ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 248, 2016-07-25 13:00

ניסן סלומינסקי: צהריים טובים.

ניסן סלומינסקי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ניסן סלומינסקי: על סדר היום חוק הנוער של חברת הכנסת ענת ברקו בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

<נעה ברודסקי: הצעת חוק שהתמזגה להצעת החוק הממשלתית.

<נעה ברודסקי: לכן גם המשנה ליועץ נמצא פה.

<נעה ברודסקי: כבר קיימנו דיון אחד ארוך וממצה.

<נעה ברודסקי: אתם רוצים שנצביע?

<נעה ברודסקי: אני אקריא את ההצעה.

<נעה ברודסקי: בדיון הקודם נדונה ארוכות השאלה האם לייחד לעבירות טרור, וגם חברי הכנסת שהיו בדיון השתכנעו שאין מקום לייחד את זה לעבירות טרור, אלא לעבירות המתה באופן כללי.

<נעה ברודסקי: אני מציעה שנעבור לנוסח, ותוך כדי הכרסום בעקרונות חוק הנוער נדון שוב האם להוריד את עבירת ההריגה לא ביסוד הנפשי של רצח שדורש יסוד נפשי מיוחד, וגם בתקופת הוראת השעה – אולי אפשר לקצר אותה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, תקריאי את הנוסח.

<נעה ברודסקי: זה נוסח מתוקן שמוסכם יחד עם משרד המשפטים על תיקונים שכבר נעשו, ושוב יש שתי השאלות הנוספות.

ניסן סלומינסקי: מסוכם גם עם הוועדה.

<נעה ברודסקי: כן.

<נעה ברודסקי: הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (דרכי ענישה) (הוראת שעה), התשע"ו–2016 הכוונה היא שבעבירות הנגזרות – כל השידול – וכל העבירות שנגזרות מהעבירה העיקרית זה לא יחול, אלא זה רק על המבצע העיקרי.

<נעה ברודסקי: אני רק אבהיר שגם מוסכם על הממשלה שברור, לגבי סעיף 25(א), שמאפשר העברה של קטין למאסר בשל התנהגותו במעון, גם זה יחול רק מעל גיל 14, בוודאי שלא לפני כן.

ניסן סלומינסקי: כל מה שמדובר זה להעביר אותו לבית סוהר לנוער.

<נעה ברודסקי: אחרי גיל 14.

<נעה ברודסקי: זה לא חייב להיות בגיל 14 - -

ניסן סלומינסקי: אבל זה בית סוהר לנוער.

<נעה ברודסקי: ברור.

ניסן סלומינסקי: וגם שם יש תכניות שיקומיות?

<נעה ברודסקי: בעיקרון כן.

<נעה ברודסקי: נראה לי שכדאי שמשרד המשפטים יענה על זה.

ניסן סלומינסקי: אני כרגע שואל לפני כן.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שפחות, אבל עדיין יש.

<נעה ברודסקי: בעיקרון יש, אבל כמובן זה שונה ממעון נעול.

ענת ברקו: זה גם שונה אם מדובר בטרור או בפשיעה.

ענת ברקו: למרות שלא רציתם לעשות את ההבחנה אני עדיין חושבת שזאת הבחנה שעדיין חשוב לשמור עליה.

ענת ברקו: בהצעת החוק שלי הייתה הבחנה בין טרור לבין פשיעה.

ענת ברקו: אבל לפי הדברים האלה, זה לא עולה, וחבל.

<נעה ברודסקי: רציתי לשאול – קטין שמורשע בעבירה כזאת על רקע ביטחוני, הוא מועבר בכל מקרה עובר לכלא "אופק".

<ליאת רון: שמי ליאת, קצינת נוער ארצית בשב"ס.

<ליאת רון: עקרונית קטין השפוט בגין עבירות ביטחוניות לא מגיע לכלא "אופק", שהוא מתקן הכליאה לקטינים בגין עבירות פליליות.

<ליאת רון: הוא נמצא בשני מתקנים כיום שבהם אגפים לקטינים ביטחוניים – "עופר" ו"מגידו".

<נעה ברודסקי: אז בתשובה לשאלתך, יש הבדל בין קטינים על איזה רקע הם מורשעים.

<נעה ברודסקי: כי קטין שמורשע בעבירת המתה שלא על רקע ביטחוני עובר לכלא "אופק" ששם יש תכניות שיקומיות, כמובן פחות ממעון נעול, אבל יש; וקטין שמורשע על רקע ביטחוני לא יועבר לכלא "אופק".

<נעה ברודסקי: הוא יועבר לכלא רגיל.

<ליאת רון: - - - אגפים מיוחדים - - - שגם שם - -

<נעה ברודסקי: יש שם תכניות שיקומיות?

<ליאת רון: זה תכניות חינוכיות יותר.

<ליאת רון: יש שם כיתות לימוד במסגרת חוק חינוך חובה, ספורט שזה הפנאי.

<ליאת רון: עובדת סוציאלית קולטת עם כניסתו אלינו.

<ליאת רון: כלומר ניתנת מעטפת.

<ליאת רון: שוב, זה לא כלא "אופק" כי אין לנו בניית תכניות שיקום בקהילה כמו שאנחנו עושים עם רשות שיקום האסיר בכלא "עופר".

<נעה ברודסקי: חשוב להבין – זה לא רק שהם לא הולכים למעון נעול, אלא זה גם לא התכניות השיקומיות שיש שם.

ניסן סלומינסקי: במעון הנעול הם נמצאים יחד – אלה שעברו עבירות ביטחוניות ואלה שעוברים עבירה פלילית?

ענת ברקו: לא מעורבבים.

<קריאה: כן.

ענת ברקו: הם יהיו מעורבים באותו מקום?

<קריאה: כן.

<קריאה: במעון נעול הם יחד.

ענת ברקו: אני לא הבנתי את זה.

ניסן סלומינסקי: הם אומרים שבמעון נעול הם נמצאים יחד.

ענת ברקו: במעון נעול יהיו יחד עבריינים פליליים - -

ניסן סלומינסקי: היום הם יחד.

<רחל דניאלי: לגבי כלא ביטחוני – בית המשפט העליון אמר כמה פעמים, ובפועל בבתי כלא ביטחוניים אין תכניות שיקום בהגדרה.

<רחל דניאלי: לאחר תיקון חוק הנוער הכניסו פעילות חינוכית, ויש כמה שעות בשבוע שלומדים, אבל אין בכלל תכניות שיקום, טיפול וקבוצות טיפוליות – דבר כזה אין בכלל.

<רחל דניאלי: הם יושבים באגפים נפרדים לגמרי הבגירים; הם לא משויכים כמו הבגירים לקבוצות ולארגונים, אלא ככלל יש להם דוברים בגירים שנמצאים איתם ודואגים להם, אבל תכנית טיפולים אין במוצהר.

<רחל דניאלי: לפני כמה שבועות היינו בביקור בבית סוהר "עופר".

<רחל דניאלי: זה מוצהר וברור; יש בעיה לעשות תכנית שיקומית בגלל האופי של בית הסוהר ובגלל האופי שמקנים לקטינים האלה שם.

<רחל דניאלי: ברור שזה מכוון להיות אסיר ביטחוני כמו בגירים.

<רחל דניאלי: שיהיה ברור שההבדל בין הביטחוניים הוא עצום – בין להיות במעון לבין להיות בבית סוהר.

<רחל דניאלי: בבית סוהר "אופק" חוץ מהתכניות בפנים יש, כמובן, תכניות המשך של הרעש וכולי – בביטחוניים אין בכלל.

ענת ברקו: הם לא תופסים עצמם עבריינים.

ניסן סלומינסקי: הם תופסים עצמם גיבורים.

ענת ברקו: ברור.

ענת ברקו: לכן הם לא רואים צורך בשיקום.

זאב בנימין בגין: אני רק מבקש להזכיר שמדובר בילדים.

ענת ברקו: הילדים האלה כן.

ענת ברקו: דיברנו באופן כללי.

זאב בנימין בגין: זה חוק שנוגע לילדים.

זאב בנימין בגין: הם הגיעו למעשים שלהם מנסיבות שונות.

זאב בנימין בגין: חלקם, כפי שאנחנו ידועים אם הבנתי נכון את סקירות שב בגלל ממצוקה משפחתית, ולאו דווקא מאידיאולוגיה עמוקה.

זאב בנימין בגין: לא נתעלם מזה.

זאב בנימין בגין: מדובר בילדים בני 12, 13 ו-14.

ענת ברקו: לכן הם יהיו במעון נעול ולא בבית כלא.

<נעה ברודסקי: אנחנו נוסיף רק לשם ההבהרה: "לתקופה שלא תעלה על התקופה שנותרה להשלמת העונש עליו הורה בית המשפט לפי סעיף קטן (ו)".

<נעה ברודסקי: הכוונה היא שייצאו גם בדיוני המעקב.

ניסן סלומינסקי: טוב, גמרנו, והיה דיון, ואנחנו מאפשרים שוב דיון קצר בעניין.

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת בני בגין, בבקשה.

זאב בנימין בגין: זה הנוסח המגובש ברגע זה.

זאב בנימין בגין: עדיין, לדעתי, נותרת השאלה אם אנחנו מסכימים לכל הניסוחים האחרים לגבי התקופה שבה אנחנו רוצים לחוקק את החוק הזה, למעשה, כהוראת שעה.

זאב בנימין בגין: באופן כללי, לדעתי, בצוק העתים מרבים בחקיקה באמצעות הוראת שעה.

זאב בנימין בגין: לדעתי, במידה מסוימת חקיקה בהוראת שעה מקלה עם המחוקקים.

זאב בנימין בגין: כלומר המחוקק אומר, הקפדתי או לא הקפדתי – בסדר, עוד שנתיים יחזרו לזה.

זאב בנימין בגין: אני מציע שלא נקל עם עצמנו.

זאב בנימין בגין: אני אומר את זה באופן כללי.

זאב בנימין בגין: לעיתים אם הנסיבות שהזמן גרמן כגון בשאלות של גל טרור.

זאב בנימין בגין: המצב שהיינו בו באוקטובר שעבר איננו המצב היום, על-פי כל הנתונים, ולכן כדאי לשקול היטב את אורך התקופה.

זאב בנימין בגין: אם הטעם איננו דווקא טעם ביטחוני, אלא הטעם להוראת שעה הוא הרצון ללמוד את ההשפעה של החוק הזה על ההתנהגות הכללית על הילדים, על בני הנוער אז הטעם הוא אחר.

זאב בנימין בגין: לכן אחת השאלות שלי בעניין זה היא איזה ניסיון יצטבר אצלנו במעון הסגור או בבית הסוהר בשלוש השנים הבאות או בשנה וחצי האחרונה.

זאב בנימין בגין: מדובר במספרים מאוד קטנים בכל מקרה.

זאב בנימין בגין: כל ילד, כל נער הוא מקרה לגופו.

זאב בנימין בגין: איך נוכל לשפוט, והאם יש טעם בכך?

זאב בנימין בגין: כל זה משפיע.

זאב בנימין בגין: אני מבקש לשמוע מהגורמים השונים את דעתם בנושא זה.

זאב בנימין בגין: הערה שנייה – אדוני היושב-ראש, אתה יושב פה שעות רבות.

זאב בנימין בגין: זאת הערתי האחרונה.

זאב בנימין בגין: אני חוזר על שאלה ששאלתי מחוץ לחדר לאחר הדיון הקודם.

זאב בנימין בגין: אני שואל את החברים והחברות הממונים על המעונות הנעולים.

זאב בנימין בגין: הבנתי שחלק מהבעיה שבעטיה אנחנו מגיעים לחקיקה הזאת נובע מהעובדה שאין חלופה טובה למעון סגור, אלא בית הסוהר.

זאב בנימין בגין: וכל כך למה כך הבנתי?

זאב בנימין בגין: משום שהמעון הנעול אינו באמת נעול במובן הרגיל של המילה, אלא הנערים יוצאים לחופשות ולתכניות אחרות.

זאב בנימין בגין: לכן החברים והחברות – ולא הייתי מרב מיכאלי הייתי אומר "החברות והחברים" – לו נתתם דעתכם לשאלה הזאת, אני יכול להעלות בדעתי קטע שהוא מחמיר יותר בשאלת היציאה לחופשה לעומת קטעים אחרים באותו מעון שלא יכריח אותנו לקפוץ או להקפיץ את הנער דווקא לבית הסוהר.

זאב בנימין בגין: אני חושב שזה יכול להקל, אבל מכיוון ששאלתי זאת לאחר הדיון לפני שבועיים אז אני מבקש לדעת האם נתתם את התשובה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שגם אז נתנו תשובה, ואתה לא זוכר.

זאב בנימין בגין: אם לא עכשיו אז לגבי העתיד.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהם נתנו תשובה, ואתה כבר לא זוכר?

זאב בנימין בגין: יכול להיות.

זאב בנימין בגין: יש גיל מסוים שזה קורה כל שבוע.

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לא לקיים הצבעות היום, אלא לדחות את זה למועד אחר, ולבקש ולקבל פרטים כפי שהייעוץ המשפטי של הוועדה נותן וגם לבקש ממשרד המשפטים – על מה אנחנו מדברים?

אוסאמה סעדי: על כמה מקרים?

אוסאמה סעדי: חמישה?

זאב בנימין בגין: מספר קטן מאוד.

אוסאמה סעדי: אז על חמישה, ארבעה או שלושה – זה שווה לתקן מושכלות יסוד – חוק הנוער (שפיטה ודרכי טיפול), כשמו הוא?

אוסאמה סעדי: על זה אתם כבר צועקים וזועקים לשמים ומשנים עקרונות יסוד?

<רז נזרי: אנחנו לא צועקים.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על צד ימין שלי.

ענת ברקו: שמעת אותי צועקת?

אוסאמה סעדי: אם מדובר על חמישה מקרים - -

<קריאה: זה אפילו לא חמישה.

אוסאמה סעדי: אם מדובר על חמישה מקרים - -

ענת ברקו: - - -

ניסן סלומינסקי: ענת, לא, תני לו.

אוסאמה סעדי: אני אומר את זה פה כדי שלא יגידו - -

ענת ברקו: כדי שלא יגידו או שכל מקרה הוא קשה?

אוסאמה סעדי: כל מקרה הוא קשה.

אוסאמה סעדי: אני כבר מקדים ואומר.

ענת ברקו: - - - יגידו.

אוסאמה סעדי: כל מקרה הוא קשה.

אוסאמה סעדי: האם זה מצדיק לתקן חקיקת יסוד ולהכניס בני 12, 13 למאסר?

ענת ברקו: לא למאסר.

<רז נזרי: לא למאסר.

<רז נזרי: אל תגיד לפרוטוקול דברים לא נכונים.

<רז נזרי: לא מכניסים למאסר בגיל 12.

ניסן סלומינסקי: רק אחרי 14.

<רז נזרי: הבדל קטן ודרמטי.

אוסאמה סעדי: מ-14.

אוסאמה סעדי: אני יודע על מה אני מדבר.

אוסאמה סעדי: תאמין לי, רז.

אוסאמה סעדי: במצב הקיים היום מכניסים אותם למעון נעול עד גיל 20.

אוסאמה סעדי: הוא יכול לצאת מהמעון הנעול ולפתוח דף חדש - -

<רז נזרי: מה תגיד לאמא של הילד שהוא רצח שהוא יוצא בגיל 20 הביתה?

<רז נזרי: הוא היה שש-שבע שנים בכלא?

<רז נזרי: במעון נעול?

ענת ברקו: הוא לא עושה כאן הפרדת - - -

אוסאמה סעדי: אבל יש גם יהודים שרצחו פלסטינים וישבו עשר שנים.

אוסאמה סעדי: אז מה אני אגיד למשפחות השכולות הפלסטיניות?

<רז נזרי: - - -

ניסן סלומינסקי: לא ככה.

ניסן סלומינסקי: רז, אני אתן לך לדבר.

<קריאות: - - -

ענת ברקו: אין כאן הפרדה בין יהודים לערבים.

ענת ברקו: אז מה אתה רוצה?

ענת ברקו: כתוב כאן "יהודי"?

ענת ברקו: כתוב כאן "ערבי"?

ניסן סלומינסקי: ענת.

אוסאמה סעדי: אבל הכוונה ידועה.

ענת ברקו: מה "הכוונה ידועה"?

ענת ברקו: זה חל על כולם, זה חוק.

ענת ברקו: החוק חל על כולם.

אוסאמה סעדי: - - -

ענת ברקו: החוק חל על כולם.

ניסן סלומינסקי: ענת, את רוצה שלא נצביע היום?

ניסן סלומינסקי: בדרך הזאת כל הזמן יעזור.

ניסן סלומינסקי: אחד מדבר ואף אחד לא מתערב.

אוסאמה סעדי: אני מצפה מהיועץ המשפטי לממשלה שיבוא ויגיד, עד כאן.

אוסאמה סעדי: החוק הקיים נותן כלים.

אוסאמה סעדי: אנחנו רואים שהמקרים האלה הם מספרים בודדים עם כל הקושי שבדבר.

אוסאמה סעדי: אני פתחתי ואמרתי, כל מקרה הוא טרגדיה בפני עצמה.

אוסאמה סעדי: אבל לתקן?

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על ילדים בני 12 שיכול להיות שבאותו רגע הוא הוסת, וביצע את מה שביצע.

אוסאמה סעדי: אבל זה לא אומר שהוא צריך לקבל עשרים שנה בכלא גם אם זה ערבי וגם אם זה יהודי.

ענת ברקו: אבל למה?

ניסן סלומינסקי: ענת, בבקשה.

אוסאמה סעדי: גם אם זה ערבי וגם אם זה יהודי.

אוסאמה סעדי: גם אם זה נער יהודי שרצח בגיל 13-12 הדרך היא לשקם אותו, לטפל בו, ושהוא ישתחרר בגיל עשרים, ויחזור לחיים נורמטיביים.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על ילדים.

אוסאמה סעדי: בגיל 12 הוא עוד לא גיבש את דעתו.

אוסאמה סעדי: הוא עדיין נער, ילד.

אוסאמה סעדי: אני מסתכל על הילדים שלי – יש לי ילדים בגילאים האלה.

אוסאמה סעדי: יכול להיות שנער ביצע מה שביצע, אבל מפה ועד לתת לו עשרים ושלושים שנה בכלא?

אוסאמה סעדי: מה קרה?

אוסאמה סעדי: אנחנו יהודים וערבים.

אוסאמה סעדי: אני יודע שזה לא חל על כולם.

אוסאמה סעדי: אבל גם – הריגה.

אוסאמה סעדי: אנחנו עושים עכשיו מדרג בתחום של עבירות ההמתה: רצח, רצח מדרגה שנייה.

אוסאמה סעדי: יש גם עבירות של המתה בלי יסוד של כוונה.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להגיש הסתייגויות עד מחר עם רשות דיבור.

ניסן סלומינסקי: בדרך כלל אתה יכול להגיש הסתייגויות עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אם נחליט להצביע אתה יכול להגיש את זה עכשיו, ונצביע על זה.

אוסאמה סעדי: אני לא יודע.

אוסאמה סעדי: יש הצעת חוק של ברקו.

אוסאמה סעדי: זה נכנס או לא נכנס?

<נעה ברודסקי: היא מוזגה.

אוסאמה סעדי: אבל אין פה זכר לעבירות טרור.

ענת ברקו: היא מוזגה.

<נעה ברודסקי: היא מוזגה להצעת החוק הממשלתית.

אוסאמה סעדי: מה מוזג?

אוסאמה סעדי: ההצעה שמדברת על מעשה טרור - -

<נעה ברודסקי: לא ייחדו את זה לעבירות טרור.

<נעה ברודסקי: מדובר על עבירות ההמתה של הריגה, רצח וניסיון לרצח.

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת בהלול, בבקשה.

זוהיר בהלול: חברות וחברים – ותסלחו לי שאפנה גם למר נזרי בשמו.

זוהיר בהלול: אינני יודע אם אתם מודעים לעובדה שעקומת גיל ההתבגרות נעשית יותר גבוהה יותר.

זוהיר בהלול: כלומר אם פעם חשבנו שגיל ההתבגרות הוא 12, 14, מסתבר שפדגוגים כבר מעלים את רף גיל ההתבגרות.

ענת ברקו: לשלושים.

זוהיר בהלול: לא, ליותר מכך.

זאב בנימין בגין: "הילד בן 30 יש לו חום גבוה".

זוהיר בהלול: אני מבקש לקרוא אותם לסדר, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אני קורא אותם לסדר.

זוהיר בהלול: זה דבר אחד.

זוהיר בהלול: אם אתם לוקחים את זה בחשבון אני מאוד שמח.

זוהיר בהלול: שנית, האם שכחתם שטיפול בילדים זה בית הילל, לא בית שמאי?

זוהיר בהלול: אם שכחתם אז אני מזכירכם שיאנוש קורצ'אק כתב על העניינים האלה לא פעם.

זוהיר בהלול: זה אתוס יהודי, לא ערבי.

זוהיר בהלול: אז אני לא יודע מנין נשאב החוק שמקטין את הגיל והופך את הילד בן 12 לאחראי למעשיו.

זוהיר בהלול: פחות או יותר זה הפירושים האינפנטיליים של החוק.

אוסאמה סעדי: - - - עכשיו אנחנו מדברים על העונש.

ניסן סלומינסקי: זה לא החוק.

<נעה ברודסקי: התיקון הוא לעניין המאסר.

זוהיר בהלול: ברור.

אוסאמה סעדי: איפזה זה קיים בעולם?

ניסן סלומינסקי: רגע, אוסאמה.

ניסן סלומינסקי: חברך מדבר.

ניסן סלומינסקי: לא ראיתי שהוא זקוק לעזרה עד היום.

זוהיר בהלול: כל שאלותיו של מר סעדי הן שאלות של טעם.

ענת ברקו: שאלות מטעם, התכוונת.

ענת ברקו: לא בטעם, אלא מטעם.

<רז נזרי: אנגליה זה טוב?

ניסן סלומינסקי: רגע, רז.

אוסאמה סעדי: בגיל 13?

זאב בנימין בגין: אין מאסר בגיל 12.

זאב בנימין בגין: יש דוגמות ל-14 במדינות לא מעטות.

אוסאמה סעדי: לא, ילד בן 12.

זאב בנימין בגין: הוא במעון.

אוסאמה סעדי: ואחרי זה מחזירים אותו לכלא?

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, מה קרה לנו?

זאב בנימין בגין: - - -

אוסאמה סעדי: אז אני שואל, איפה יש - - -

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, מישהו קיבל רשות דיבור.

ניסן סלומינסקי: הוא מדבר.

אוסאמה סעדי: הוא מרשה לי.

ניסן סלומינסקי: הוא לא מרשה.

ניסן סלומינסקי: אין לו זכות להרשות לך.

זוהיר בהלול: מר נזרי, אינני מבין אם מישהו מכם, האורחים הנכבדים בוועדה המכובדת הזאת, יכול לחוש את מה שאנחנו חברי הכנסת חשים.

זוהיר בהלול: יש סדרת חוקים שהופכת את ישראל למדינה אחרת ממה שכתוב במגילת העצמאות שלה.

זוהיר בהלול: מר אוסאמה סעדי, אני חושב שאתה בתור משפטן היית כבר צריך לחבר מסמך שיראה את המטמורפוזה המדאיגה והממיתה של הדמוקרטיה האמתית שהטיפה לזכויות אדם במגילת העצמאות.

זוהיר בהלול: אני לא זוכר את המילים, אבל בעיני רוחי אני רואה מסמך נשגב.

זוהיר בהלול: ופתאום אנחנו לוקחים את החוקים האלה והופכים את מדינת ישראל שאיננה שועה לזכויות אדם, שמדירה את הרחמים הנכמרים ביהדות, והופכת את החוקים האלה לכדי שינוי דרמטי בצביונה ובדמותה של מדינת ישראל וגם תכניה.

זוהיר בהלול: בא החוק הזה והופך את הילדים הפלסטינים, שאולי בשל מצב של חוסר תקווה הופך אותם לפעמים לרוצחים או להורגים או למשתמשים בנשקים.

זוהיר בהלול: זה, כמובן, מוקצה מחמת מיאוס.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להסב את תשומת לבך שלא מדובר על ילדים פלסטינים.

זוהיר בהלול: זה ברור.

אוסאמה סעדי: זה כמו חוק ההדחה.

אוסאמה סעדי: לא מדובר על חברי כנסת ערבים.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: על כולם.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים מה הכוונה.

אוסאמה סעדי: הכוונה של ברקו היא על אותו ילד יהודי.

אוסאמה סעדי: היא חלמה על זה בלילה.

ענת ברקו: אין הרבה ילדים יהודים שרוצחים - - - אבל החוק הזה חל עליהם.

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: אין הרבה.

אוסאמה סעדי: אבל גם פה איין הרבה.

ענת ברקו: אבל זה חל עליהם.

ענת ברקו: זה חל על כולם.

אוסאמה סעדי: - - - עוד לא שרפנו חיים.

ענת ברקו: אבל בחברה הישראלית אף אחד לא שר שירי הלל על זה.

אוסאמה סעדי: לא שמעת על אבו-ח'דיר.

ניסן סלומינסקי: ענת, מה את עושה בדיוק?

ענת ברקו: אף אחד לא שר שירי הלל למי שעשה את זה.

ענת ברקו: כל החברה הישראלית - - - את זה.

ניסן סלומינסקי: ענת, מה את עושה בדיוק?

ענת ברקו: - - - בעד הרציחות האלה.

ניסן סלומינסקי: ענת, בבקשה.

ענת ברקו: אצלנו זה החריג.

ענת ברקו: בחברה הפלסטינית זה המקובל.

ענת ברקו: זה ההבדל.

אוסאמה סעדי: את מדברת על חמישה.

זוהיר בהלול: בסיפא של דברי אני מבקש ממשרדך המלומד שהוא אולי הסמן של הדמוקרטיה והנדבך האחרון לפני התמוטטות הממלכה, שתיקחו בחשבון את העניין הזה.

זוהיר בהלול: לא יכול שצביונה של המדינה ישתנה בבניין הזה חדשים לבקרים, עם כל הכבוד.

זוהיר בהלול: עם כל הכבוד לחקיקה האקטיביסטית אתם לוקחים את הצביון של המדינה לדיראון עולם, אתם מדרדרים אותו שאולה.

זוהיר בהלול: לא יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: רז, בבקשה.

ענת ברקו: רגע, אני לא יכולה להתייחס?

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שהוא ייתן להם תשובה.

ניסן סלומינסקי: אחר כך אתן לך לדבר.

ענת ברקו: אוקיי, תודה.

<רז נזרי: אני שמעתי את הדברים של חברי הכנסת הנכבדים זוהיר בהלול ואוסאמה סעדי, ואני מבקש מכם כמה דקות להקשיב לי.

זוהיר בהלול: למרצה מלומד כמוך אני מוכן תמיד להקשיב.

זאב בנימין בגין: נשמע אותך בלב פתוח ובנפש חפצה.

זאב בנימין בגין: לזה התכוונת.

<רז נזרי: נכון.

<רז נזרי: לא לשמוע את הקול, אלא להקשיב בלב פתוח ובנפש חפצה, כפי שאמר חבר הכנסת בגין.

<רז נזרי: הדברים שאתם אומרים קצת מעציבים אותי.

<רז נזרי: אם אתם חווים את זה ככה כאזרחי ישראל וכחברי כנסת זה מעציב אותי.

<רז נזרי: אני כבר אראה לכם איך זה לחלוטין, בעיני לא מבוסס על החוק.

<רז נזרי: בהחלט יכול להיות שלו היה חוק אחר היה מקום לאמירות האלה.

<רז נזרי: אני אראה לכם מה קורה בעולם בהקשרים כאלה וגם מה החוק הזה אומר.

<רז נזרי: לו היינו מבקשים מכם עכשיו לעשות שינוי אמתי ולהוריד את גיל המאסר מגיל 14 לגיל 12 היה מקום לדברים שאמרתם.

<רז נזרי: לו היינו מבקשים להוריד את גיל האחריות הפלילית – כפי שעל זה יש גם הצעות אחרות – מגיל 12 אז אולי היה מקום לדברים שאמרתם.

<רז נזרי: מה שנעשה בדבר הזה – שני העקרונות לא נשברו.

<רז נזרי: גיל האחריות הפלילית היה ונשאר 12; גיל הכניסה לכלא היה ונשאר 14.

<רז נזרי: מה שנעשה כאן – ואני מתחנן בפניכם לצאת רגע מהשבלונה של "יהודים" ו"ערבים", כי זה לא פה.

<רז נזרי: לשיטתנו, אין אפילו הבחנה בין עבירות טרור לעבירות פליליות רגילות - -

ניסן סלומינסקי: הן לא מוזכרות בכלל.

<רז נזרי: - - לשיטתנו, גם ילד שדוקר את חברו בסכין בברזייה נמצא בחוק הזה בדיוק כמו ילד שדוקר בסכין במקרה של טרור.

<רז נזרי: אין בכלל ההקשר הזה.

<רז נזרי: זה נדון וחשבו לעשות את זה, ואולי יש הצעות כאלה, אבל אני חושב שאסור לעשות את הדבר הזה.

<רז נזרי: המצב בחוק היום בחוק הוא אבסורדי בעיני בלי קשר לגל טרור.

<רז נזרי: החוק לא אומר שילד שעשה מעשה מתחת לגיל 14 לא ייכנס לכלא; כי אז אפשר היה להצדיק ולהגיד שפחות מגיל 14 הוא לא בדיוק מבין את מידת האשם.

<רז נזרי: החוק אומר היום שאם נגזר דינו לפני גיל 14 הוא לא נכנס לכלא.

<רז נזרי: למה הכוונה?

<רז נזרי: שני ילדים בני 13.5 יצאו לרחוב.

<רז נזרי: שניהם יצאו באותו יום לרחובות נפרדים.

<רז נזרי: כל אחד מהם אחז סכין והרג מישהו – וכדי שהדוגמה תהיה מאוזנת – יהודי הרג ערבי, וערבי הרג יהודי.

<רז נזרי: עכשיו מתנהל משפט.

<רז נזרי: מה צריך להיות לכאורה הדין?

<רז נזרי: שווה לשניהם, נכון?

<רז נזרי: לא.

<רז נזרי: זה לא יהיה שווה.

<רז נזרי: אתה יודע למה זה לא יהיה שווה?

<רז נזרי: כי יכול להיות שהמשפט של אחד מהם ייגמר מהם, והוא מתחת לגיל 14, ולכן בגיל 20 הוא ייצא ממעון נעול; והמשפט של השני נמשך עוד חודש או במקרה הוא גדול מהראשון בחודש, והייתה פגרה בבית משפט אז הדיון נקבע באופן אקראי לגיל 14 וחודש, ואז מותר להכניס אותו למאסר עולם.

<רז נזרי: זה פשוט אבסורד.

<רז נזרי: אני טוען בלי שום קשר שהחוק היום הוא פשוט אבסורד.

<רז נזרי: התוצאה שלו - -

אוסאמה סעדי: למה לא שיניתם את זה לפני עשר שנים - -

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, לא.

אוסאמה סעדי: למה לא שיניתם את זה לפני עשר שנים - -

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, לא.

אוסאמה סעדי: - - וחיכיתם שהשרה שקד תבוא רק אחרי אירוע - - - אנחנו יודעים מה הרקע לזה, ניסן.

אוסאמה סעדי: מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה.

אוסאמה סעדי: מה הוא עכשיו מלמד - - -

ענת ברקו: על כל חוק אפשר להגיד - - -

ניסן סלומינסקי: איפה הייתם עד עכשיו שישים ושבע שנים?

ניסן סלומינסקי: על כל חוק אני שואל את זה.

אוסאמה סעדי: זאת לא יוזמה שלכם.

אוסאמה סעדי: זאת יוזמה של שרת המשפטים שבה בעקבות מנאסרה.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים איפה הכינו לה את החוק הזה.

<רז נזרי: אני לא רוצה להיכנס כרגע לדיונים פנימיים אצלנו במשרד, אבל אני אומר לך שמבחינתי בהקשר דומה – הקשר המעצרים עלה בלי קשר לגל הטרור.

<רז נזרי: אני מאמין שהדבר הזה לחלוטין לא קשור לגל הטרור.

<רז נזרי: נכון שיש מקרה שפתאום מציף את הקושי שלכאורה באופן אבסורדי בן אדם בגיל 13 ועשרה חודשים – אם הוא יגיע להסדר טיעון והוא יודה מיד ואין משפט הוא ילך לשש שנים, ובגיל 20 ילך הביתה; אבל אם המשפט יתנהל רגיל הוא יכול ללכת בגיל 14 למאסר עולם.

אוסאמה סעדי: זה צודק?

אוסאמה סעדי: אני שואל אותך.

אוסאמה סעדי: זה צודק?

<רז נזרי: אוסאמה, ביקשתי להקשיב, ברשותך.

אוסאמה סעדי: אני מקשיב.

<רז נזרי: כמו שאמרתי לך קודם אנחנו לא עושים הבחנה בין יהודים לערבים ובין טרור לרצח אחר.

<רז נזרי: למה?

<רז נזרי: כי השיקולים הם כאלה: כאשר מדובר בקטין – מצד אחד אנחנו מאמינים שיש שיקולים דרמטיים כשמדובר בילדים.

<רז נזרי: שיקולי הענישה הם שונים לגמרי.

<רז נזרי: מעשה שילד עושה צריך להסתכל עליו בצורה שונה ולדעת לשקם אותו.

<רז נזרי: כל הדברים האלה נכונים ויישארו וחוק הנוער נשאר וגם קציני המבחן יישארו.

<רז נזרי: אנחנו רוצים למנוע מצב השופט לא מכניס שיקולים נוספים.

<רז נזרי: לדוגמה, יש שיקול בענישה שנקרא "גמול" שהוא עיקרון מרכזי בענישה.

<רז נזרי: אלה שיקולים שהכנסת חוקקה.

<רז נזרי: יש ילד בגיל 13.5 שהרג מישהו.

<רז נזרי: נהרג קורבן.

<רז נזרי: את אימו של הילד בן ה-14 לא מעניין האם הרוצח היה בן 13.5 או בן 14.5.

<רז נזרי: איזה מצב נוצר?

<רז נזרי: יש אימא לילד רוצח שהיה בן 13.5 והרוצח השני היה בן 14.5.

<רז נזרי: אז האם של הרוצח בן 13.5 צריכה לראות את הרוצח של בנה יוצא בגיל 20 החוצה אחרי שש שנים במעון נעול.

<רז נזרי: אבל האימא השנייה של הרוצח בן 14.5 – והנרצח הוא אותו נרצח – פה זה כבר יהיה מאסר עולם.

<רז נזרי: כל מה שאנחנו אומרים שזה משהו שנחקק בצורה אקראית ואין בו היגיון.

<רז נזרי: אנחנו רוצים שאת כל השיקולים האלה בית המשפט ישקול.

<רז נזרי: כמו שקבענו, זה לא יהיה אוטומטי שבגיל 14 הוא הולך לכלא.

<רז נזרי: לפי ההצעה, בגיל 14 הוא יחזור לבית המשפט כדי שהשופט יראה אם אולי בשנתיים היה שיקום, והוא ישקול מחדש.

<רז נזרי: יכול להיות שהוא קבע אז מאסר, ועכשיו הוא לא קובע מאסר.

<רז נזרי: זאת אומרת כל שיקולי השיקום והזהירות בכל מה שקשור בנוער נכנסו כאן בכל תחנה, וגם זה לא היה פשוט ועמדנו על כך.

אוסאמה סעדי: אז למה - - - בגיל 14 - -

ניסן סלומינסקי: אוסאמה.

אוסאמה סעדי: - - - בגיל 14 בית המשפט לא יתבע עשרים שנה 13- - - עיון מחדש.

אוסאמה סעדי: בגיל 14 הוא יבוא ויראה מה המצב ואז יקבע את העונש.

ענת ברקו: שיחכה אחרי העבירה שנתיים, שלוש, ארבע כדי לקבוע את העונש?

ניסן סלומינסקי: רבותי, לא כך.

ענת ברקו: כך לא עובדת מערכת הענישה.

<רז נזרי: אוסאמה, ההסדר פה אומר שבשונה מהמצב כיום שהשופט רואה מול עיניו מקרה של ילד בגיל 13 ועשרה חודשים, והוא משוכנע שאין סיכוי לשינוי חוץ משש שנים במעון נעול – החוק הזה אומר שהמחסום האוטומטי הזה מוסר.

<רז נזרי: עדיין יישארו שיקולי השיקום.

<רז נזרי: בית המשפט יוכל להחליט אם הוא רוצה להכניס אותו למאסר.

<רז נזרי: אנחנו - - - את עצמנו פעמיים.

<רז נזרי: גם אם הוא החליט להכניס אותו בגיל 13 למאסר זה לא אומר שהוא ילך למאסר בגיל 14, 15.

<רז נזרי: זה אומר ששופט יראה אותו שוב, וקצין מבחן יתייחס שוב לדבר הזה, ושוב הסניגור יסביר מדוע למרות שיש פה קורבן אנחנו זהירים - -

אוסאמה סעדי: זה לא סותר- - -

<רז נזרי: - - עוד דבר אני אגיד - - - להכניס את זה לעבירות נוספות לא פחות חמורות כמו אונס.

<רז נזרי: כדי למנוע את המדרון החלקלק עמדתי על כך ששני דברים לא יקרו פה: א', הבחנה בין טרור לבין עבירות אחרות; כי כל הנימוקים שאמרתי של גמול והרתעה ושיקולי נפגעי עבירה הם לא רלוונטיים.

<רז נזרי: לאימא הזאת לא אכפת אם הבן שלה נרצח בגלל מריבה בברזייה או בגלל שרצחו יהודי.

<רז נזרי: לכן אנחנו לא שמנו את ההבחנה בין טרור לרצח אחר כאן.

<רז נזרי: זה גם לא היה פשוט.

<רז נזרי: לא שמנו כאן עבירות - - - חמורות.

זוהיר בהלול: אין הבחנה.

<רז נזרי: אין הבחנה.

<רז נזרי: כל העבירות.

<רז נזרי: גם רצח על רקע רגיל.

<רז נזרי: חלק מההצעות היו לשים גם עבירות חמורות.

<רז נזרי: אונס של קטין זה גם עבירה, והתורה דימתה אונס לרצח וכדומה.

<רז נזרי: אבל אמרנו, לא.

<רז נזרי: בשביל האיזון נשים את הקו על העבירות הכי חמורות שהן הריגה, ניסיון לרצח ורצח.

<רז נזרי: כאשר יעבור סוף-סוף חוק ההמתה בעזרת השם לאחר שהוועדה דנה כאן בצורה מהירה בקדנציה הזאת נעשה את התיקון המקביל.

<רז נזרי: אני שוב רוצה להסביר לכם.

<רז נזרי: האמירות שלכם כואבות לי בתור משפטן, בתור אזרח.

<רז נזרי: אנחנו נאבקים בהרבה הקשרים אחרים, ואני נאבק מול גורמים אחרים כולל הפגנות ליד הבית ודברים מהסוג הזה – בלי לפרט יותר מדי – שאין דבר כזה חוק ליהודים וחוק לערבים, ואין דבר כזה שטרור, אם הוא ככה, אז הוא בעצם מאבק לאומי וכל הפרשנויות המפולפלות האלה שיצאו גם מתוך הבית הזה, שאם יש מאבק אז זה לא טרור.

<רז נזרי: כי טרור זה טרור זה טרור, ולא אכפת לי אם יהודי רצח ערבי או ערבי רצח יהודי.

<רז נזרי: אבל כן תסכימו אתי - -

אוסאמה סעדי: אבל החוק הזה קיים משנת 71'.

זוהיר בהלול: התכוונת לבהלול?

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, זה לא יכול להיות.

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: הוא בא אלינו בטענות.

אוסאמה סעדי: - - -

ניסן סלומינסקי: הוא לא בא בטענות לאף אחד.

אוסאמה סעדי: - - - כל ההסדר הזה היה קיים משנת 71'.

אוסאמה סעדי: למה עכשיו - - -

<רז נזרי: - - - אני באתי אליך בטענות, אוסאמה?

ענת ברקו: תגיד שלא הייתה רכבת קלה ולא רצחו בתוכה או רצחו ילדים על אופניים.

ניסן סלומינסקי: ענת, בבקשה, רק קצר.

ענת ברקו: אם באמת חבר הכנסת סעדי דואג לילדים כדי לדאוג לכך שהצעירים יקבלו חינוך - -

אוסאמה סעדי: רק את דואגת לילדים.

ענת ברקו: - - שצעירים יקבלו חינוך, וילדים יקבלו חינוך ולא יהפכו להיות קורבנות של החברה הפלסטינית - -

אוסאמה סעדי: אנחנו מכירים את הדעות שלך - - - חוק רק על ערבים.

ענת ברקו: נכון.

ענת ברקו: אני רציתי שתהיה הבחנה - - -

זוהיר בהלול: אז תקראי להפסקת הכיבוש.

אוסאמה סעדי: - - - הטרור היהודי.

ענת ברקו: - - אבל בעצם חברה שמחנכת לדם ורצח גם ילדים, ומסתתרת מאחורי ילדים ומשתמשת בילדים – אולי יחשבו פעמיים אם להשתמש בילדים.

אוסאמה סעדי: בינתיים מי ששרפו ילדים חיים - -

ענת ברקו: - - ועכשיו אנחנו רואים - -

<קריאות: - - -

ענת ברקו: - - - חברים שלך.

ענת ברקו: אני ביקרתי - - -

אוסאמה סעדי: אה, ביקרת?

ניסן סלומינסקי: רבותי.

ענת ברקו: אף אחד לא מסכים עם זה.

ענת ברקו: אבל אתה עדיין ממשיך להגן על רוצחים ועל טרוריסטים.

ניסן סלומינסקי: ענת ואוסאמה, אני אפסיק את שניכם.

זוהיר בהלול: זה מסע דמוניזציה נגד עם.

<קריאות: - - -

ענת ברקו: זוהיר, הרמתי לך לוולה?

ענת ברקו: חלאס, סיימנו את הדיון.

ענת ברקו: דבר שאולי עורך הדין נזרי לא התייחס אליו הוא ששופטים סוחבים את המשפט כדי לעבור את גיל 14 כדי לתת אז את פסק הדין.

ענת ברקו: זאת אומרת שיש הבחנה מלאכותית.

ענת ברקו: אנחנו אומרים היום שאם יש פוטנציאל שיקום הם יהיו במעון נעול בגיל 14-12, ולאחר מכן יישקל האופק השיקומי שלהם והכליאה שלהם.

ענת ברקו: כליאה באה להגן על החברה.

ענת ברקו: לצערנו הרב, אנחנו רואים שיש בחברה גם תופעה של ילדים רוצחים.

ענת ברקו: זה משהו שקיים.

ענת ברקו: אגב, גם בעולם הפלילי וגם בעולם הטרור כשמשתמשים בילדים ומסיתים אותם מבוקר ועד ערב, וזה משהו שהם גדלים אתו.

ענת ברקו: לכן אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, אני מבקשת שנעביר את החוק הזה במהירות הרבה ביותר מכיוון שבכך נגן על אזרחי מדינת ישראל.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת בגין, אחרון הדוברים, בקצרה, בבקשה.

זאב בנימין בגין: אני לא מצוי, אבל לא שמענו ששופטים מעכבים את ההליך כדי להביא את הנאשם לגיל 14 ויום.

זאב בנימין בגין: יש התמשכות של הליכים, אבל לטעון זאת כלפי שופט נראית לי טענה מרחיקת לכת.

זאב בנימין בגין: שנית, לאוסאמה ולרז, אני חושב שלא שמעת את שאלתו של אוסאמה לגבי החשש שדבר החקיקה הזה מפר אמנות בין-לאומיות.

זאב בנימין בגין: האם תוכלו לענות?

זאב בנימין בגין: אז תענו.

<רז נזרי: נכון, שכחתי להתייחס.

ניסן סלומינסקי: רגע, תן לו לסיים.

זאב בנימין בגין: הנעת הראש לא נרשמת בפרוטוקול.

<רז נזרי: הנעת הראש ביטאה את זה שזה לא מפר אמנות בין-לאומיות.

<רז נזרי: אנחנו היינו עם אנשי המחלקה הבין-לאומית בחדר.

<רז נזרי: אוסאמה שאל על דוגמות בעולם.

<רז נזרי: אנגליה היא מדינה מתורבתת ודמוקרטית.

<רז נזרי: שם מותר בעבירות רצח ובעבירות חמורות אחרות להכניס לכלא.

<רז נזרי: לא מה שאנחנו עושים רק בגיל 14.

<רז נזרי: בין גיל 10 ל-14 באנגליה אפשר להכניס לכלא בעבירות חמורות או בעבירות רצח.

<רז נזרי: זה לא מה שאנחנו עושים.

<רז נזרי: אנחנו עושים פחות מזה.

ניסן סלומינסקי: רז, אני יודע.

<רז נזרי: ועוד דבר: בהונגריה בין גילאים 14-12 ובהולנד מגיל 12 אפשר להכניס לכלא ממש.

<רז נזרי: זאת אומרת דוגמות למדינות שבהן כל זה זה יותר ממה שאנחנו מציעים עכשיו.

<רז נזרי: אנחנו מציעים להישאר עם 14 בכלא, אבל מציעים שלא יהיה הדבר המלאכותי והאבסורד הזה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שנצביע והזמן רץ.

זאב בנימין בגין: לא סיימתי.

זאב בנימין בגין: בישיבה הקודמת, כך עלה בדיון, שהצעת החוק הזאת מקורה באופן חלקי הוא ברשויות הרווחה או בקרב הממונים על המעונות הסגורים, כך שלאו דווקא אולי בעיתוי המדויק הדבר קשור לאותו גל טרור שחווינו והדברים הנוראיים גם מצד ילדים.

זאב בנימין בגין: אבל זה, כנראה, עונה על צורך כללי של רשויות הרווחה לגבי ילדים שהואשמו ונמצאו חייבים בעבירות המתה.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, לא קיבלתי תשובה או רמז אפילו קצרצר לשאלתי, האם עומדים לדון, האם היה דיון או האם יכול להיות שיהיה דיון בבניית אפשרויות אחרות, דרגות של חומרה במעונות הנעולים שלהבנתי, יכול היה לפתור חלק מהבעיות שאנחנו עומדים בפניהן בחקיקה הזאת על בעיותיה.

זאב בנימין בגין: אם אין תשובה אז אין תשובה, אבל קיוויתי שאחרי שבועיים תהיה.

ניסן סלומינסקי: גברת אודיה איפרגן, אם את יכולה לענות בתמצית.

<אודיה איפרגן: הנושא הזה עלה בעבר בדיונים שונים על החוק.

<אודיה איפרגן: לא הייתה התקדמות בנושא.

<אודיה איפרגן: העמדה של משרד הרווחה בזמנו הייתה שהוא אמון על הליכים שיקומיים וטיפוליים ולא על כליאה.

<אודיה איפרגן: המקסימום שהגענו אליו זה נושא של מעונות נעולים.

<אודיה איפרגן: גם הצוות הוא לא צוות של סוהרים, אלא צוות חינוכי.

<אודיה איפרגן: אפשר יהיה לדון בהמשך שוב בנושא, אבל זה נושא מורכב כי משרד הרווחה לא רוצה להיות סוהר וגם לא אמור להפוך להיות סוהר.

<אודיה איפרגן: הוא יכול לתרום בנושא של הליכים שיקומיים אבל הוא לא יכול - - -

ניסן סלומינסקי: תעבירי רק למערכת שיש בקשה שיהיה דיון בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו היינו מאוד שמחים.

זאב בנימין בגין: אפשרויות ביניים.

זאב בנימין בגין: אני לא מדבר על כליאה.

זאב בנימין בגין: היות שמסרתם שהילדים יוצאים לעיתים קרובות לחופשה אז בתנאים מסוימים אפשר לצמצם את החופשות.

זאב בנימין בגין: אולי גם בזה תהיה מידה של תועלת.

זאב בנימין בגין: אני לא בקי בתחום הזה, אבל ראיתי כאן חסר מסוים בחלופות שהעליתם.

<אודיה איפרגן: לפי מה שקבוע ב - - -

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעבור להצבעה.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, אם יש לך הסתייגויות, אנא, אמור.

אוסאמה סעדי: החוק הזה סותר את האמנה הבינלאומית לזכויות הילד.

אוסאמה סעדי: אנחנו מתנגדים לחוק הזה.

אוסאמה סעדי: לעניין סעיף 1 אנחנו סבורים שהוראת השעה של שלוש שנים היא רחבה מדי, ואנחנו מבקשים שלחילופין היא תהיה אך ורק לשנה.

אוסאמה סעדי: כמובן, אנחנו טוענים שהחוק הזה יחול אך ורק מיום פרסומו ברשומות ובשום פנים ואופן לא מיועד לחול רטרואקטיבית.

<נעה ברודסקי: זה ברור.

אוסאמה סעדי: אני מדגיש.

אוסאמה סעדי: לעניין סעיף 2 – אנחנו מבקשים להוריד את סעיף 305 ואת 298 ושיחול אך ורק על עבירות רצח.

אוסאמה סעדי: כאמור, אנחנו מבקשים רשות דיבור בשם כל הרשימה.

ניסן סלומינסקי: טוב, רבותי, אנחנו ניגש להצבעה.

<נעה ברודסקי: יש גם בקשות רשות דיבור של כל המחנה הציוני.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות הראשונה?

אוסאמה סעדי: רק רגע.

אוסאמה סעדי: מסרו לי פה את הדוח של האגודה לזכויות האזרח שאומר שמבדיקה שעשו מתוך ארבעים וחמש מדינות באירופה, שלושים ושמונה מדינות לא מאפשרות מאסר בפועל לקטינים מתחת לגיל 14.

<רז נזרי: גם אנחנו לא.

אוסאמה סעדי: שלושים ושמונה.

<רז נזרי: גם אנחנו לא.

אוסאמה סעדי: אבל אתה כבר גוזר מאסר בפועל.

ניסן סלומינסקי: רבותי, מי בעד ההסתייגות הראשונה של אוסאמה, לשנה?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: בעד ההסתייגות – מיעוט

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההסתייגות השנייה של אוסאמה?

<נעה ברודסקי: להשאיר את עבירת - - -

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: בעד ההסתייגות – מיעוט

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות לא התקבלה.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגויות נפלו, ואנחנו יכולים להצביע על הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (דרכי ענישה – הוראת שעה), התשע"ו-2016, להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: מי בעד החוק עם כל השינויים והתוספות שעשינו בשתי הישיבות?

ניסן סלומינסקי: בעד הצעת החוק – רוב

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין הצעת <חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (דרכי ענישה - הוראת שעה), התשע"ו-2016>, אושרה.

ניסן סלומינסקי: החוק אושר, ויונח לקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה, הישיבה נעולה.