנו.

עבדאללה אבו מערוף: ולהתחיל את הדרך הנכונה שתוביל כאן שתהיה עיר לדוגמה.

עבדאללה אבו מערוף: יש אפשרות, לא רק בגלל הדו קיום, גם בגלל הדו קיום שישנו כאן, וזו תהיה דוגמה לפתח את העיר בצורה הנכונה.

עבדאללה אבו מערוף: ואם אנחנו כבר נגענו בשתי מילים בהערות של 600 תושבים או 50 בתי אב בדהמש, אני לא רק לוחש עכשיו, היות שאנחנו רוצים עשייה טובה, כבוד ראש העיר, ורוצים שאנחנו נעשה את הדברים כמו שאנחנו רואים לנכון, אני חושב שנכון היה להתחיל, לא רק להתחיל, יש מן הראוי שאנחנו נהיה צודקים עם עצמנו, גם כנציגי ציבור, גם אתה כנציג ציבור, ראש עיריית לוד, ששכונת דהמש, שאנחנו היום לא דנים בה, אבל בכל זאת אני לא רק פונה, אני חושב שהדרך הנכונה היא אכן שגם נכין תכנית איך לספח את שכונת דהמש ללוד.

עבדאללה אבו מערוף: זה הפתרון הנכון, גם מבחינת תקציבים וגם מבחינת - - - זה יהיה נכון מכל הבחירות, לכן כבר צריך להתחיל - - -

<קריאה: הם מתנגדים לזה.

עבדאללה אבו מערוף: אם אתם לא רוצים, בבקשה.

<יאיר רביבו: גם אנחנו לא רוצים.

<יאיר רביבו: אם החתן והכלה לא רוצים אז - - -

עבדאללה אבו מערוף: אני מושך את הדברים שלי.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני אמרתי שזה לא הדיון כאן היום.

עבדאללה אבו מערוף: מבחינת העיר לוד, אני ביקרתי כמה פעמים בעיר לוד באופן אישי, אבל הביקור הזה הוא ביקור מיוחד ומה שצריך זה לפתח את העיר לוד, אנחנו בעד ואנחנו נמשיך.

דוד אמסלם: תודה רבה, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

דוד אמסלם: אני רק מזכיר לכולם, אנחנו בוועדת הפנים, אנחנו לא עוסקים בוועדות אחרות, כך שנושאי רווחה וכו' לא עולה פה בוועדה.

דוד אמסלם: אנחנו מתעסקים רק בנושאים שאנחנו באמת אמונים עליהם.

דוד אמסלם: אני אעבור לחברי המועצה ואחרי זה ראש העיר ידבר ואני אסכם את הדיון.

דוד אמסלם: אנחנו ניתן את רשות הדיבור עכשיו לסגן ראש העיר, אביב וסרמן.

דוד אמסלם: אני מבקש, כל אחד שלוש דקות.

דוד אמסלם: כל אחד מציג את עצמו לפרוטוקול, את השם ואת התפקיד.

<אביב וסרמן: שלום.

<אביב וסרמן: אני אביב וסרמן, סגן ראש העיר פה בלוד.

<אביב וסרמן: תודה רבה קודם כל על זה שבחרתם לסייר פה.

<אביב וסרמן: יש 250 רשויות בישראל וזה שאתם פה זה לפחות מבחינתי לא מובן מאליו, וגם בהרכב כזה, בנוכחות כזאת.

<אביב וסרמן: אני רוצה לגזור משהו מהמקום שאנחנו נמצאים בו, יושב ראש הוועדה.

<אביב וסרמן: אני חי בלוד שמונה שנים, הגעתי לפה מלימודים בלונדון עם אשתי וזה מין עוף מוזר פה בסיפור הזה.

<אביב וסרמן: אני חושב שאנחנו נמצאים בלא פחות מפלא, יש פה פלא.

<אביב וסרמן: אף אחד לא האמין שבלב שכונת הרכבת תהיה מנהלת כזאת, יהיה מבנה כזה, יהיו מורים כאלה, יהיו תלמידים כאלה.

<אביב וסרמן: אני מנסה לחשוב מה אנחנו יכולים לגזור מהפלא הזה.

<אביב וסרמן: אני מלווה את שירין, אני חושב מהיום שבו היא מונתה לתפקיד והלקח הגנרי שאני גוזר זה שהגענו לפלא הזה בזכות שיתוף פעולה שצריך להמשיך אותו, בין מנהיגות מקומית דמוית שירין לבין העירייה לבין הדמות הרלוונטית בממשלה.

<אביב וסרמן: במקרה של שירין זה היה גדעון סער, שגדעון סער ביקר פה ברמה של כל חודש, אם לא כל שבוע.

<אביב וסרמן: אני חושב שצריך לעשות לתופעה הזאת, ללקח הזה, העתק-הדבק לרמה של כלל העיר.

<אביב וסרמן: אני אגיד למה אני מתכוון.

<אביב וסרמן: העיר לוד עולה אחת לכמה שנים על שולחן הממשלה, יודעים שיש פה סיפור שאין בשום מקום אחר בארץ, מביאים החלטת מחליטים, זה קרה בפעם האחרונה ב-2010.

<אביב וסרמן: אני כבר הייתי פה, אני יודע שזה היה גם לפני כן, נדמה לי ב-2002.

<אביב וסרמן: ההחלטות האלה הן הזדמנות לעשות שינוי דרמטי בעיר הזאת והן לא מביאות את השינוי הדרמטי.

<אביב וסרמן: אם לקחת את הדוגמה של שירין, הן לא מביאות את השינוי הדרמטי כי חסרים שני דברים.

<אביב וסרמן: אל"ף, חסר הקשר האישי, קשר שיש לשירין במקרה של גדעון סער, ואני לא חושב שקיים עם ראש הממשלה אותו קשר, אותו דפוס של קשר, ופעם שנייה זה תכנית.

<אביב וסרמן: בית ספר כזה לא נולד מזה שמישהו אומר 'יאללה, בואו נעשה', הוא נולד מסוף מעשה במחשבה תחילה.

<אביב וסרמן: אלה שני האלמנטים שאני רוצה לשים על השולחן.

<אביב וסרמן: לאור החלטת הממשלה שהחריגה את הערים המעורבות מההחלטה הכללית על המגזר הערבי, יש היום טיוטה של תכנית שהיא הרבה יותר רצינית מהתכנית שהייתה ב-2002 והייתה ב-2010, קוראים לה הסכם גג, לא החלטת מחליטים, הסכם גג ללוד, הסכם גג שמבין את כל המורכבויות שיש בעיר הזאת, את היתרונות שלה, את החסרונות שלה.

<אביב וסרמן: יש פה עיר עתיקה שהייתם בקמצוץ קטן שלה, אבל אין ספק - - -

דוד אמסלם: תתחיל להתכנס בזמן.

דוד אמסלם: הבנתי.

<אביב וסרמן: אני אומר, צריך לעשות שני דברים, אל"ף, לראות שראש הממשלה בעצמו, כי בעיניי זה הדרג שיכול לעשות שינוי דרמטי בעיר הזאת.

<אביב וסרמן: ראש הממשלה בעצמו שיבוא לכאן, יראה את המצב בשכונות הערביות, יראה את הפוטנציאל של העיר העתיקה, אזורי התעשייה שלא דוברו פה.

<קריאה: היה פעמיים-שלוש ראש הממשלה.

<אביב וסרמן: גם בפרדס שניר?

<קריאה: הוא היה - - -

<אביב וסרמן: אז אני לוקח חזרה.

<אביב וסרמן: אני אומר, אל"ף, מעורבות אישית של ראש הממשלה, ובי"ת, תמיכה בהסכם הגג המתגבש שהוא הרבה יותר טוב מההסכמים הקודמים, תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: גיל, בבקשה.

דוד אמסלם: אני מבקש באמת להצטמצם לשלוש דקות, כל אחד יכול לדבר עשרים דקות ובאמת דברים בטעם.

דוד אמסלם: אז אל"ף, אנחנו התרשמנו, קחו בחשבון שאנחנו גם מכירים את הנושאים, לא רק בלוד, בארץ, ובוא נצטמצם כדי שנהיה יותר יעילים.

<גיל חדד: אני חבר במועצת העיר מטעם סיעת הליכוד.

<גיל חדד: אני מייצג במועצת העיר את החילוניים והמסורתיים.

<גיל חדד: יש לנו בעיה בעיר לוד של הגירה שלילית בעשר השנים האחרונות, הקימו פה את שוהם ומודיעין וברמלה הקימו שכונה שנקראת מצליח, כל זוג צעיר שמתחתן עובר למצליח, מודיעין ושוהם.

<גיל חדד: לצערי בלוד אין בנייה כרגע, ראש העיר מנסה לעשות, אין כרגע פרויקט שאפשר להגיד שזוג שמתחתן הולך לקנות דירה של ארבעה חדרים, שלושה חדרים, משהו חדש, כמו שאוהבים.

<קריאה: דתי לאומי - - -

<גיל חדד: אני מדבר על מסורתיים וחילוניים.

<גיל חדד: הפתרון באדמות גינתון, בן שמן, הן סופחו לעיר לוד, יש שם פרויקט שבסביבות 4,000 יחידות דיור.

<גיל חדד: משום מה הפקידים של משרד השיכון מתנגדים להקים שם שכונה מתחרה, שכונה ש - - -

זאב בנימין בגין: מתחרה במה?

<גיל חדד: מתחרה בשוהם ומודיעין ומצליח.

<גיל חדד: משרד השיכון היו פה לפני חצי שנה, הם אמרו, 'לא, אנחנו רוצים בתוך העיר לוד להרוס, פינוי בינוי'.

<גיל חדד: זה לא יעבוד, זה נמרח, זה שנים, זה לא מתאים.

<גיל חדד: אני אומר לכם, כל יום שעובר עוד זוגות צעירים עוזבים.

<גיל חדד: המשפחה שלי, לפחות חמש-שש משפחות, אנשים חזקים, עזבו למצליח.

<גיל חדד: אני אישית לא יכול להגיד להם מה לעשות.

<גיל חדד: אני חושב שצריך לקבל החלטה להעביר למשרד השיכון, להקים פה שכונות לזוגות צעירים ומסורתיים.

<תומר רוזנר: יש שם תוכנית?

<גיל חדד: אבל משרד השיכון לא רוצה, לא יודע מה הסיבה.

<גיל חדד: לערבים יש את השכונות שלהם, אני בעד לתת הכול, לדתיים יש את השכונות שלהם, לחרדים באחיסמך, אנחנו הולכים להיות פה המיעוט בעיר לוד.

<גיל חדד: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה, גיל.

דוד אמסלם: עבד, בבקשה.

<עבד אזברגה: קודם כל תודה רבה על האירוח.

<עבד אזברגה: אני מודה לשירין על האירוח.

<עבד אזברגה: אני לא רוצה להרחיב, אני חושב שכל הדברים שנאמרו פה הם מאוד מייצגים, הם מאוד מדברים לעניין, אני לא חושב שאני צריך לחזור עליהם.

<עבד אזברגה: אני חושב שצריך להיות ענייניים ותכל'ס וצריך לדבר במספרים.

<עבד אזברגה: יש לנו שתי בעיות קשות במגזר הערבי.

<עבד אזברגה: כל הדברים האחרים שהם בתכנון, יש לנו דרישות מראש העיר, אנחנו לפעמים מתווכחים עם ראש העיר, רבים עם ראש העיר ובסוף מגיעים לסיכום מסוים.

<עבד אזברגה: יש שתי בעיות קשות, תכנית לד/1300, מי שמכיר את התכנית, צריך לגייס פה תקציב לתשתיות, בלי זה העירייה לא יכולה לעמוד ואנחנו יכולים לחזור עוד שנה ועוד שנתיים לאותו מקום.

זאב בנימין בגין: מה זה ל"ד?

<עבד אזברגה: לד/1300.

<עבד אזברגה: אתה הזכרת את המסילה, ממערב למסילת הרכבת שחצינו זו תכנית לד/1300, שהיא מאושרת, שהיא גם חולשת על האזור הקשה שהיינו בו.

<עבד אזברגה: בשביל לפתח את האזור צריך לפחות, אני לא מבין במספרים בדיוק, אבל מדברים על 300 מיליון שקל.

<עבד אזברגה: הנקודה השנייה זה הסיפור של חיבור החשמל והמים לבתים שעדיין לא מוסדרים ואין להם טופס 4.

<עבד אזברגה: אני רק רוצה להגיד עוד משפט אחד מישיבה אחרונה שהתקיימה בעירייה.

<עבד אזברגה: יש הרבה בתים גם בעיר ובמקומות אחרים שהם רק עם טופס 2 ויש להם חשמל, ואין להם טופס 4.

<עבד אזברגה: אני חושב שבאופן מיידי צריך להוציא המלצה, הנחיה, לעניין החשמל, המים ולדאוג לתקציב הזה.

<עבד אזברגה: זו הבעיה הקשה שלנו בלוד.

<עבד אזברגה: כל שאר הדברים, אני מאמין, עם הדרישות של חברי המועצה, הוויכוח עם האופוזיציה והקואליציה וכל מיני אנחנו בסוף נגיע לסיכום.

<עבד אזברגה: לבנות עוד גן אנחנו נבנה, לבנות מתנ"ס, אנחנו בונים, אבל באמת צריך את התשתיות, כי במצבים הקשים קשה מאוד לחיות באזור הזה.

דוד אמסלם: תודה, עבד.

<תומר רוזנר: רק שאלה, עבד.

דוד אמסלם: תומר זה היועץ המשפטי של הוועדה.

<תומר רוזנר: אם תתקבל הבקשה של - - - ששר האוצר ייתן צו וכו', צריך שיתוף פעולה של התושבים, הם צריכים להגיש בקשות.

<עבד שחאדה: בטוח, בטח.

<עבד שחאדה: אין שום בעיה.

דוד אמסלם: עוד מעט אנחנו נדבר על זה.

דוד אמסלם: בבקשה, פרג'.

<פרג'י בן פרג': אדוני היושב ראש, אני רוצה לפנות אליך ואני רוצה לקצר ולהציג שתי נקודות.

<פרג'י בן פרג': אני מקווה שלא יהיה עוד פרוטוקול.

<פרג'י בן פרג': היינו לפני שנה בנושא החשמל בוועדת הכלכלה בכנסת ומאז לא התקדם שום דבר.

<פרג'י בן פרג': אני אמשיך את הדברים של חברי עבד אזברגה - - -

<עבד אזברגה: אנחנו מאותה סיעה.

<פרג'י בן פרג': לד/1300, התכנית המאושרת שאושרה ב-2014, התחלנו ליישם פיילוט במקטע מסוים, 1300/4, עם הגב' רבקה איבלסון והנהלת העירייה, בהסכמה של 100% מהתושבים שלא ישימו אבן על אבן עד שיאושר הפיילוט הזה.

<פרג'י בן פרג': הפיילוט הזה היה מודל, אתם יודעים, אחרי תכנית המתאר יש תכנית מפורטת, בזה לא תם הסיפור, אז הפיילוט הזה, אנחנו בשלבי סיום של תכנית מפורטת על מנת לקדם את האזור.

<פרג'י בן פרג': אם זה נעשה ואנשים היו ממושמעים ואף אחד לא שם אבן על אבן מאז ולא תהיה תשתית בזמן הקרוב אז הכול הולך לטמיון והתכניות האלה, אנשים יתחילו לבנות עוד פעם על הכבישים, עד שהצלחנו לעשות תכנית אחת.

<פרג'י בן פרג': נושא החשמל, הזכירו פה, אני לא רוצה להעלות את זה יותר מדי.

<פרג'י בן פרג': חשמל יש לכולם, אבל זה צריך להיות חוקי.

<פרג'י בן פרג': אני רוצה להוסיף לוועדה הזו עוד נקודה אחת שאולי היא לא נשמעה היום ולא קשורה.

<פרג'י בן פרג': העיר לוד מונה כמעט במרשם האוכלוסין 28,000 תושבים כשבפועל יש 35,000 תושבים ערבים, וסגן ראש עיר ערבי אין, למה?

<פרג'י בן פרג': מסיבות פוליטיות.

<פרג'י בן פרג': ראש העיר עם כיפה על הראש, מהליכוד, שהוא מאוד, ראיתם היום, מעוניין ורוצה לתמוך, קשה לו לשים סגן ראש עיר ערבי.

<פרג'י בן פרג': הבקשה שלי, שיחוקק חוק או תקנה של משרד הפנים, בערים מעורבות מעל 25% ערבים או מעל 20% ערבים, סך הכול יש ארבע-חמש ערים, שיוסיפו תקנה מכוח חוק לשים סגן ראש עיר ערבי.

<פרג'י בן פרג': היום יש ראשי מועצות ערביות, ראשי ערים ערבים, שאין להם את התושבים שיש לנו פה.

<פרג'י בן פרג': תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה לך.

דוד אמסלם: אכראם, בבקשה.

<אכראם סקאללה: אני מודה לכם על הביקור.

<אכראם סקאללה: לגבי החשמל, אני לא רוצה להוסיף הרבה - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, כל מה שנאמר אין טעם לחזור.

<אכראם סקאללה: אני לא חוזר, אני מדגיש שזה כל כך חשוב שאני גם רוצה להזכיר על זה משהו, אבל כבר חבריי במועצה אמרו די בנושא הזה.

<אכראם סקאללה: לגבי שכונת הרכבת.

<אכראם סקאללה: שכונת רכבת, שאבא שלי נולד בה.

<אכראם סקאללה: כשאבא שלי נולד בה היא הייתה שכונה מהיפות ביותר בלוד והיו אנשים כל כך מתלהבים לנסות לגור בה.

<אכראם סקאללה: הייתה גם קבוצת כדורגל, שמטפח אותה ראש העיר כבר בימים האחרונים.

<אכראם סקאללה: תחנת הרכבת הייתה מקום אסטרטגי, סבא שלי היה נהג קטר בזמן האנגלים, כשהיו מגיעים ממדינות ערב.

<אכראם סקאללה: אבא שלי המשיך בדרכו, בצורה אחרת, כנהג משאיות, ואני ממשיך את דרכם כנהג מטוסים.

<אכראם סקאללה: זה לגבי תחנת הרכבת, שזה מקום אסטרטגי מאוד.

<אכראם סקאללה: עכשיו בונים בבניין המרכזי של הנהלת הרכבת פה.

<אכראם סקאללה: זה הדבר הראשון, לגבי תחנת הרכבת.

<אכראם סקאללה: עכשיו אני רוצה להתייחס לתכנית המתאר.

<אכראם סקאללה: בתכנית יש תכנון לבנייה מעורבת קומות, עד 19 קומות בעיר.

זאב בנימין בגין: ברשות היושב ראש, תן לי להבין, איך התקבלה ההחלטה להקים כאן את הבניין של הנהלת הרכבת?

<יאיר רביבו: זו החלטת ממשלה, זו החלטה אסטרטגית.

<יאיר רביבו: בחיפה אגב יונה יהב עד היום בעתירות כי הולכים להעביר את כל המשרדים מחיפה ללוד, מתל אביב, חיפה ובאר שבע ללוד.

<יאיר רביבו: אם נרים את הווילון נראה את הבניין פה מאחורינו.

<אכראם סקאללה: אני אקצר את דבריי, כי חבריי במועצה כבר דיברו על מה שחשוב, מה שאני רוצה לדבר עליו הם התייחסו אליו.

<אכראם סקאללה: אבל אם השכן שלך מבסוט וטוב לו אתה תהיה מבסוט, וזו כבר אסטרטגיה ארצית ועולמית.

<אכראם סקאללה: השכן שלי ישן טוב, אני אישן טוב.

<אכראם סקאללה: אנחנו צריכים להתייחס לשכנים שלנו בדהמש.

<אכראם סקאללה: עם כל הכבוד, למרות שזה לא קשור, אבל צריכים להתייחס לשכנים שלנו בדהמש, כי זה לאט לאט משפיע עלינו גם במגזר הערבי פה בלוד.

<קריאה: בכל המגזר הערבי, לא רק בלוד.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: יש חבר מועצה שנמצא ולא דיבר?

<ג'ומה: אני רוצה להוסיף.

<ג'ומה: אני לא חבר מועצה.

דוד אמסלם: ג'ומה הוא גם חבר אישי שלי.

<ג'ומה: אנחנו חברים הרבה שנים, עוד לפני הפוליטיקה.

<ג'ומה: אני רוצה להוסיף על חברי המועצה.

<ג'ומה: החברים דיברו לגבי החשמל ואני משיב ליועץ המשפטי של הוועדה, אני חייב להדגיש, שיירשם בפרוטוקול, ישנם בתים פה שמחוברים, לפחות שמונה, תשעה ועשרה בתים עם שעון חשמל אחד.

<ג'ומה: זה סכנת נפשות.

<ג'ומה: בחודש האחרון או בחודשיים האחרונים נשרפו שלושה בתים ובנס ניצלו האנשים.

<ג'ומה: פה, לא רחוק, מאחורי בית הספר.

דוד אמסלם: תודה רבה, ג'ומה.

דוד אמסלם: אהרון אטיאס, מנכ"ל העירייה, בבקשה.

<אהרון אטיאס: האמת שהכול כבר נאמר, אנחנו צריכים את הדחיפה המשמעותית של ועדת הפנים כדי להביא את העניינים לתכנית מסודרת.

<אהרון אטיאס: אנחנו די מתנהלים מול משרד ראש הממשלה, כפי שראש העיר הציג, דרך רבקה איבלסון.

<אהרון אטיאס: אנחנו מתקדמים לתכנית גג שאמורה לאפשר לנו את כל המשאבים הכלכליים.

<אהרון אטיאס: צריך לראות איך אנחנו מקדמים את זה למשהו שמחר בבוקר קורה.

<אהרון אטיאס: סך הכול אנחנו ערוכים ותודה רבה באמת לכל מי ש - - -

דוד אמסלם: רק תפרט לגבי התכנית שדיברת עליה.

<אהרון אטיאס: תכנית הגג.

<אהרון אטיאס: אנחנו מתקדמים עם תכנית גג שהכנסנו לתוכה את כל - - - כל מה שדיברו פה כולם אמור להיכנס לתוך תכנית הגג.

דוד אמסלם: תכנית גג באה באיזה שהוא הקשר של בינוי מסוים.

<אהרון אטיאס: כן, אנחנו הולכים לבנות בלוד עוד 12,000 יחידות דיור, להרחיב את העיר ואת התשתיות ואת הכספים שמקבלים עבור היחידות החדשות, אנחנו רוצים להשקיע אותם עבור האזורים הישנים, כולל שכונת הרכבת שסיירנו בה היום.

<יאיר רביבו: עד כה נחתמו עשרה הסכמי גג במדינה.

<יאיר רביבו: ההסכם המתהווה בלוד ייחודי, מכיוון שהוא ההסכם הראשון שלא הולך לצפות פני עתיד, אלא בעיקר פני עבר.

<יאיר רביבו: באנו למדינה ואמרנו, 'אתם הבאתם פה עולים לגני אביב, הבאתם חרדים, מכרתם את האדמות ולא החזרתם שקל ללוד', אנחנו צריכים היום כסף לשקם את אותן שכונות ערביות, את העיר העתיקה ואת השכונות הוותיקות בלוד.

דוד אמסלם: זאת אומרת הסכם הגג נותן השקעה מחוץ לקו הכחול.

<יאיר רביבו: בדיוק.

<יאיר רביבו: אגב, יש לנו מחלוקת ונשמח לעזרה שלכם גם, מובילים איתנו פה את הפרויקט דירה להשכיר, שזו חברה ממשלתית שהמדינה אמרה להם, בא שר האוצר ואמר לדירה להשכיר להוביל את הפרויקט בלוד, היום יש לדעתי פוליטיקות פנימיות שרוצים למשוך את זה מדירה להשכיר ולקחת את זה למשרד הבינוי והשיכון ואז הם מסתכלים בראייה מאוד צרה.

<יאיר רביבו: רמ"י ומשרד הבינוי והשיכון, אותם לא מעניין עכשיו לסדר את השכונה בפרדס שניר.

<יאיר רביבו: דירה להשכיר, בראשה עומד עוזי לוי, בחור עם ראייה רחבה שאומר 'תקשיבו, אני מבין שזו בעיה לאומית.

<יאיר רביבו: כל מה שתיארו פה החברים, זו בעיה לאומית, כדי שאני אשים 300 מיליון שקל לתשתיות, שזה המספר אגב, אין למדינה 300 מיליון שקל.

<יאיר רביבו: גם אותה החלטת ממשלה היסטורית, שהייתה לי הזכות לדחות אותה פעמיים, מראשון לרביעי ומרביעי לערב כי אני עמדתי על זה, דיברתי עם ראש הממשלה, אמרתי שלא יעלה על הדעת שבלוד חיים 25,000 ערבים, ואגב, אני לא יודע אם אתם יודעים, אם היישוב הזה היה מוגדר כיישוב ערבי הוא היה מקום שמיני בארץ בגודלו, בין היישובים הערביים, כלומר אחרי סכנין, נצרת, שפרעם, אום אל פחם, טה טה טה לוד מקום שמיני.

<יאיר רביבו: אז איך יכול להיות שהערבים בלוד לא בהחלטת הממשלה?

<יאיר רביבו: זאת הסיבה שמגיעה לפה בעוד שבועיים גילה גמליאל, כי אני מאוד כעסתי על העניין הזה, אמרתי שלא יכול להיות שלוקחים את לוד, רמלה ועכו, חיים שם כ-100,000 תושבים והם לא נכנסים בתכנית.

<יאיר רביבו: לכן אמרו 'טוב, בוא נעשה תכנית רק ללוד'.

<יאיר רביבו: אני בא ואומר, יכול להיות שהפתרון בסוף, אני כבר משתלב במה שאמר המנכ"ל - - -

דוד אמסלם: שאלתי שאלה קטנה וקיבלתי נאום לאומה.

<רחל שפירו: אני אדבר רק על שני דברים.

<רחל שפירו: אל"ף, אני מחזקת באמת את הנושא של הצורך לחבר את הבתים לחשמל בטופס 4, כי זה דבר שיש בו סכנת חיים מיידית.

<רחל שפירו: הדבר השני, מ-2001, אם אני לא טועה, הבנייה היחידה שיש כאן בעיר היא רק לאוכלוסייה הדתית לאומית וצריך איזון גם ליהודים החילוניים שאני רוצה שגם יהיו ואני רואה בהם שותפים וחשוב שיהיו, וגם האוכלוסייה הערבית, שאין בנייה, לא מ-2001 וגם הרבה לפני.

דוד אמסלם: יש פה בנייה ערבית רוויה?

<יאיר רביבו: אגב, כולל החלטת ממשלה על שכונת רמז, שכונה חוקית שכן בונים אותה, זו שכונה ערבית צמודת קרקע.

<רחל שפירו: אבל היא לא רוויה.

דוד אמסלם: שאלתי אם יש בלוד שכונה רוויה כזאת בפועל, לא תכניות.

<רחל שפירו: בפועל אפשר להגיד, אם מתייחסים לרמת אשכול, שהיא עברה שינוי דמוגרפי - - -

<יאיר רביבו: בנייה חדשה, לא.

<יאיר רביבו: לשאלתו לא, התשובה היא לא.

<יאיר רביבו: הם רוצים להרגיל אותם גם.

<רחל שפירו: לא, הם מעוניינים, יש הרבה צעירים שם.

דוד אמסלם: הבנו.

<רחל שפירו: הדבר השני, ההתייחסות לתכנית לד/1000, שהיא תכנית מתאר עירונית והדבר הכי חשוב בה באמת, ועל זה הרבה תושבים הגישו התנגדות שבאמת היא פועלת להגביל את הריבוי הטבעי הדמוגרפי של האוכלוסייה הערבית בלוד.

<רחל שפירו: זאת אומרת שלא לוקחים בחשבון שהמספר של התושבים הערביים אמור להשתנות, להתווסף, בלי להביא מחוץ לעיר אנשים, הגידול הטבעי.

<רחל שפירו: היא לא לוקחת את זה בחשבון וזה אומר שיהיה מאבק כל הזמן, המאבק הזה לא יסתיים בתושבים, איפה הם יגורו, זה מעין ניסוי דילול.

<רחל שפירו: הדילול, איך ייעשה ובאיזה צורה, אפשר לדמיין את זה, אבל לדעתי זה משהו מאוד מסוכן.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני מבקש לשמוע, לשתי דקות, למרות שזה לא קשור לעניין ואני אסביר בסוף למה זה לא קשור, את איסמעיל ערפאת, לגבי הנושא של דהמש.

דוד אמסלם: באמת שתיים-שלוש דקות, אבל אני אסכם את זה בסיכום, זה לא קשור לדיון שלנו.

דוד אמסלם: קח בחשבון שאני מכיר את הנושא.

<אסמעיל ערפאת: חבל מאוד שהסיור לא הגיע למקום, כדי שתראו את ה - - -

<יאיר רביבו: האוטובוס לא היה עומד בזה.

<אסמעיל ערפאת: כן, אבל היה אפשר להסתובב דרך הגשר ולהיכנס - - -

<יאיר רביבו: עוד שעה היינו מגיעים לפה אחר כך.

<אסמעיל ערפאת: אני אנסה להראות לך איפה בכלל זה - - - לא מכיר, כן מכיר.

<אסמעיל ערפאת: העניין הוא כזה, דהמש נופלת מבחינת רשות מוניציפאלית, היא לא שייכת ללוד, היא לא שייכת לרמלה, היא שייכת למועצה אזורית עמק לוד.

<אסמעיל ערפאת: זה כביש 44, שם ניר צבי, רמלה מתחילה בנווה דוד, זה פה מתחיל לוד, קרית מנחם מתחילה בזה.

<אסמעיל ערפאת: דהמש זה פה, היא באמצע, בין פרדס שניר ובין רמלה ובין מושב - - - היא תחום שיפוט מוניציפאלי של מועצה אזורית עמק לוד, הייתה מאז ומתמיד.

<אסמעיל ערפאת: כלומר היא לא היום נתלית על מועצה אזורית עמק לוד והיום אנחנו מבקשים שנהיה משויכים, היא כל הזמן היא הייתה משויכת למועצה אזורית עמק לוד.

<אסמעיל ערפאת: מועצה אזורית עמק לוד מסרבת להכיר באוכלוסייה הערבית, היא מכירה בקרקע כתחום שיפוט שלה.

<אסמעיל ערפאת: היום חיים בדהמש, בסקר האחרון שעשינו ב-2006 היו 600 איש, מ-2006 עד היום יש ריבוי טבעי - - - יש שם 90 בתי אב, 10 בתים היו קיימים לפני 48', כל הבתים לא מאושרים.

<אסמעיל ערפאת: אנחנו ניסינו בכל הזמנים ובכל הדרכים כן להכשיר את המקום הזה שנקרא דהמש, הקימו ועדת גבולות, זה היה הפתרון של אלי ישי.

<אסמעיל ערפאת: ועדת הגבולות אחרי עבודה של שנתיים, המנדט שלה היה להחליט או לספח אותה ללוד, או לרמלה, או להשאיר אותה במועצה אזורית עמק לוד.

<אסמעיל ערפאת: היא החליטה אחרי עבודה, היא שמעה את כולם, מתנגדים, מקצועיים, לא מקצועיים, הכול, ובסוף היא החליטה להשאיר אותה במועצה אזורית עמק לוד.

<אסמעיל ערפאת: היא טענה שהיום לספח את דהמש ללוד לא יתרום ללוד ולוד לא תתרום לדהמש.

<אסמעיל ערפאת: גם להזכיר, מי שלא יודע, פרדס שניר הייתה עמק לוד.

<אסמעיל ערפאת: בשנת 66' פרדס שניר סופחה ללוד.

<אסמעיל ערפאת: מ-66' עד היום מצב פרדס ניר לא השתנה.

<אסמעיל ערפאת: אנחנו לא רוצים להיות באותו מצב, אנחנו פה אוכלוסייה שרוצים לשנות את מצבם ואנחנו אוכלוסייה שדאגנו, הכנו תכנית מתאר, שנדחתה, בטענה אחת, שכאילו הממשלה צריכה להחליט על הקמת סמל יישוב.

<אסמעיל ערפאת: אין במערכת שם כזה שנקרא דהמש.

<אסמעיל ערפאת: אני ליוויתי את כל ועדות הפנים מ-2006, את רוב ועדות הפנים, נציגי הממשלה, אני מכיר כמעט את כולם.

<אסמעיל ערפאת: כלומר הנושא הזה, דנים בו דנים בו דנים בו ודנים בו ולא הייתה בו שום החלטה.

<אסמעיל ערפאת: הייתה החלטה אחת אמיצה של אלי ישי, של שר הפנים בזמנו, הוא הקים ועדת גבולות, היא המשיכה, החליטה, גדעון סער, יש פה מכתב שהוא אישר את ההמלצות של ועדת הגבולות, היו צריכים לפי החלטת היועץ המשפטי לממשלה.

<אסמעיל ערפאת: להמשיך את זה, להעביר את זה לוועדת שרים, ועדת השרים תניח את זה למועצה הארצית והממשלה תיתן לזה כמו כפר בתוך המועצה האזורית.

<אסמעיל ערפאת: כשהתפטר אדון גדעון סער ארדן לא המשיך את זה - - -

דוד אמסלם: אסמעיל, הבנתי.

דוד אמסלם: תתכנס.

דוד אמסלם: הבנתי את הרעיון שלך, מה - - -

<אסמעיל ערפאת: היום יש לנו 200 ילדים.

דוד אמסלם: אסמעיל, קח דקה לסיים ואני אסביר לך בסיכום שתבין מה אני אומר.

<אסמעיל ערפאת: אני אקח דקה.

דוד אמסלם: זה פשוט, או שתדבר דקה או שתדבר ארבע שעות.

<אסמעיל ערפאת: חבר הכנסת דוד אזולאי הוציא מכתב, הוא מצורף אליך, אין לנו תשתיות, אין איסוף אשפה במדינת ישראל, בשנת 2016, כבודו.

<אסמעיל ערפאת: אין, תושבים, 800, 900, 1,000, אין להם איסוף אשפה.

<אסמעיל ערפאת: אין להם כתובת.

<אסמעיל ערפאת: יש לי פה בן אדם שקיבל צו מבית משפט, מחקו לו את הכתובת במרשם.

<אסמעיל ערפאת: איך מדינת ישראל בשנת 2016 מוכנה ומקבלת על עצמה שיש אוכלוסייה שאין לה זהות, אין לה מיקום.

<אסמעיל ערפאת: ועדת הפנים, נכון, המקום לדיון שלם בוועדת הפנים על הנושא הזה ועל הסוגיה הזו, כדי שבאמת ועדת הפנים תיתן דחיפה כן להזיז את העניינים בדהמש, ולא שימצאו פתרון לדהמש ותהיה עול לוד.

<אסמעיל ערפאת: לוד צריכה לטפל באוכלוסייה שלה.

דוד אמסלם: תודה רבה, אסמעיל.

דוד אמסלם: אמרתי, אני אעשה דיון נוסף, הרבה יותר ממוקד בהרבה פחות בעיות, זה אחרי שנמפה אותן עם ראש העיר וועדת הפנים.

דוד אמסלם: אני עכשיו מבקש לשמוע בקצרה, רק ככה על קצה המזלג התייחסות מאוד מאוד מינורית, בגלל שאנחנו נבקש בוועדה לעשות את זה בצורה קצת יותר רחבה, אז מהפקידים, אני אתחיל ברבקה איבלסון, משרד ראש הממשלה, אחרי זה רות יוסף ואחרי זה אם עוד איזה פקיד ירצה להתייחס אני אשמח ונעביר את רשות הדיבור לראש העיר לסכם.

דוד אמסלם: בבקשה.

<רבקה איבלסון: אני אעשה את זה בקצרה.

<רבקה איבלסון: דיווח לגבי פרדס שניר.

דוד אמסלם: רק שנייה, יש לנו פה חברת מועצה, שני משפטים.

<קריאה: לוד שלנו זה פסיפס תרבויות, אני מייצגת את אוכלוסיית - - - זה 30% עולים חדשים, הרבה מהם דוברי רוסית.

<קריאה: אני רק מבקשת דבר אחד, שבכל התכניות ובכל התקציבים שאנחנו מקבלים פה בלוד שיהיה תיאום בין חילוניים ודתיים, בין ערבים ויהודים ותיקים ויהודים עולים חדשים.

<קריאה: זה מה שאני מבקשת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<רבקה איבלסון: אני אעשה קצת מיקוד לגבי מה קורה בפרדס שניר.

<רבקה איבלסון: כפי שכבר צוין, יש תכנית מתאר מאושרת, תכנית מתאר שמתוכה לא ניתן להוציא היתרים.

דוד אמסלם: מתי היא אושרה?

<רבקה איבלסון: היא אושרה ב-2014, מחולקת לשש תכניות.

דוד אמסלם: היא דורשת תב"עות?

<רבקה איבלסון: לשש תכניות ומתוכן לא ניתן להוציא היתרים, רק היתרים לתשתיות.

<רבקה איבלסון: אנחנו כרגע נמצאים בשלב של - - -

דוד אמסלם: מה המשמעות היתרים לתשתיות?

דוד אמסלם: הרי את התשתיות אתם - - -

<רבקה איבלסון: תשתיות ציבוריות.

<רבקה איבלסון: אתה יכול להוציא היתרים לכבישים.

דוד אמסלם: זה הבנתי, אבל בסופו של דבר במכלול הכביש יושב על הבית, אם אין בינוי אין כביש, מבחינת המימון.

דוד אמסלם: אם אתם יכולים להביא את המימון אז אין שאלה.

<רבקה איבלסון: אני מיד אגיע גם לזה, אבל אני מדברת כרגע על הסטטוס של התכנית.

<רבקה איבלסון: אנחנו צריכים להיכנס לתכניות מפורטות ואז - - -

דוד אמסלם: אתם הולכים עכשיו לתב"עות, מתכנית המתאר אתם גוזרים את התב"עות.

דוד אמסלם: יש תב"עות מאושרות?

<רבקה איבלסון: לתב"עות, אבל בסמכות מקומית.

<רבקה איבלסון: התחלנו בתכנית אחת במתחם אחד.

דוד אמסלם: מי מקדם את התכניות?

<רבקה איבלסון: משרד השיכון ביחד עם העירייה מקדמים את התכנית, בתקצוב של משרד ראש הממשלה.

<רבקה איבלסון: זה אגב תשובה לחבר הכנסת בני בגין, יש הסכמות מלאות עם התושבים במתחם הזה לגבי איך אנחנו פורסים את התשתיות, איך אנחנו פורסים מערכת כבישים.

<רבקה איבלסון: יש נכונות מלאה והתכנית תוגש לדיון ממש בחודשים הקרובים, לאישור של הוועדה המקומית.

דוד אמסלם: את מדברת רק על התשתיות.

<רבקה איבלסון: אני מדברת על תכנית שמכוחה הדיירים במתחם הזה יוכלו להגיש בקשה להיתר.

זאב בנימין בגין: רק כדי שאני אלמד, כשאת אומרת הסכמות, מה זה?

זאב בנימין בגין: זה מכתב שאדם חתם עליו או דיבור כללי?

<רבקה איבלסון: אנחנו יושבים באופן קבוע עם ראשי החמולות במתחם ומציגים להם אלטרנטיבה, מקבלים תגובות, מציגים אלטרנטיבה ובסוף הם אומרים 'רוצים אנחנו '.

זאב בנימין בגין: אבל זה בשלב האמירה.

<רבקה איבלסון: זה לא נספח משפטי, אבל ברגע שאנחנו קיבלנו את האוקיי מראשי החמולות אנחנו רואים בזה כמסמך סגור.

דוד אמסלם: התכנית באה להסדיר מצב קיים?

<רבקה איבלסון: התכנית באה להסדיר מצב קיים ולתת אופציות לגידול.

דוד אמסלם: במצב הקיים איך אתם תעשו את ההפקעות של ה-40%?

<רבקה איבלסון: בתכניות השונות, בכל שש התכניות המתאריות שחולקו לחמישה מתחמים למעשה יש חלקים שיש בהם חלקים של שטח של המינהל, ובהם הקמנו בעיקר את מוסדות הציבור ואת השטחים הציבוריים.

<רבקה איבלסון: גם בשטחים האחרים שבהם כן עשינו הפקעה, נתבקשה הפקעה לצרכי ציבור, פיצינו את בעלי המתחם בזכויות נוספות, למשל מסחר.

<רבקה איבלסון: זאת אומרת נעשתה איזה שהיא תכנית של פיצול וחלוקה.

זאב בנימין בגין: מסחר באותו מקום או זכויות נודדות למקום אחר?

<רבקה איבלסון: לא, מסחר במקום שראוי שיהיה מסחר, אבל עשינו את זה בצורה של פיצוי לבעלים, אם לקחנו מהם לצורך גינה למשל, אז אנחנו מפצים אותם בהגדלת זכויות בנושא של מסחר, או נושא של עוד בנייה.

<רבקה איבלסון: זאת אומרת הדברים נעשו בהסכמה.

<רבקה איבלסון: בלי הסכמה זה לא יילך.

<רבקה איבלסון: התכנית הזאת היא תכנית ראשונה של מתחם ראשון והצלחה שלה תהיה הצלחה של יתר המתחמים.

דוד אמסלם: מתי לוחות הזמנים להפקדת התכנית?

<רבקה איבלסון: אנחנו מקווים ממש במרץ הקרוב להגיש את התכנית לאישור של הוועדה המקומית.

<רבקה איבלסון: במקביל לתכנון בתוך מתחם קטן אחד, מתוך השישה, אנחנו גם נכנסנו לתכנון מפורט של התשתיות בכל פרדס שניר, התשתיות ההיקפיות.

<רבקה איבלסון: אם הייתי יודעת הייתי מביאה את המפה.

דוד אמסלם: לא, נסענו בכביש, בסדר.

<רבקה איבלסון: תכנון מפורט לביצוע של התשתיות ההיקפיות של כל המתחמים.

<רבקה איבלסון: נכון שיש מקומות שבהם יושבים אנשים או גדרות או בתים על תשתיות.

<רבקה איבלסון: אנחנו ננסה לעשות את התרגילים הבלתי אפשריים כדי להעביר את התשתית ואם יהיה במקום מסוים שצריך יהיה להצר את הכביש, נצר אותו, כל זמן שהוא עומד בכללי התנועה הסבירה, זה כולל כבישים, מים, ביוב, ניקוז, חשמל.

<רבקה איבלסון: אבל הנקודה הבוערת היא תקציב לביצוע.

<רבקה איבלסון: בתכנון אנחנו נהיה מוכנים בחודשים הבאים, אם לא יהיה לנו תקציב ביצוע גם אי אפשר להעביר תשתית חשמל.

דוד אמסלם: את ממשרד ראש הממשלה?

<רבקה איבלסון: כן.

דוד אמסלם: אני אמור להביא לכם את תקציב הביצוע?

<רבקה איבלסון: האוצר, בדרך כלל זה האוצר.

<רבקה איבלסון: אנחנו בדיאלוג כל הזמן איתו.

דוד אמסלם: אבל אנחנו גמרנו תקציב 2016, איפה זה עומד מבחינת התקציב?

<רבקה איבלסון: אנחנו ביקשנו את התקציב לפחות לשלב א'.

זאב בנימין בגין: מה זה שלב א' וכמה זה עולה?

<רבקה איבלסון: הייתה היענות, אבל עוד לא ראינו את זה בפועל.

דוד אמסלם: לא הבנתי, יש תקנה תקציבית או שאתם רק מדברים?

<רבקה איבלסון: לא, אין תקנה תקציבית.

<רבקה איבלסון: זה לגבי פרדס שניר.

<רבקה איבלסון: מה שאני רוצה קצת לגבי הנושא של הפיתוח של השטחים החדשים, אז מדברים על פיתוח מסיבי במערב העיר לוד ואני חושבת שלצורך זה יצטרכו בשלב מוקדם ככל האפשר ועדת גבולות שתסדיר את הנושא הזה.

<יאיר רביבו: הגשנו בקשה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: רות יוסף, בבקשה, גם תסבירי איך היחסים ביניכם.

<רות יוסף: ביני לבין רבקה?

דוד אמסלם: לא באישי, יחסי עבודה.

דוד אמסלם: איפה גבולות הגזרה.

<רות יוסף: אני עובדת משרד הפנים, עובדת מדינה, ורבקה היא פרילנסרית שעובדת עם משרד ראש הממשלה ומקדמת פרויקטים שכבר קודמו תכנונית, אבל היא ממשיכה אותם לקראת ביצוע.

<רות יוסף: זה פחות או יותר.

<רות יוסף: שני דברים אני יכולה להגיד על התחום התכנוני קצת וגם התחום של השלטון המקומי.

<רות יוסף: בתחום התכנוני, אני חושבת שעיריית לוד השכילה בשנים האחרונות ליצור לעצמה תשתית תכנונית מאוד מאוד ראויה.

<רות יוסף: קודם כל היא עשתה לעצמה תכנית מתאר של העיר, זה אחד הדברים היותר קשים לעשות.

<רות יוסף: היא השכילה לעשות את זה והיא אושרה כבר.

<רות יוסף: זו תכנית שעל בסיסה מקדמים כל מיני תכניות נוספות בסמכות מקומית או לא בסמכות מקומית, תלוי מה.

<רות יוסף: הדבר השני זה כמובן מה שראש העיר דיבר, זה הנושא של תכנית כמעט בלתי אפשרית של פרדס שניר, שעל זה אנחנו מסתמכים בסיפור הזה.

<רות יוסף: בלי זה אי אפשר היה לעשות שם שום דבר.

<רות יוסף: חוץ מאשר לבוא ולבכות אי אפשר היה לעשות שם כלום.

<רות יוסף: אז היום יש קידום תכנוני.

<רות יוסף: אני חייבת להגיד מילה טובה לראש העיר, יאיר.

<רות יוסף: מבחינתנו זו הפתעה, הפתעת המאה.

<רות יוסף: באו אליי לפני יומיים חבר'ה שלך לקבל פרס על התחדשות עירונית.

<רות יוסף: אמרתי להם, 'תשמעו, זה לא כל כך מסתדר לי, לוד עם התחדשות עירונית ופרס', אמרתי 'אני לא מכירה את המושג הזה של לוד', ובאמת הגענו למקום, הרשות מאוזנת, הרשות מקבלת פרסים, הרשות מתפקדת ובאמת אנחנו מדברים ממקום של רשות מתפתחת כבר.

<רות יוסף: זו כבר לא רשות ששורדת, היא רשות מתפתחת.

<רות יוסף: אנחנו מכירים הרבה שנים ועברנו - - - זה פחות או יותר מה שיש לי להגיד והאמת היא שאנחנו במחוז מנסים במידת האפשר לעזור ללוד.

<רות יוסף: לוד היא רשות מורכבת, כמו שנאמר, אחיסמך זה פרויקט מיוחד ואנחנו דיברנו על זה לא מעט ואנחנו לרשותם בכל מה שהם צריכים והם יודעים את זה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: משרד האוצר פה?

זאב בנימין בגין: שאלה טכנית, כל הנתונים, כולם על GIS מיושרים?

<רות יוסף: בטח.

<רות יוסף: יש תכנית מתאר - - -

דוד אמסלם: משרד האוצר, אני רוצה רק לגבי התקציב.

דוד אמסלם: אני אגיד לך לאן אני מושך ובאמת ארבעה משפטים, כדי שאני אהיה מוכן לדיון.

דוד אמסלם: שמעת את משרד ראש הממשלה, שמעת את ראש העיר, ראית אולי את הסיור איתנו, יש את השכונה כאן, אני רוצה התייחסות רק לגבי התשתיות הקיימות כרגע במתחם הזה.

<דניאלה-משרד האוצר: אני רק אגיד במשפט, אל"ף, תודה רבה, אני מאוד שמחתי לבוא ולהתרשם והסיור היה מרתק ואני שמחה להיות פה, אבל אני לא אוכל להביא בשורות בעניין התקציב, כי קודם כל אני רכזת תחבורה ותשתיות באגף התקציבים.

דוד אמסלם: אני ביקשתי שתבואי רק בנושא תחבורה.

<דניאלה-משרד האוצר: מעולה, אז בנושא תחבורה - - -

דוד אמסלם: רק בנושא תשתיות.

<דניאלה-משרד האוצר: בינתיים, כל הסכומים, ה-300, אני מקווה ומניחה שעובדים עם צוות פנים אצלנו, אני מניחה, הסכמי גג וכל הדברים האלה לא קשורים ספציפית אליי, אז אני לא אוכל להתייחס אליהם ולענות עליהם.

<דניאלה-משרד האוצר: לגבי תשתיות, עוד הפעם, אני כרגע איפה שאני יושבת לא מכירה בקשות ספציפיות, לא הגיע אליי לשולחני שום דבר שקשור לעיר לוד שלא מטופל.

<דניאלה-משרד האוצר: נתיבי איילון עובדים פה, אתם מכירים את זה, ישנה עבודה מפלסית שעושים ועוד עבודה מפלסית, לדעתי, ויש כביש 200 אצלכם.

<דניאלה-משרד האוצר: יש הרבה דברים, יש עכשיו תכנית חומש חדשה - - -

דוד אמסלם: אני לא בא לשמוע מה יש, אני מדבר לגבי הנושא של השכונה כאן.

דוד אמסלם: יש לך איזה ידיעה לגבי השכונה פה?

<דניאלה-משרד האוצר: איזה שכונה?

<דניאלה-משרד האוצר: הכבישים הספציפיים בפנים, בתוך השכונה?

דוד אמסלם: פרדס שניר, כן.

<דניאלה-משרד האוצר: זה לא משהו ש - - -

דוד אמסלם: זה לא קשור אליכם?

<דניאלה-משרד האוצר: לא.

דוד אמסלם: העירייה לא ישבה עם האוצר לגבי תשתיות ספציפיות?

<קריאה: תשתיות זה לא קשור אליה, היא תחבורה.

דוד אמסלם: הכול זה בא במסגרת הסכמי גג?

<דניאלה-משרד האוצר: כן, למיטב ידיעתי, אבל בטח לא - - -

<בן מיוסט: אנחנו עובדים מול משרד התחבורה על היתכנות כלכלית.

<בן מיוסט: משרד התחבורה, כדי לתקצב מעל 3 מיליון שקלים צריך היתכנות כלכלית.

<בן מיוסט: איזה היתכנות כלכלית תהיה פה?

דוד אמסלם: מי אתה?

<בן מיוסט: מנכ"ל החברה הכלכלית.

דוד אמסלם: אתה מדבר לגבי מה?

דוד אמסלם: פרויקטים תחבורתיים?

<בן מיוסט: כן.

דוד אמסלם: לא על זה דיברתי.

<בן מיוסט: לא, זה לא פרויקטים חברתיים.

<בן מיוסט: דיברתי על פרדס שניר, על תשתיות.

דוד אמסלם: מה הקשר לתכנית כלכלית שם?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

<קריאה: ככה הם עובדים, למשרד התחבורה יש כללים.

דוד אמסלם: אני מכיר את הכללים של משרד התחבורה.

<בן מיוסט: משרד התחבורה, כדי לתקצב יותר מ-3 מיליון צריך - - -

דוד אמסלם: אמרתי, אנחנו לא מדברים כרגע על איזה שהן תשתיות על שאני רוצה לבדוק את ההיתכנות הכלכלית שלהם.

דוד אמסלם: בוודאי שהשביל כרגע והכביש לבית לא נמדד בהיתכנות כלכלית.

דוד אמסלם: הבן אדם צריך להגיע הביתה.

אוסאמה סעדי: אפשר לשאול את משרד האוצר בעניין חיבור החשמל?

דוד אמסלם: זה לא קשור אליה, זה לא קשור אליהם.

<יאיר רביבו: אני אתייחס.

אוסאמה סעדי: כל סמכויות התכנון עברו למשרד האוצר.

<יאיר רביבו: טוב, צהריים טובים לכולם.

<יאיר רביבו: אני רוצה לברך את ועדת הפנים, בראשותך, אדוני יושב ראש הוועדה, על הביקור החשוב.

<יאיר רביבו: גם אם נראה לחברים פה שעכשיו אין פה דברים של תכל'ס, אני מאמין גדול מאוד בכך שחברי כנסת מגיעים וסופגים אווירה וסופגים את הנכונות ואת הרצון ואני בטוח שאתם תהיו שגרירים של רצון טוב עבור העיר הזאת, כל אחד שהיה פה היום.

<יאיר רביבו: לא דומה ההתייחסות שלכם ללוד לפני היום הזה ולאחריו.

<יאיר רביבו: אני בטוח שככה יהיה.

<יאיר רביבו: בכל דיון שתשמעו על לוד.

<יאיר רביבו: מדובר באחת הערים המרתקות, לא בכדי במקורות היהודיים כונתה לוד המשנה לירושלים בקדושתה.

<יאיר רביבו: כלומר לוד וירושלים מאוד מאוד דומות, אין הרבה יישובים מתוך 256 הרשויות במדינת ישראל שמאוד מזכירות אחת את השנייה, מבחינת ההרכב הדמוגרפי, מבחינת הבעיות, כמו העיר לוד.

<יאיר רביבו: פתחה הממונה על המחוז, אני מודה לה על המחמאות, משרד הפנים, אני יודע, שהוא בסוג של תדהמה מאיתנו כי שנה שנייה כנראה יכריזו השבוע שגם השנה נזכה, שנה שנייה ברציפות, בפרס ניהול תקין, אחרי שהמילים ניהול תקין ולוד היו שני הפכים הכי גדולים שיכולים להיות ביניהם, בטח בזמן הוועדות הקרואות והגירעונות.

<יאיר רביבו: זה אומר שהעיר לוד מאוזנת מבחינה כספית, מתנהלת תקין ויש פה הנהגה שרוצה להצליח ואני חושב שהצלחתם לראות את זה.

<יאיר רביבו: אבל הבעיה הקשה של העיר לוד היא בעיית התשתיות במגזר הערבי.

<יאיר רביבו: אני תמיד אומר לחבריי היהודים, שתמיד אומרים 'תגיד, למה אתה משקיע?' אני רוצה רק שתדעו שלמעלה מ-50% מהמשאבים שלי, של העירייה, הם מהמגזר הערבי, זה אומר משאב של כסף, משאב של זמן ישיבות, משאב של התעסקות, 50% מהמשאבים שלנו מופנים למגזר הערבי, אף על פי שחלקם באוכלוסייה הוא רק 25%, למה?

<יאיר רביבו: כי יש פה בעיות גדולות שהולכות שנים אחורה.

<יאיר רביבו: הדברים שראיתם, עשינו בכוחות עצמנו, מועדון הנוער והמתנ"ס והפארקים שעשינו, לא הסתובבתם בכל השכונות, ותאורה ברחובות האלה.

<יאיר רביבו: זה בכוחות עצמנו, אבל מכאן ואילך אנחנו צריכים את העזרה של הממשלה.

<יאיר רביבו: מדובר פה בשכונה שהמדינה צריכה לקחת עליה אחריות.

<יאיר רביבו: תשמעו, אנחנו נתנו לדברים האלה לקרות, אי אפשר עכשיו לבוא ולהגיד 'תשמע, בנו פה בתים לא חוקים', זה לא כל כך רלוונטי לדיון.

<יאיר רביבו: יש פה עניין, אדוני היושב ראש, שצריך עכשיו 300 מיליון שקל לתשתיות, מה עכשיו אומר המספר הזה?

<יאיר רביבו: המספר הזה אומר שלוקחים את כל הכביש ההיקפי, שהיינו רק בחלקו, הוא טבעתי, ועושים עליו את כל התשתיות שעושים בכל שכונה נורמלית לו היו מקימים את התשתיות מלכתחילה.

<יאיר רביבו: אגב, אותה שכונה חרדית שראינו, לא ייבנו את הבית הראשון לפני שיעשו את התשתיות.

<יאיר רביבו: ומה זה תשתיות?

<יאיר רביבו: מתחילים בתשתיות המימיות, מים, ביוב, ניקוז, אחר כך עוברים לתשתיות התקשורת, שזה בזק, כבלים וכו' ואז עוברים לתשתיות העיליות, שזה סלילת הכבישים, המדרכות, הפארקים וכו'.

<יאיר רביבו: יש מפתח במדינת ישראל מה זה נקרא תשתיות.

<יאיר רביבו: אילו זו הייתה שכונה נורמלית תושב לא היה בונה מלכתחילה לפני שהיה בא לעירייה, היה אומר 'שלום, אדוני, אני בונה וילה 1,000 מטר', יוציאו לו שומה של 600,000 שקל של אגרות והיטלים.

<יאיר רביבו: לנו ברור, ובואו לא נעצום עיניים, של לבוא עכשיו לקחת מהמסכנים האלה כל אחד 600,000 שקל, בחיים לא נאסוף את הכסף בקופה.

<יאיר רביבו: לכן המדינה צריכה לקחת פה אחריות, להגיד 'כולנו אחראים'.

<יאיר רביבו: צריך לשים פה כסף מתערב.

<יאיר רביבו: אגב, יש פה שני מכשולים, מכשול הכסף, שזה 300 מיליון, תיכף נדבר עליו, והמכשול היותר קשה זה המכשול המשפטי.

<יאיר רביבו: הרי יבוא בסוף תושב למחלקת ההנדסה להוציא היתר בנייה, יגידו לו 'כן, רק תעבור בשומה להוציא 600,000 שקל', המחשב לא יודע להגיד 'תשמע, הוא מסכן', יש כסף, יהיה כסף כנראה אם נביא את ה-300 מיליון.

<יאיר רביבו: צריך פה בסוף גם החלטת ממשלה להגיד שאותו כסף שנגייס יהיה בקופת הפרויקט והוא יקוזז מעלויות הפיתוח, כי אחרת יהיה לנו כסף ביד ויהיו פה תושבים שירצו להוציא היתר בנייה ושני הדברים לא יוכלו לדבר אחד עם השני.

<יאיר רביבו: אני מאמין בצעדים בוני אמון שעשינו בשנתיים האחרונות במגזר הערבי, בעיקר בתחום החינוך ובתחום החינוך הבלתי פורמלי.

<יאיר רביבו: אנחנו משקיעים המון המון כסף, גם בפעילות חינוכית וחברתית.

<יאיר רביבו: אתם רואים את בית הספר הזה, זה המקום להודות לשירין, אגב, בת כיתתי, למדנו יחד במגמת ערבית לפני 20 שנה בתיכון רמלה-לוד, התיכון שראינו קודם.

<יאיר רביבו: יותר מ-20 שנה, 22 שנה.

<יאיר רביבו: אני רוצה להודות לה, היא מנהיגה אמיצה וכן ירבו כמותה.

<יאיר רביבו: אני חושב שאותו נוער שאתם רואים היום, בעוד ארבע וחמש שנים יהיו פה בבתי חולים ויהיו באקדמיה ויהיו בהיי טק וייפתחו בפניהם העבודות ברכבת ישראל שעוברת לפה ואני חושב שבהחלט יש פה תקווה.

<יאיר רביבו: אני תמיד אומר לציבור היהודי, אל תחשבו שאם יהיה טוב ליהודים אז יהיה בסדר.

<יאיר רביבו: אם לא יהיה טוב לערבים לא יהיה טוב ליהודים, חייבת להיות פה הלימה בין הדברים האלה.

<יאיר רביבו: ילד ערבי, שיש לו את הפארק, הוא לא מתוסכל ללכת לפארק היהודי ולשרוף אותו ולעשות ונדליזם.

<יאיר רביבו: המשחק פה הוא מאוד ברור, חייבים להשקיע במגזר הערבי ולהשקיע בתשתיות ולקחת פה אחריות לאומית.

<יאיר רביבו: אני אומר את זה וזה גם מה שמסתדר בנושא החשמל.

<יאיר רביבו: תראו, גם אדוני היועץ המשפטי, יש תקנה מאוד ברורה מיולי, אוגוסט, 2014, של גדעון סער, יש שם דברים מאוד ברורים מה זה אומר.

<יאיר רביבו: יש שם צעדים לא פשוטים כדי לעמוד בתנאים האלה.

<יאיר רביבו: אתם אולי יכולים לבוא ולפשט אותם, צריך לשים ערבות, צריך להתחייב שתוך איקס חודשים נבוא עם היתר בנייה.

<תומר רוזנר: אבל אין לך תכנית מופקדת בכלל.

<יאיר רביבו: לצורך העניין יש תכנית מתאר.

<יאיר רביבו: זה נקרא תכנית מופקדת, זה נקרא שכונה בהסדרה.

<תומר רוזנר: תכנית מפורטת.

<יאיר רביבו: אין ספק שיושב ראש הוועדה צריך לדבר עם שר האוצר ולהגיד לו 'תקשיב, השכונה הזו, צריך לחבר את השכונה הזו', אבל אני אומר פה גם לחבריי במגזר הערבי, יש פה מקל וגזר.

<יאיר רביבו: אני יודע שהיום, אם יחברו חשמל, לאף אחד לא תהיה מוטיבציה להתקדם להיתרי בנייה.

<יאיר רביבו: זה צריך לבוא בד בבד.

<יאיר רביבו: צריך להתקדם בד בבד להיתרי בנייה ולחבר את התשתיות, ואגב אלה הטענות של הציבור היהודי, 'אנחנו דורשים פה שוויון זכויות אבל גם שוויון חובות', שישלמו חשמל, שישלמו מים, שישלמו ארנונה, שישלמו את ההיטלים המופחתים, ככה אני מקווה, ואז תהיה פה שכונה ככל השכונות, עם מרכזים מסחריים, עם שירותי ציבור וכו'.

<יאיר רביבו: אני בזמנו קצת כעסתי שהחלטת הממשלה לא כללה את היישובים המעורבים ואני מקווה שנביא פה החלטת ממשלה ללוד.

<יאיר רביבו: אם הסכם הגג יתמהמה אנחנו חייבים לקדם פה את השכונה בלי קשר.

<יאיר רביבו: אם אתם שואלים אותי, אני לא רוצה פה עכשיו עוד 15,000 יחידות דיור בלוד.

<יאיר רביבו: כולם יודעים את הנוסחה שכל דירה במדינת ישראל מכניסה בממוצע ארנונה 3,000 ועולה לרשות 13,000.

<יאיר רביבו: יש גירעון מובנה של 10,000 שקל למשפחה.

<יאיר רביבו: הקריה החרדית שדיברנו עליה, 3,600 יחידות דיור, תייצר לי בשנה 36,000 מיליון שקל גירעון, כל שנה.

<יאיר רביבו: אני לא רוצה להגיע לוועדה קרואה, אני מסיים שנה שלישית באיזון, אני אשמור על הקופה הזו, אני לא יכול לבוא ולממן מה שאין לי.

<יאיר רביבו: העיר לוד, בבסיס שלה היא עיר ענייה מאוד.

<יאיר רביבו: 400 מיליון שקל, תחלקו את זה ב-80,000 תושבים, זה מפתח מאוד מאוד מאוד נמוך של 5,000 שקל לתושב, זה כלום, זה שום דבר.

<יאיר רביבו: אנחנו חייבים להגדיל פה את מקורות ההכנסה.

<יאיר רביבו: אז פעם אחת יש פה את האירפורט סיטי, שאני מקווה שייסגר בימים הקרובים עם שר הפנים, דיברתי על זה איתו אתמול, ופעם שנייה יש פה את שדה התעופה, שאנחנו בסוף נגיע לשם.

<יאיר רביבו: לא יכול להיות שהעיר לוד, אגב, נדפקה שלוש פעמים בגלל שדה התעופה.

<יאיר רביבו: פעם אחת לקחו לנו את זה ולקחו את הארנונה, פעם שנייה הרעש ופעם שלישית מגבילים אותנו בגובה.

<יאיר רביבו: אני היום לא יכול לבנות פה מגדלים של 30 ו-40 קומות, אני יכול לבנות 18 עד 23.

<יאיר רביבו: כלומר זה שיש פה שדה תעופה אני לא נהנה, אני סובל מהרעש, לא בונה לגובה וכסף לא רואה מהם.

<יאיר רביבו: אני חושב ששדה התעופה, שהוא הקופה הגדולה של מדינת ישראל, שמייצר 2 מיליארד שקל הכנסות בטח יכול להפריש איזה 10% לעיר לוד, 200 מיליון.

<יאיר רביבו: עם 200 מיליון בשנה, אני אומר לכם, הציבור הערבי וכל הציבור בלוד מסודרים ויכולים לחיות קדימה.

<יאיר רביבו: לכן, לסיכום, אני רוצה להודות לוועדת הפנים, שהיה לה חלק גדול בשיקומה של העיר לוד.

<יאיר רביבו: לא היו הרבה ערים, והוותיקים יודעים את זה, שהיו כל כך הרבה דיונים כמו העיר לוד בוועדת הפנים בתחילת שנות האלפיים כדי להוציא את העיר הזאת, והיה פה דוד אזולאי מש"ס, שהיה פה עשרות פעמים, כדי לקבל החלטות אמיצות.

<יאיר רביבו: זה לא פשוט למשרד הפנים להחליט שיש פה עשר שנים ועדה קרואה, אבל אני שמח שבאותה נשימה, כשהיה צריך לפני שנתיים לצאת לבחירות יצאו לבחירות.

<יאיר רביבו: אני יודע שההישגים שלנו והאווירה שאנחנו מייצרים מוכיחים לכולם שהיה שווה לצאת לבחירות, ולהנהגה המקומית, כי בסוף אין תחליף להנהגה צעירה ומקומית בעיר.

<יאיר רביבו: ואני משוכנע שבמוטיבציה שאתם רואים ממני ומהחברים ששמעתם פה, אנחנו נגיע להישגים, אנחנו רק צריכים את העזרה של הממשלה.

<יאיר רביבו: אני מעולם לא בא לממשלה ואומר 'אין לי' ואנחנו מתבכיינים.

<יאיר רביבו: לא, אנחנו רוצים להגיע למצוינות, אבל אנחנו מבקשים את הסיד מאני, את אותה התחלה של משהו שאיתה נצא קדימה.

<יאיר רביבו: ברור שאי אפשר להשית על עיריית לוד 300 מיליון שקל תשתיות.

<יאיר רביבו: אגב, דיברנו רק על שכונה אחת, יש פה עוד שכונה אחת בכנסה שראינו, ס"ח, שזה מחנה פליטים יותר גרוע, שם צריך לעשות פינוי בינוי מלא.

<יאיר רביבו: יש פה עוד פערים גדולים מאוד, יש את העיר העתיקה.

<יאיר רביבו: בהסכם הגג באנו ואמרנו 'אתם רוצים 15,000 יחידות דיור, בסדר, כמה נכנס לכם?

<יאיר רביבו: ' נכנסים 7 מיליארד שקל, ככה ייכנס.

<יאיר רביבו: אם ישווקו פה 15,000 יחידות נכנס 7 מיליארד שקל.

<יאיר רביבו: אמרנו, המדינה, בניגוד לכל 15,000 יחידות הדיור ששיווקתם ב-20 השנה האחרונות ולא ראינו שקל, לא באחיסמך ולא בגני אביב, לא בגרעין התורני, שקל לא ראינו, עכשיו את השקל הזה תעשו סכום אפס.

<יאיר רביבו: לא רוצים שקל מהמדינה, קחו את ה-7 מיליארד, כל הכסף יחזור ללוד.

<יאיר רביבו: חלקו, אגב, 3.5, רק הולך לשכונות החדשות כדי לבנות את ה-15,000 יחידות דיור, בניר צבי, בבן שמן, מה שגיל אמר, בגינתון, אבל 3.5 מיליארד תשאירו בלוד, לשקם את השכונות הוותיקות, את השכונות הערביות, את העיר העתיקה.

<יאיר רביבו: לא נעים להגיד, אבל עדיין לא הצלחנו להגיע לתדמית של מרכז הארץ.

<יאיר רביבו: כלומר גם אם מחר ייבנו פה 15,000 יחידות דיור, נכון להיום הן יישארו ריקות, למה?

<יאיר רביבו: כי בסקר שעשה מכון גיאוקרטוגרפיה רק 2.5% מתושבי גוש דן ומרכז הארץ מוכנים לשקול לגור בלוד והם רק תושבי דרום תל אביב ורמלה.

<יאיר רביבו: כלומר מכל תושבי המרכז, כשאומרים לבן אדם 'יש לך דירה בלוד, בחינם', ב-600,000 שקל, ב-700,000 שקל, 'אתה מוכן לבוא לגור בלוד?' הוא אומר 'לא', למה?

<יאיר רביבו: דימוי.

<יאיר רביבו: זה אומר שאנחנו צריכים, כשיבואו לפה אנשים, זוג צעיר יבוא להסתובב בעיר, אנחנו לא רוצים שהוא ייכנס פה לג'בלאות האלה, אנחנו רוצים שהוא יראה פה פארקים, רוצים שהוא יראה פה כבישים, רוצים שיראה פה ביטחון אישי, רוצים שהוא יראה פה מצלמות ברחובות.

<יאיר רביבו: זה עולה כסף.

<יאיר רביבו: לכן אני אומר למדינה, מתקציב המדינה אני לא רוצה שקל, רק תקבלו החלטה שכל שקל שישווק פה, אנחנו נעבוד קשה, יישאר בתוך לוד.

<יאיר רביבו: שפעם אחת אל תרוויחו על לוד, שפעם אחת רמ"י לא ישים - - - הרי בינינו, תמיד אמרתי להם, לא בניתם על שיווק בלוד, כלומר בתכנית החומש של לוד אין הכנסות מאדמות מלוד, לא בנית על לוד.

<יאיר רביבו: תן לנו לעבוד קשה לשווק את האדמות האלה, אבל הפעם תשאיר את הכסף פנימה בלוד.

<יאיר רביבו: אל תתעשרו על לוד, גם אל תוציאו על לוד.

<יאיר רביבו: אני אומר לך, אם אנחנו מקבלים את הסכם הגג הזה, במתכונת שאני מבקש, כי בינינו הסכמי הגג שעשו עד היום, בבאר שבע, אשקלון, ראש העיר, הם הסכמי גג לערים חזקות שאומרות 'נבנה, מה שייכנס מהכסף נכניס לשכונה החדשה', הם לא צריכים לשקם את אותן שכונות ותיקות.

<יאיר רביבו: אני אומר, הכסף שייכנס פה, חלקו יילך לשכונות חדשות, חלקו לעבר.

<יאיר רביבו: במצב כזה יש פה צדק היסטורי.

<יאיר רביבו: אחרי שנעשה פה את הצדק ההיסטורי הזה תבואו תעזרו לנו איך אנחנו חיים קדימה.

<יאיר רביבו: חיים קדימה מהכנסות מאזורי תעשייה באירפורט סיטי ובשדה התעופה ובא לציון גואל.

<יאיר רביבו: אני רוצה להודות לכם, להודות לחברים שהשתתפו.

<יאיר רביבו: בעזרת ה' נעשה ונצליח, תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה לך, יאיר.

דוד אמסלם: מישהו רוצה עוד לומר איזה משפט לפני שאני מסכם?

<גיל חדד: כן, רק משפט אחד, אדוני היושב ראש.

<גיל חדד: אנחנו דיברנו פה לגבי דהמש, אין לי בעיה להכשיר, אבל יש לי בקשה.

<גיל חדד: בתוך המתחם שלהם יש שם מפעל של ברזל שכל ערב שורף שם ברזלים, כל השכונות של חב"ד, השכונות של העיר לוד, סובלות, גם הם סובלים.

<גיל חדד: שלחתי מכתב לפני ארבעה חודשים, אני חושב שצריך לקבל פה החלטה לסגור להם את זה.

<גיל חדד: אנחנו לא צריכים לסבול.

<יאיר רביבו: הוא גם אומר לך שאין לו פינוי אשפה, אז הוא גם שורף את האשפה תמיד.

<גיל חדד: לא, יש שם מפעל ששורפים את הגומי ועם הגומי אנחנו סובלים.

דוד אמסלם: בבקשה, חבר הכנסת זוהיר בהלול משפט ואני מסכם.

זוהיר בהלול: חברים, רק משפט אחד.

זוהיר בהלול: זו תהיה בכייה לדורות אם התכנית המהפכנית הזו של 15 מיליארד שקלים לא תכלול ערים מעורבות, זה מבחן בוזגלו של החברה הישראלית.

זוהיר בהלול: אם יוציאו את הערים המעורבות זו תהיה מיתת נשיקה למרקמי החיים בין ערבים לבין יהודים.

זוהיר בהלול: כי איפה יש אפשרות לייצר חיים משותפים אם לא בערים מעורבות?

זוהיר בהלול: אם יעשו זאת זה יהיה פשע לאור יום.

דוד אמסלם: חבר הכנסת בני בגין משפט אחרון ואחרי זה אוסאמה, ואנחנו פותחים את הדיון מהתחלה.

זאב בנימין בגין: אני מאוד מודה על הסיור ועל האירוח, יושב ראש הוועדה, לראש העיר, לחברים, גם על דברים מאוד מרשימים ומהוקצעים, באמת דברים טובים.

זאב בנימין בגין: יש לי רק חשד, אם תזימו אותו אני אשמח, שאין הגדרה עם תעדוף של החסמים בפני כלל הראייה וייתכן שיש פה ושם גם לולאות פנימיות שצריך להגדיר היטב איפה שוברים אותן ואיפה מתחילים, אחרת אנחנו לא יוצאים מעצמנו.

זאב בנימין בגין: זה מהתרשמות מאוד כללית מכלל הדברים ששמעתי, אם זה לא כך מצוין, אם זה כך אז צריך לעבוד על זה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב ראש.

אוסאמה סעדי: תודה לשירין ולבית הספר, תודה גם לחברי העירייה ולראש העיר.

אוסאמה סעדי: אני חושב שבאמת אין כמו מראה עיניים ומראה עיניים יותר מ-1,000 מילים.

אוסאמה סעדי: אנחנו נמשיך ונבקר בעוד מקומות בארץ.

אוסאמה סעדי: את העניין של דהמש והעניין של כל הבנייה בלי רישיון, אנחנו לא אומרים בלתי חוקית, בלי רישיון, גם ברמלה, גם בדהמש, גם בשאר הכפרים.

עבדאללה אבו מערוף: לא מוסדרת.

אוסאמה סעדי: לא מוסדרת, יש לנו ישיבה עם המשנה ליועץ המשפטי בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: לגבי התכנית, אנחנו לא יודעים אם זה 15, 12, 10, אבל זה לא קשור לערים המעורבות לא בגלל שאנחנו לא רוצים לתת תקציבים לערים המעורבות, אנחנו אומרים שדווקא צריך לתת והעובדה שאנחנו פה מראה שאנחנו עובדים גם בשביל הערים המעורבות.

אוסאמה סעדי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

דוד אמסלם: ג'ומה, אתה רוצה להגיד עוד משפט?

דוד אמסלם: ג'ומה, בגלל שהוא חבר שלי.

<ג'ומה: אני רוצה לברך את כל חברי הוועדה והפקידות הממשלתית, באמת כל הכבוד.

<ג'ומה: כמו שאני מכיר, את ידידי דוד מלפני הפוליטיקה וכמו שאני מכיר אותו, איך הוא מתנהג ואיך הוא פועל, ולפני שהוא קם בבוקר במה הוא מטפל - - -

<קריאה: הוא בולדוזר.

<ג'ומה: אז אני רוצה להודות לך וגם לכל חברי הוועדה.

<ג'ומה: אני מקווה שמהישיבה הזאת ייצאו תוצאות.

<ג'ומה: כמו שאמר חברי סעדי, מראה העיניים אומר הכול.

<ג'ומה: אני רוצה רק להוסיף שפה כל התושבים שראיתם באזור משלמי מסים ולא מקבלים שום דבר כמעט.

<ג'ומה: אם לא נסייע לראש העיר, חשוב, אם לא נסייע לעירייה ולראש העיר במעשים ולא דיבורים, הקדמת הבניות, אזור התעשייה, תקציבים, ואנחנו גם נעזור לו בנושא ה-15 מיליארד שמדובר עליהם, נפעיל גם לחץ שהממשלה תכלול גם את לוד, אני מקווה שבאמת כל הדברים האלה שיבואו לביטוי במעשים.

<ג'ומה: אני סומך עליך, יושב ראש הוועדה, שתמשיך ותצליח, ואני מודה לך מאוד ולכל חברי הוועדה.

דוד אמסלם: תודה, ג'ומה.

דוד אמסלם: באמת משפט אחרון איסמעיל ובזה גומרים, לא לבקש ממני יותר.

<אסמעיל ערפאת: תודה.

<אסמעיל ערפאת: אני רק רציתי להגיד משפט אחד, שתי מילים.

<אסמעיל ערפאת: אני מקווה שיום אחד כן תוסדר דהמש ואפשר לטפל בכל הנושא של איכות הסביבה שהיום הוא לא מטופל בכלל.

<אסמעיל ערפאת: אני מקווה שהישיבה היום כן תהיה כסולם להמשיך בטיפול של דהמש, כלומר באמת נקיים דיון בנפרד בוועדת הפנים שיטפל בנושא של דהמש.

<אסמעיל ערפאת: היום גם יש בעיה אקוטית של צווי הריסה ואני מקווה שהמודלים של הקפאה וההסכמים שנעשו בלוד כן יהיה אפשר להעתיק אותם כפיילוט למקומות אחרים כדי שהתושבים יוכלו להיות תושבים תורמים והקיפוח המתמשך שנים על גבי שנים, שסוף סוף יהיה לו סוף בנקודה הזאת ולאנשים תהיה הכרה במקומם, איפה שהם נמצאים, למי שהם שייכים מבחינת רשות ולא להתחיל להדוף אותם ולזרוק אותם לכל מיני מקומות.

<אסמעיל ערפאת: אני באמת מבקש שהנושא של דהמש יעבור הלאה.

<אסמעיל ערפאת: הוא העסיק המון את ועדות הפנים, אבל שיחזור ויעסיק אותם כדי שבאמת נוכל יחד להגיע לעמק השווה.

דוד אמסלם: תודה רבה, אסמעיל.

דוד אמסלם: רבותיי, קודם כל אני רוצה לפתוח בתודות, אני מודה לשירין על קבלת הפנים, גם תודה, שוב פעם אני אומר, גם מהאישיות שלך רואים את כל תפיסת החינוך ובעיקר מהשליחות.

דוד אמסלם: באמת תודה רבה.

דוד אמסלם: כמובן לראש העיר, על קבלת הפנים, על החמימות שקיבלתם אותנו, באמת תודה רבה.

דוד אמסלם: אני רוצה קודם כל להכניס את כל הדיון הזה לקונטקסט הנכון, ועדת הפנים של הכנסת זה לא הממשלה, היא לא מקבלת החלטות, אחרת הייתי עושה דיון אחר לגמרי.

דוד אמסלם: אנחנו בעיקר מקיימים דיונים על מנת להציף את הנושאים כדי שהממשלה תיקח אותם ותקדם אותם.

דוד אמסלם: זו המטרה.

דוד אמסלם: לכן אני רוצה לציין כמה דברים שרשמתי כאן.

דוד אמסלם: קודם כל גיל התייחס לנושא של השכונה של הצעירים.

דוד אמסלם: זה לא במסגרת ועדת הפנים, אבל כמובן תיתנו את הדעת על זה, בעיר מסודרת, בכלל בכל עיר מתפתחת החבר'ה הצעירים הם, איך אני אומר?

דוד אמסלם: כשאין צעירים בעיר אז העיר הולכת ומתנוונת.

דוד אמסלם: לכן זה באמת אחד הדברים הבסיסיים והחשובים בעיר כדי לפתח אותה.

דוד אמסלם: הנושא של שדה התעופה.

דוד אמסלם: אני קודם כל הייתי מבקש שאתה תכין לי מצע לדיון בכנסת, כמו שאמר בני, תתעדף את הבעיות.

דוד אמסלם: אני לא יכול להוביל 20 בעיות, כי אז בסוף אנחנו מדברים ולא קורה כלום.

דוד אמסלם: אתה צריך לבחור בעיה או שתיים, מז'וריות, כדי שאני אתמקד בהן רמת הדיון.

דוד אמסלם: פה אתה תבחר לך מה, אבל אני אציע לך, לפחות מה שהבנתי פה מהדיון, מה כדאי.

דוד אמסלם: קודם כל הסוגיה של השטח הגלילי בשדה התעופה, אני חושב שהוא חשוב, זו שאלה מאוד חשובה להתפתחות כל האזור.

דוד אמסלם: לא בטוח שהכול צריך ללכת לוד, יש פה גם ערים מסביב, כל הערים סביב לוד הן ערים קצת חלשות ואני חושב ששדה התעופה, שזה בעצם שטח של מדינת ישראל, אין לי מושג למה החריגו אותו ולמה הפכו אותו לשטח גלילי, אני מניח שכדי שלא יצטרכו לשלם ארנונה - - -

<קריאה: בעיקר.

דוד אמסלם: בעיקר, אבל אין שום סיבה לא להכניס את הכסף הזה לאותו אזור, כמו שקורה בכל מיני ערים חזקות במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני מניח שמדינת ישראל לא החליטה על חוף הים בתל אביב שהוא שטח גלילי ולא על כל מיני מפעלים באזור דימונה וכו' וכו'.

דוד אמסלם: זה חשוב לי, כי אני רואה את הנושא הזה כנושא אסטרטגי שלא קשור כרגע למצב - - -

<קריאה: השאלה מה קורה בכל מיני מקומות בעולם.

דוד אמסלם: עזוב אותנו העולם.

<קריאה: כי אומרים שכל העולם זה ככה.

דוד אמסלם: לא קשור, לא משנה.

דוד אמסלם: גם אם כל העולם זה ככה, אנחנו נחריג אותו מכל העולם.

דוד אמסלם: זה לא קשור, בגלל שאנחנו עושים מה שצריך, מה שנכון.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שזה דבר חשוב.

דוד אמסלם: הנושא של דהמש.

דוד אמסלם: אני אקיים דיון בעזרת ה' בנושא הזה.

דוד אמסלם: הנושא הזה צף בפניי גם באמצעות ראש עיריית עמק לוד, הוא דיבר איתי, אני חקרתי את הנושא, כולל הכבישים מסביב, גלגלתי גם שיחה עם שר הפנים, בלי שאתה יודע, אני מכיר את הבעיות, גם של הזבל וגם של המוסכים וכל מה שאתה רוצה, כל מה שעשיתם.

דוד אמסלם: זה בסדר ואני גם חושב שצריך לטפל בזה.

דוד אמסלם: זה דיון נפרד, לא קשור ללוד, כי רק דהמש ארבעה ימים רק דיבורים.

דוד אמסלם: עוד נושא קטן שאני רוצה שתעלה בפניי, אני מקבל את מה שאמרו החברים, ואתה גם מסכים עם זה, אני חושב שבערים מעורבות, וזה, תומר, אנחנו נרצה להוביל חקיקה שבערים מעורבות, שאנחנו נגדיר איזה אחוז זה ערים מעורבות, שבחוק יהיה סגן ראש עיר שהוא ערבי.

זוהיר בהלול: שלא יתפתו, זו משנתו של ז'בוטינסקי.

<קריאה: ואישה.

דוד אמסלם: את הנושא המגדרי אני לא מכיר, את הנושא של הנשים אני לא מכיר.

דוד אמסלם: אם יש נושא כזה אני מוכן להרים אותו.

דוד אמסלם: כרגע בנושא של הערים המעורבות, אני חושב שזה חשוב.

דוד אמסלם: זה חשוב ברמה ההצהרתית, זה חשוב כמעט בכל פקטור שלא נדבר עליו.

דוד אמסלם: לכן אני ארצה, תומר, שאנחנו נוביל את זה.

דוד אמסלם: כשאני מדבר על סגן ראש עיר, מעבר לתקן הרגיל, זה לא בקיים.

דוד אמסלם: בקיים זה לא החוכמה.

אוסאמה סעדי: תומר, קח את הדוגמה של ירושלים, שיש שם שמונה סגנים.

דוד אמסלם: לא דוגמה טובה, אבל לא חשוב.

דוד אמסלם: דרך אגב, אין בה סגן אחד ערבי.

<קריאה: אוסאמה, אל תקלקל.

דוד אמסלם: עכשיו אני מגיע לנושא המרכזי, שלדעתי זה לב העניין וזה לב הבעיה וגם בעיה קשה.

דוד אמסלם: אני מעריך, ראש העיר, כל הנושא של התמ"אות והתב"עות והבינוי ו-15,000 יחידות דיור ומה שאתה לא רוצה, זה במגרשים שלכם, זה בסדר, אני רואה את הסיפור של פרדס שניר כקלאסי, כבעיה הכי מסובכת כאן כרגע בעניין הזה שצריך לטפל בה.

דוד אמסלם: דרך אגב, היא מאופיינת כמעט בכל הערים המעורבות הישנות ולא המעורבות גם, תמיד יש אזורים ישנים שהתפתחו ככה.

דוד אמסלם: בשבוע שעבר עשיתי סיור בשכונת הארגזים, תתפלאו, זה דאלאס לעומת המקום הזה.

דוד אמסלם: זה קורה לא רק לערבים, זה לא ערבים-יהודים, בכל עיר יש אזור שהתפתח בשנות ה-50 והשאירו אותו שם, לא יודע מה הסיבה, הוא נשאר, כולם התקדמו, רק השאירו אותם בתחנה בשנות ה-50 עדיין.

דוד אמסלם: רק מה?

דוד אמסלם: גם התחנה התיישנה והיא כבר היום בכלל לא שייכת לאירוע.

דוד אמסלם: סתם כדוגמה, כשהייתי שם, כשעשינו את הסיור בשכונת הארגזים, אני רואה פתאום עמוד חשמל יוצא מאיזה בית.

דוד אמסלם: אני שואל את הבן אדם, באמצע הבית יוצא פתאום עמוד חשמל, מעץ, פעם היו עמודי חשמל מעץ, אז הוא אומר לי 'תשמע, זה יוצא לו מהסלון, לפחות חסך לו את המעמד של הטלוויזיה - - -'.

דוד אמסלם: בקיצור, לאן אני מושך?

דוד אמסלם: אני ניהלתי תשתיות בירושלים הרבה מאוד שנים.

דוד אמסלם: בירושלים היו תקציבים צבועים, תקציבים צבועים לתשתיות, בעיקר במזרח ירושלים, ששם הייתה הבעיה.

דוד אמסלם: דרך אגב, איפה שיש תכניות אין בעיה, הבינוי נושא את התשתית.

דוד אמסלם: כשיש תשתית-על גם אין בעיה, משרד התחבורה מתקצב את זה.

דוד אמסלם: איפה הבעיה?

דוד אמסלם: הבעיה בדיוק באזורים האלה.

דוד אמסלם: לכן כאן הממשלה צריכה לצבוע תקציב ספציפי, כמו שאמרתי, זו תכנית רב שנתית שצריכה להיצבע, הביצוע הוא כמובן על בסיס תב"עות קיימות מאושרות, על בסיס תכנית חדשה שאנחנו עושים אותה.

דוד אמסלם: לדעתי, גם פה אני אומר לאוכלוסייה שגרה, במקרה הזה זה ערבים, אי אפשר לאחוז את המקל משני הקצוות.

דוד אמסלם: לפני חודש הבאנו במסגרת חוק ההסדרים, הכשרנו את כל הבנייה כמעט במגזר הערבי, הלא חוקית, אבל אמרנו, מכאן ולהבא המשחק הוא כזה, אנחנו מסדירים בגלל שהמערכות לא היו נכונות, גם השלטונות לא קידמו את התכניות, זה לא סתם התפתח ככה, אבל ברגע שאתה מחליט על הכללים החדשים אז מכאן ולהביא מחויבים כולם.

זאב בנימין בגין: אבל התנאי הוא תכנית, אדוני היושב ראש.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: בני, אתה אומר דברים שהם ברורים מאליהם אז אני אפילו לא אומר אותם.

דוד אמסלם: עכשיו אני אומר, יש לפעמים אנשים, בעיקר במגזר הערבי, שלפעמים עושים להם הנחות, אבל ההנחה הזאת בסוף לא משתלמת גם להם, בגלל זה המצב נשאר כמו שהוא נשאר.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, יש כללים, האזרח הערבי הוא כמו האזרח היהודי, יש לו חובות ויש לו זכויות, הוא צריך לשלם ארנונה, למה?

דוד אמסלם: ככה כתוב בחוק, הוא צריך לשלם מים, הוא לא צריך לעשות עבירות בנייה.

דוד אמסלם: אז עכשיו היה פה אילוץ של שנים, בגלל זה העסק התפתח ככה, אבל אם אנחנו מקבעים את המצב ומחליטים לטפל בו, אז כולם נכנסים לאותה מסגרת בדיוק כמו כל שכונה בעיר, למה?

דוד אמסלם: אם זה לא יקרה, בעוד 20 שנה נמצא את אותה שכונה עוד פעם באותו מצב.

דוד אמסלם: זה הבן שלו התחתן, בוא תבנה עוד פחון למעלה, ההוא, הבת שלו התחתנה, הבן שלו - - - זו האבולוציה של השכונות האלה - - -

<קריאה: במקביל.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: גם דהמש, אם דהמש לא יטופל היום, הוא התחיל ככה להתפתח, אז אנחנו נמצא אותו בשכונה בעוד 20,000 איש הרבה יותר גרוע מפה בעוד 30 שנה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, כאן צריכה להיות תכנית, הממשלה ביחד עם העירייה שמובילה את זה.

דוד אמסלם: כשמדובר בהסכמי גג, אני לא יודע מתי הם יהיו, אני לא יודע באיזה מסגרות, אני לא יודע מתי יופשרו התב"עות, אני לא יודע מתי יתחיל הבינוי בשאר חלקי העיר כדי להביא את המקורות לכאן.

דוד אמסלם: אני הייתי מציע להפריד את זה בכלל.

דוד אמסלם: אני חושב שכאן המקום הזה צריך לקבל טיפול.

דוד אמסלם: דרך אגב, התושבים צריכים לשלם, על הבית שלי אני שילמתי על הכביש, אף אחד לא עשה לי אותו.

דוד אמסלם: אתם צריכים להבין, כל תושב במדינת ישראל שיש לו ביוב, ניקוז, מים, הוא משלם.

דוד אמסלם: אבל היות שלדברים האלה הייתה אבולוציה מתחילת הדרך כאן צריכים לבוא המקורות בעיקר מהממשלה, אבל גם התושבים צריכים לתת.

דוד אמסלם: אני למדתי בחיי דבר מאוד פשוט, כל אזרח, כשאתה נותן לו משהו בחינם הוא לא יודע להעריך אותו.

דוד אמסלם: כשהוא משלם, לא משנה כמה, 10%, 5%, אז הוא מרגיש שזה שלו.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, גם פה בקומפלקס הזה, מצד אחד צריך להסדיר להם את כל נושא המצב הקיים, צריך לדעתי גם, איפה שיש תשתיות הכרחיות של התושבים, על כבישים, בוודאי שצריך, לא לשאול אותו אם אתה מסכים, אנחנו פה לא עוסקים רק בהסכמות, בסוף יש פה אנשים שצריכים לחיות.

דוד אמסלם: כמו שבכל מקום בעיר, בכל עיר, יש את הנושא של ההפקעות, יש נושא הפינויים, גם כשאזרח לא רוצה, בגלל שטובת הכלל גוברת על טובת הפרט.

דוד אמסלם: אני אומר, בסופו של דבר צריך למצוא כאן את השילוב בין תקציבי ממשלה שהם התקציבים הכי גדולים שצריכים לבוא, לבין זה שגם האזרחים ירגישו שהם משלמים קצת וככה אתה מפתח את הקומפלקס הזה.

<קריאה: מוכנים.

דוד אמסלם: אני אומר באופן חד משמעי, אני רוצה לומר עוד משהו כדי לאזן.

דוד אמסלם: צריך להבין, זה נכס נדל"ני, ברגע שאנחנו מפתחים התושב רוצה את זה, זה טוב לו, אם יש לי פה בית אני רוצה, למה?

דוד אמסלם: אפילו מהצד העסקי.

דוד אמסלם: אם הבית שלי היום שווה איקס, אם יש לידו פיתוח והוא יפה אז זה שווה שני איקס, זה טוב לי.

דוד אמסלם: לכן אני אומר שהתושבים רוצים את זה מכל היבט, רק צריך לקחת את זה ולהתחיל להוביל את זה.

דוד אמסלם: הם לא יודעים להוביל את זה לבד, אי אפשר.

דוד אמסלם: אני אומר לכם באחריות, העירייה לא יכולה להוביל את זה לבד, זה לא בסדרי הגודל של עיריית לוד, זה גם לא היה בסדרי הגודל של עיריית ירושלים, שהתקציב שלה 4 מיליארד שקל.

דוד אמסלם: הממשלה בזמנו, לפני 20 שנה, הזרימה לנו כמעט כל שנה למזרח ירושלים 200 מיליון שקל, כל שנה, בתשתיות כאלה.

<קריאה: בהחלטת ממשלה?

דוד אמסלם: כן, זה במסגרת החלטת ממשלה, זה לא במסגרת של האוצר בא לו או משרד השיכון רוצה לעשות משהו, זה ראש הממשלה.

דוד אמסלם: לכן אני מציע לך להכין מסמך כזה, אני אעלה את זה, כמו שאמרתי, לדיון בוועדת הפנים וככה נתחיל לגלגל את זה קדימה.

דוד אמסלם: זאת הבעיה המרכזית שאני רואה אותה כדי לקדם אותה.

דוד אמסלם: מכאן ייגזר כל הסיפור, חשמל, מים וכו'.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה לומר משהו לגבי החשמל.

דוד אמסלם: כל מה שאני אומר ייקח שנים, אבל בסוף הבן אדם שהיום כאן, האיש המבוגר שרוצה לפתוח את המקרר, לא הגיוני שאני אגיד לו 'תשמע, נחבר לך את החשמל עוד 15 שנה', לכן אני חושב שצריך למצוא את המתווה לבעיית החשמל.

דוד אמסלם: לא יודע, אני מסכים עם מה שאתה אומר, ברגע שהוא יתחבר לחשמל הוא ינתק קשר עם העירייה, כבר יש לו חשמל, אבל צריך למצוא פה איזה שהוא פתרון הגיוני, שמצד אחד הוא מקבל שירות, הוא בן אדם, הוא פה, שזה משהו בטיחותי, שאף אחד לא מתחיל להעביר לי איזה כבל, הילד מחר - - -

<קריאה: כולם עם כבלים היום.

דוד אמסלם: כן, מתחשמל, פה ושם.

דוד אמסלם: ומצד שלישי הוא לא מנתק קשר עם העירייה והכול בסדר.

דוד אמסלם: אני שוב פעם מסכם.

דוד אמסלם: אני רוצה מסמך ממך בנושא הזה, מכתב בנושא של הסגן הערבי, חשוב לי גם לקבל את העמדה שלכם בעירייה והנושא של השטח הגלילי.

דוד אמסלם: אלה שלושת הנושאים שאני רוצה שתכין לי עבורם מסמך מצע לדיון.

דוד אמסלם: אנחנו נתכנס בוועדה, ברגע שתיתן לי, קח לך חודשיים מהיום, לפני כן אני לא אעשה את זה, אני נותן לך הרבה זמן, שלא תגיד לי 'דודי, לא היה לי מספיק זמן', נתחיל לקדם את הנושא הזה בוועדת הפנים.

דוד אמסלם: אני שוב פעם מודה לכל החברים, תודה רבה לכם.