ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 303, 2016-07-26 13:15

איתן כבל: שלום לכולם, אני שמח לפתוח את הישיבה הרביעית כמדומני היום של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: שלום לכולם, גברתי מנהלת הוועדה, רשמת, דובר, חברותי וחברי חברי הכנסת ואורחים נכבדים.

איתן כבל: תזכרו שהיום יום שלישי פעמיים כי טוב, ואנחנו צריכים להצדיק את זה.

איתן כבל: בדיון הזה, שיכול ויהיו קצת מה שנקרא מתחים טבעיים, אמוציות – טבעי שיהיו, אני לא נגד – אבל מי שיוצא משליטה - -

<יפרח סבלדי: - - יוצא החוצה.

איתן כבל: לא יוצא החוצה, אני מעיף אותו החוצה.

<יפרח סבלדי: נכנס לחדר החושך.

איתן כבל: כן, לחדר החושך.

איתן כבל: אני אומר לחברות ולחברים, החברה שרן השכל העלתה את העניין, אז בואו ננצל את הדיון לא להתנצחות, לא לריב, אלא שבאמת כל צד מן הצדדים יידע להציג את ענייניו.

איתן כבל: אם תהיה התנצחות, לא ייצא דבר.

איתן כבל: כל אחד יבוא ליישוב שלו ויגיד: אמרתי, אבל לא יהיה לזה שום אפקט שממנו נוכל לעשות מעשה כלשהו.

איתן כבל: אני כבר מודיע ל"מר קרנטינה", יפרח פעם שנייה אני פוגש אותך השבוע, אז איך אומרים?

איתן כבל: במוטיבציות קצת יותר נמוכות.

איתן כבל: אני רק אדבר על הנושא – מדובר בהצעה לסדר-היום בנושא מצבם הקשה של חקלאי ישראל, הקפאת הליכים תלויים ועומדים נגד חקלאים בגין אי תשלום היטלים למועצת הצמחים, של חברי הכנסת השכל שרן וחבר הכנסת חסון אכרם.

איתן כבל: בבקשה, אנחנו נוהגים למציעים בקצרה להציג בצורה ממוקדת.

יצחק וקנין: אני מבקש אחריהם לדבר, כי יש לי ועדת אתיקה.

איתן כבל: אני מתחייב לתת לאדוני לדבר אחריהם.

שרן השכל: תודה רבה איתן ותודה שהקדמת לנו את הדיון כדי לדון בדבר החשוב הזה, בעיקר בגלל שההליכים האלה תלויים ועומדים.

איתן כבל: אני רוצה להגיד מילה אחת, שהיתה פנייה של עורך דין שאול פלס, שביקש לא לקיים את הדיון מנימוקים כאלה ואחרים הכי ענייניים שיש.

איתן כבל: היועצת המשפטית של הוועדה, שהיא גם המשנה ליועץ המשפטי לכנסת, השיבה תשובה מנומקת ובעצם דחתה את הבקשה הזו.

איתן כבל: אני אומר את זה לפרוטוקול.

איתן כבל: מי שירצה לעיין בפנייה שלך ובתשובה שלה, מוזמן לעשות את זה.

איתן כבל: כמובן תינתן לך גם הזכות להציג את הדברים שלך.

איתן כבל: בבקשה שרן.

שרן השכל: הנושא של מועצת הצמחים זה נושא שאנחנו מדברים עליו כבר הרבה מאוד זמן.

שרן השכל: יש גם הליכים מבחינת חקיקה מה הולך להיות.

שרן השכל: אנחנו לא מדברים האם אנחנו צריכים מועצה או לא צריכים מועצה.

<קריאה: חייבים מועצה.

שרן השכל: אתה טוען, אנחנו טוענים שלא, אז לא ניכנס לוויכוח הזה עכשיו.

איתן כבל: חברות וחברים, אל תתבלבלו בי.

איתן כבל: אמרתי יום שלישי פעמיים כי טוב, אל תתנו לי לעשות מעשה - - -

<מאיר יפרח: הערה אחת מותר.

איתן כבל: תנו לה קודם כל להציג את הדברים.

איתן כבל: בואו נסכים שלא מסכימים.

שרן השכל: יש פה חוק מועצת הצמחים, בו המועצה אמורה לספק שירותים מסוימים.

שרן השכל: כמעט כל השירותים האלה לא מסופקים על ידי המועצה, לטענת החקלאים שגם כן נמצאים פה היום, שיוכלו גם להסביר ולספר קצת על מה שעובר עליהם בשנים האחרונות.

שרן השכל: הדרך היחידה שלהם, אחרי שבית המשפט אמר שצריך לעשות שינוי, אחרי שבמשרדים השונים גם מחוקקים אמרו שצריך לעשות שינויים במועצה, אמרו שההתנהלות שלה היא התנהלות בעייתית, חקלאים שעומדים גם בפני פשיטות רגל הגיעו למצב שהדרך היחידה שלהם להביע את חוסר מוכנותם לקיים יותר את המועצה הזו, שהיא רק פוגעת בהם, שהיא איזושהי חרב פיפיות כנגדם, גורמת להם לאבד את העסקים שלהם ולפשוט את הרגל – הוא להפסיק לשלם את ההיטלים.

<עמרם ילוז: שילכו הביתה, לא צריכים אותם במועצה.

שרן השכל: אז תנו להם לצאת.

שרן השכל: אם אתם לא מעוניינים בחקלאים האלה, תנו להם לצאת מהסיפור הזה.

<עמרם ילוז: אם לא היתה מועצה, לא - - -

<קריאה: רמי לוי גם לא היה.

<שלום דוד גרינברג: אין לכם שום זכויות.

<שלום דוד גרינברג: אפס.

<קריאה: אפס מי שאומר אפס.

<שלום דוד גרינברג: בסדר, אני יודע מה אני מדבר.

איתן כבל: "אדון מטולה", חברים יקרים.

<שלום דוד גרינברג: אני מבקש סליחה.

איתן כבל: לא, אל תבקש ממני סליחה, אנחנו עכשיו לא מנהלים שיח.

איתן כבל: אני אומר לכם, מפה ומפה אני אוציא את כולם.

איתן כבל: ננהל דיון סגור.

<עמרם ילוז: מה תעשה, תישאר לבד?

<עמרם ילוז: תנהל דיון עם עצמך?

<עמרם ילוז: אנחנו באנו - - -

איתן כבל: כן, מה לעשות?

איתן כבל: אדוני, תסלח לי.

שרן השכל: אנחנו באנו לקבל תשובות - - -

איתן כבל: סליחה, שרן אל תפריעי לי.

איתן כבל: אני מודיע לכם, אתה כנראה חדש פה בוועדה אצלי.

איתן כבל: אצלי יש כללים אחרים.

איתן כבל: אתה לא היחיד שמגיע לפה מרחוק.

<קריאה: גם אני מרחוק.

איתן כבל: גם ממך לא ביקשתי לעשות לי פה מדידות של ווייז...

איתן כבל: אתם כנראה לא מכירים את העניין, הסיפור מוכר לי, אז אל תנפחו לי את הראש עכשיו.

איתן כבל: יש פה תהליכים מסודרים על פי כללי הכנסת, ומי שלא יודע לעמוד בהם, כנראה לא ראוי שאני אקשיב לו.

איתן כבל: אני אומר שיש כאן אנשים שיש להם עמדה הפוכה לגמרי משרן, והם גם כנראה הרוב בכנסת נכון לרגע זה.

איתן כבל: אז אני אומר לך שאם תפריע לי, אני אוציא אותך, ולא להטיף לי מוסר.

איתן כבל: בבקשה שרן.

שרן השכל: כתוצאה מכך שהם הפסיקו לשלם את ההיטלים, פתאום הנושא עלה לשיח הציבורי, פתאום התחילו מאבקים פנימיים ולגלות מה קורה בעצם בתוך המועצה, זאת אומרת: הם הובילו על ידי כך גם את המאבק.

שרן השכל: כן, אם הם לא משלמים את ההיטלים זה לא בסדר, אבל הנושא הוא שלא היתה להם שום ברירה אחרת כדי להיאבק במועצה, שפועלת כנגדם.

שרן השכל: אם אנחנו מסתכלים היום, גם אותה מועצה חייבת להם כספים – אם זה מביטוחים שהמועצה לא שילמה, אם זה הכישלון החמור הזה של אגרקסקו שתלוי על כתפיהם של החקלאים.

שרן השכל: הם חייבים להם כסף.

שרן השכל: הם "יצאו עליהם" עם הנושא המשפטי, זאת אומרת: הם תובעים אותם עכשיו בבית משפט.

שרן השכל: אנחנו אומרים: תעצרו את זה, בואו קודם כל נראה מה קורה עם המועצה, יש תהליכים שעומדים ותלויים היום בבית המחוקקים, במשרד החקלאות, במשרד האוצר, עד שנבדוק מה קורה עם העניין הזה.

שרן השכל: מעבר לזה, יש כספים שמשרד החקלאות, שהמועצה חייבת לחקלאים האלה.

שרן השכל: היא חייבת להם את הכסף הזה.

שרן השכל: תמתינו, עד שיהיו הבירורים, ואז סך הכול תקזזו את ההיטלים האלה מהחוב שקיים כלפי החקלאים האלה.

שרן השכל: העובדה שכרגע יש בית דין עם הליכים שתלויים נגדם – מעקלים להם טרקטורים, מעקלים לחקלאי בן 87 חשבונות בנק, מישהי שאמורה לגדל את הילד שלה לא יכולה להוציא כספים.

שרן השכל: כל ההליכים התלויים האלה מכניסים את המצב של אלפי חקלאים עוד יותר מתחת למה שהיום כבר הם נמצאים.

שרן השכל: אני באתי היום עם הנושא הזה כדי לדון גם עם משרד החקלאות וגם עם המועצה, כדיל עצור את זה, לבטל את ההליכים המשפטיים.

שרן השכל: קודם כל תבררו כמה כסף אתם חייבים להם, תעמדו על הנכסים האלה, תראו מה קורה, אחר כך אם נשאר עודף, תעשו מולם סיכום ותסכמו מה החוב – אבל אחרי שיהיה בירור מול משרד האוצר ומול משרד החקלאות.

שרן השכל: אני אומר לכם שחקלאי אחד ברמת הגולן לא ראיתי שמרוויח מהחקלאות – לא מהתפוחים ולא מדברים אחרים.

שרן השכל: גם בדקתי את זה בכרמל – יש לנו כמה חקלאים שמתעסקים בעגבניות.

שרן השכל: אני תמיד אומר אתם החקלאים הקורבן, ויש עליהם דעה שלילית במדינת ישראל כאילו הם אלה שמעלים את המחירים, למרות שהם אלה המפסידים הראשונים.

שרן השכל: אני אתכם, אנחנו תומכים, אבל לפי דעתי יש בירוקרטיה מיותרת בכל הוועדות, בכל המועצות.

שרן השכל: זה כמו תאגיד המים – אני כראש עיר לשעבר התנגדתי לתאגיד מים.

שרן השכל: אני במצב סוציו-אקונומי 3, בקושי נושם, ואתה מפיל עלי עוד היטלים ועוד דברים?

שרן השכל: למה לסבך אותי?

שרן השכל: תעשה את זה בחירה.

שרן השכל: אני ראש עיר, אם אני לא טוב, אנשים יזרקו אותי.

שרן השכל: אם אני חקלאי לא טוב, אף אחד לא יקנה ממני.

שרן השכל: אתם לא צריכים להתחשבן אתו.

שרן השכל: העיקולים האלה ותיקי ההוצאה לפועל סיבכו את החקלאים עוד יותר, למרות שאנחנו יודעים שאתם במצב מאוד קשה ואנחנו תומכים בכם – היו מספר דיונים כאן ועמדנו לצדכם, ואנחנו לא עושים לכם טובה, זו עבודתנו – אבל במצב זה בין מועצת הצמחים לבין החקלאים, לפי דעתי היתה טעות קשה מאוד.

שרן השכל: אם ככה מתנהגים לחקלאים חלשים, צריך להגיד דרשני.

שרן השכל: אם החקלאים האלה היו מצליחים והיה להם כסף, הם היו משלמים את ההיטלים, לכן באתי מהמניע הזה.

שרן השכל: תודה רבה.

איתן כבל: תודה אדוני.

איתן כבל: חבר הכנסת בכיר חברי הוועדה, חברי החקלאי וקנין.

יצחק וקנין: חברים, הנושא הזה לא פעם ראשונה עולה, לא פעם שנייה ולא פעם שלישית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כנראה לא פעם אחרונה.

יצחק וקנין: זה מאבק של לפחות 10 שנים.

איתן כבל: זה עושה לי דז'ה וו.

איתן כבל: אני זוכר שהתעסקתי בזה עוד כשהייתי ילד ועבדתי במשרד החקלאות בשנת – כאילו הזמן עמד מלכת.

איתן כבל: ..

איתן כבל: אני יכול לתת טיעונים מפה ומפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם זו תהיה הפעם האחרונה.

איתן כבל: אני לא בטוח.

שרן השכל: זה עצוב.

יצחק וקנין: לפחות 10 שנים, שהדבר הזה חוזר.

יצחק וקנין: אני מכיר פה את כל האנשים, שהגיעו אלי עם חתימות וללא חתימות.

יצחק וקנין: חברים, כולם צריכים להבין דבר אחד – יש כללים שעל פיהם מתנהלת המדינה הזאת.

יצחק וקנין: אם אנחנו רוצים הפקרות – הפקרות, אבל ההפקרות הזאת יכולה לחזור כבומרנג מחר לאותם חקלאים שרוצים את ההפקרות, ואני אומר את זה באחריות, אין פה דרך חד-כיוונית, הדרך היא דו-סטרית.

יצחק וקנין: לאורך כל הדרך אני לפחות הצעתי, אני, לאותם אלה שמתנגדים לאותם היטלים או שאומרים שאין הצדקה להיטלים, אני יכול להגיד לכם שעשרות ואלפי חקלאים אומרים לי גם אומרים הפוך, שהם מקבלים את כל השירות ואת כל מה שהם צריכים מהמועצה.

<ברנרד אטיאש: איזה שירות הם מקבלים?

יצחק וקנין: אתה תאמר את שלך כמה שאתה רוצה.

איתן כבל: אבל הוא אמר שיש מכאן ויש מכאן.

יצחק וקנין: אתה לא מעמיד אותי באיזה מבחן פה.

יצחק וקנין: תאמין לי, אם תרצה, אני אתן לך - - -

איתן כבל: אבל עזוב, זו לא השאלה.

יצחק וקנין: זו לא השאלה.

יצחק וקנין: קמה היום המועצה, אתם רוצים להתנתק ממנו?

יצחק וקנין: תתנתקו, אין בעיה – תשלמו את החוב שלכם, שלום.

שרן השכל: לא נותנים להם.

יצחק וקנין: סליחה שרן, לא נכנסתי לדברים שלך.

<מאיר יפרח: גם ארנונה.

יצחק וקנין: ארנונה לעירייה – את תגידי לעירייה: תשמעי, אני רוצה להתנתק, אני עוברת עכשיו לפתח תקווה, נגמר הסיפור, אני לא גרה יותר בחיפה, אז אני לא אשלם את הארנונה.

יצחק וקנין: העירייה תרדוף אחריך עם הוצאות לפועל איפה שלא תהיי ותיקח לך את מה שיש לך.

שרן השכל: אבל וקנין, יש לו אפשרות לעבור לעיר אחרת, פה אין להם אפשרות לעבור לעיר אחרת.

יצחק וקנין: שרן, את לא יכולה כמחוקק לסתור את עצמך.

<איתן אשורי: 90% מהחקלאים משלמים - - -

איתן כבל: חבר הכנסת וקנין מדבר שוטף יותר מרבים וטובים.

יצחק וקנין: אני לא צריך עזרה, חבר'ה, תאמינו לי.

יצחק וקנין: אני בא ואומר גם היום, אם ישנם חקלאים שיש להם בעיה עם המועצה, אני מוכן להיות המגשר, אני מוכן להיכנס ולמצוא את ההסדרים ואת הפתרונות.

יצחק וקנין: אם אתם רוצים להתנתק, תתנתקו אבל תשלמו את החוב שלכם.

יצחק וקנין: לא יכולה להיות מציאות כזאת.

שרן השכל: אבל לא נותנים להם להתנתק, זו הבעיה.

יצחק וקנין: תקשיבי, אתה רוצה להתנתק, תגמור את החוב שלך, תשלם את החוב.

יצחק וקנין: אם אתה לא רוצה, מה אתה רוצה שיעשו?

יצחק וקנין: הם ילכו אחריך לפי החוק, אבל זו לא השאלה.

יצחק וקנין: זו לא השאלה.

שרן השכל: אבל אם הם רוצים להמשיך לעסוק בחקלאות, הם יצטרכו להמשיך לשלם היטלים אחרים.

יצחק וקנין: את באה נגד עצמך.

יצחק וקנין: את המחוקק, את העברת פה את חוק המועצות.

יצחק וקנין: אנחנו פה מיישרים את כל הכללים, אנחנו עושים פה את הכול, אנחנו קובעים את הדברים ואנחנו הולכים נגד עצמנו עכשיו בגלל שאנחנו אולי רוצים להיות יפים כלפי חקלאי כזה או חקלאי אחר.

יצחק וקנין: אני אומר לך, אני שמעתי את הדברים, דיברתי לא פעם, בלי סוף שיחות עם חברים במועצת הצמחים, ואני אומר לכם: רבותי, לא סתם השתנו על המועצות האלה – פעם זו היתה מועצת הפרחים לבד, מועצת ההדרים לבד, מועצת הירקות לבד, היום איחדו את הכול למועצה אחת כדי להקטין את העלויות, כדי להוזיל את הדברים.

יצחק וקנין: אין מה לעשות, אם אתם שואלים אותי, החקלאים במדינת ישראל, מבחינתי – אמרתי את זה עשרות פעמים פה – המועצה היא ההסתדרות של החקלאים.

יצחק וקנין: מי שלא רוצה את ההסתדרות, שלא ישלם את המס, שלום ולהתראות מלבד מה שהוא חייב עד היום, שילך להתראות.

יצחק וקנין: זה הכול, אתם לא רוצים את ההסתדרות הזאת?

יצחק וקנין: לא צריך, אין בעיה.

<דוד ישראלי: צבי אלון לא מסכים לזה.

יצחק וקנין: לא, אבל תשלם את החוב.

יצחק וקנין: תשלם את החוב.

<דוד ישראלי: אין לי בעיה, שיגיד שמי שמשלם את החוב, הוא משחרר אותו מהמועצה – אני מביא לך 3,000.

יצחק וקנין: תקימו לכם מה שאתם רוצים.

יצחק וקנין: אני אומר עכשיו גם לכל החקלאים, אני מוכן להתגייס בזמני הפרטי שלי מול כל חקלאי מול המועצה ותגמרו את העניינים.

יצחק וקנין: מי שרוצה להמשיך – שימשיך, מי שלא רוצה – שילך.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, כל מי שיעזוב את המועצה, בסופו של יום יפסיד, מכיוון שאני אומר לכם שזה כמו להגיד להסתדרות להתאדות, לא צריך את ההסתדרות.

יצחק וקנין: לא צריך.

יצחק וקנין: היחידים שפה מגינים וקובעים את הכללים, אני לא רוצה לדבר על מחקר ועל פיתוח ועל כל מיני דברים שהמועצה מממנת ומשלמת.

יצחק וקנין: אתם רוצים לראות רק את חצי הכוס שלכם?

יצחק וקנין: תודה רבה לכם.

שרן השכל: וקנין, אתה צריך להישאר לשמוע את הדברים.

יצחק וקנין: אני גם ככה באיחור.

איתן כבל: הוא לא יכול, הוא מנהל דיון, הוא עומד בראש ועדה.

שרן השכל: בסדר, זה חשוב לשמוע.

שרן השכל: לא יוצא לו לשמוע כל הזמן - - -

חיים ילין: הדיון היה צריך להיות ב-12:30 עד 13:15 ואז הכול זז, מה לעשות?

איתן כבל: זה לא קשור בכלל, מה לעשות?

חיים ילין: אדוני היושב ראש, אני מאוד שמח שהבאת את הדיון במהירות – זו לא עקיצה, זה לא בציניות; מצד שני, אני ממש לא מתחבר לדיון הזה.

חיים ילין: אבל אם אתם רוצים תמונת מצב של החקלאות במדינת ישראל, תסתכלו, זאת התמונה.

חיים ילין: כששר חקלאות חדש ישן, לא משנה מה, רואה שתי קבוצות, הוא אומר: חבר'ה, אני לא מקבל שום החלטה.

חיים ילין: הוא לא מקבל שום החלטה וכל מי שמפסיד זה שני הצדדים, אבל תסתכלו גם איך התיישבתם, כאילו אחד נגד השני, חוץ מאלי.

<איתן אשורי: לא, אני איתם, הם אתי.

חיים ילין: לא חשוב, החקלאות לא מאוחדת ואנחנו מתמודדים עם זה.

איתן כבל: יש בה פלגנות יותר מאשר בזנים.

חיים ילין: יותר ממה שיש בכנסת כמעט.

<אברהם דניאל: אין הנהגה, זאת האמת.

<אברהם דניאל: אין הנהגה, עזוב אותך.

חיים ילין: זאת בדיוק תמונת ראי של מה שאנחנו שומעים יום ולילה.

חיים ילין: ברגע שהחקלאות לא מאוחדת, אל תצפו שבכלל יצמח משהו מהחקלאות.

חיים ילין: כל הזמן מבקרים את שרי החקלאות ואת משרד החקלאות – הכול טוב ויפה, אבל אף אחד לא מבקר את החקלאים.

חיים ילין: כשאני מדבר, אני מקווה שאתם מבינים שזורמת אצלי חקלאות בדם.

חיים ילין: חוב זה חוב, לא מעניין למי – אני שם את זה על השולחן.

חיים ילין: המועצה, אם רוצים לדון על מועצת הצמחים, על המבנה הארגוני, האם זה טוב או לא טוב, זה דיון אחר לגמרי.

חיים ילין: חיברתם פה מין בשאינו מינו.

חיים ילין: זה גם לא נכון לתת את הדוגמה של ארנונה.

חיים ילין: הדוגמה של ארנונה לא נכונה, כי ארנונה זאת חובה, ופה כנראה זה לא וולונטרי.

<מאיר יפרח: גם לא חובה.

חיים ילין: הקשבתי בקשב רב, לא סתם לא הצטרפתי, הרי איך יכול להיות ששני חוקים שלך לפחות בנושא החקלאות וגם הנושא הזה, איך יכול להיות שאני לא נמצא שם, כשאני מייצג את החקלאים ואת שדולת החקלאים?

חיים ילין: את לא שאלת את עצמך למה חיים ילין לא מופיע אצלך בחוקים ולא חתם?

שרן השכל: אבל יש חקלאים כאלה ויש חקלאים כאלה.

שרן השכל: כמו שאמרת, יש הצד הזה ויש הצד הזה.

שרן השכל: אם אתה מחליט להיות בצד הזה, ברור שלא נסכים על זה.

חיים ילין: מי זה אנחנו לא נסכים?

שרן השכל: שאלת שאלה – עניתי.

איתן כבל: אל תשאל אותה שאלות, והיא לא תענה.

חיים ילין: תסלח לי, אני לא מצליח להבין למה דיון כזה של חוב צריך להגיע לוועדת כלכלה.

חיים ילין: אנחנו לא מחליפים גם את מס הכנסה בוועדת הכספים, כשצריך לגבות מיסים.

חיים ילין: אני לא מצליח להבין את הדיון.

חיים ילין: דיון שרוצים להביא על מהות של מועצת הצמחים, מה בוצע ומה לא, זה דיון שיכול להתקיים פה, אבל לא על חוב.

חיים ילין: באמת אני אומר לכם, אני לא יורד עד סוף דעתם של אנשים.

איתן כבל: דרך אגב, זה מה שטען עורך דין פלס, הוא כתב מכתב.

איתן כבל: נשיאות הכנסת חשבה אחרת, זו זכותה, ולכן אנחנו פה.

חיים ילין: בחוק למשל אתה מחוקק, אתה לא שם תקציב בחוק.

חיים ילין: אתה לא שם תקציב בחוק.

חיים ילין: ממשלת ישראל או האוצר מחליטים בממשלה מה התקציב שאתה שם בחוק.

חיים ילין: אתה יודע פחות או יותר כמה הוא עולה, לא שמים כספים.

חיים ילין: אנחנו לא מתעסקים בזה, אחרת נהפוך להיות משהו הרבה יותר מושחת ממה שהאזרחים חושבים, נתחיל להתעסק עכשיו ב - -

<שאול פלס: - - בחובות.

חיים ילין: אתה מבין?

חיים ילין: זה לא עובד.

חיים ילין: לכן כבוד היושב ראש, אני לא יודע איך הדיון הזה הגיע ולמה הוא הגיע, הוא לא צריך להיות פה.

חיים ילין: דיון שהוא לגיטימי על מועצת הצמחים, על המהות של מועצת הצמחים, איך רוצים לראות את מועצת הצמחים, איך רוצים להסתכל על החקלאות, אני אברך את כל מי שיביא את הדיון הזה, ואני אהיה הרבה יותר שמח אם הדיון הזה יבוא מלמטה ולא מלמעלה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יקירי, קודם כל יש שתי קבוצות – המתנגדת והתומכת ומשרד החקלאות.

שרן השכל: יש גם נציג של מועצת הצמחים פה?

<משה עמר: את לא מכירה?

<משה עמר: זה לא טוב.

איתן כבל: היא לא חייבת, אני מכיר, הרבה שנים.

איתן כבל: אני אאפשר לכמה שיותר לדבר, אבל אני רוצה שקודם כל הקולות המרכזיים יישמעו בתוך הדיון הזה.

איתן כבל: צבי, אתם מכירים את זה, אתם יודעים את זה, הרצון שלי הוא קודם כל לאפשר לחקלאים שהגיעו משני הצדדים לדבר, גם לצביקה שעמד בראש ועדה בוודאי אבקש את התייחסותו, אבל חשוב לי קודם כל שהצדדים, כל אחד ינסה לומר את הדברים שלו מהשטח ואחר כך נתייחס לדברים.

איתן כבל: חי בנימיני, קודם כל אני רוצה להגיד גילוי נאות, חי ואני מכירים הרבה מאוד מאוד שנים.

איתן כבל: חי, באיזה חלק אתה?

<חי בנימיני: מזכיר ארגון מגדלי ההדרים, ואני תומך במועצה.

איתן כבל: רציתי לדעת מי נגד מי.

איתן כבל: בבקשה חי.

<חי בנימיני: איתן, אתה יודע שסגרתם את ענף האווזים והיום מייבאים אווזים מהונגריה כשרים יותר.

איתן כבל: אני לא מצטער על כך.

<חי בנימיני: תחטוף אחר כך...

<חי בנימיני: אנחנו לא דנים עכשיו על עתיד המועצה, אבל לפני כן אומר מילה אחת – בלי מועצת הצמחים, ענף ההדרים שאני מייצג אותו, לא היה מתקיים.

<חי בנימיני: מועצת הצמחים עובדת לפי תקציב, התקציב הזה מאושר על ידי החקלאים שיושבים בוועדה הארצית עם נציגי ציבור.

<חי בנימיני: החקלאים הצביעו על תקציב, על תשומות שכל חקלאי בעצם עושה לבד, אם הוא לא היה במועצה – אחד, ריסוס זבוב ים תיכון, שזה זבוב מזיק, שבלי טיפול ארצי מסודר – לכן המדינה גם תומכת בשליש, כי היא מבינה את החשיבות – לא היה הייצוא מישראל.

<חי בנימיני: לכן "אחד מרסס ואחד לא" לא אפשרי.

<חי בנימיני: יגיד אחד, כמו בוועד בית.

איתן כבל: עוד מעט נגיע לעניין הדבורים, תזכיר לי...

<חי בנימיני: מועצה שמבצעת את הריסוס המרוכז, אני רוצה רק שתבין, ליטר חומר שאנחנו מרססים כשאנחנו קונים 320,000 ליטר בשנה עולה 50 שקל, וכשקניתי ליטר לבד שילמתי 150.

<חי בנימיני: הפעילות המרוכזת של מועצת הצמחים היא חסכונית, יעילה ובלעדיה אין ייצוא.

<חי בנימיני: נושא שני זה פיתוח זנים חדשים.

<חי בנימיני: החקלאים מממנים מכספם, בשיתוף פעולה עם מכון וולקני, זנים חדשים, והזן אורי שבטח שמעתם עליו, בלי הפיקוח של מועצת הצמחים – לא היה ענף.

<חי בנימיני: האורי היום הוא נושאת המטוסים של ענף ההדרים.

איתן כבל: למה כשהייתי קטן התפוז היה יותר טעים מהיום?

<חי בנימיני: כי היית קטן.

איתן כבל: קודם כל התשובה היא לגמרי נכונה.

איתן כבל: תמיד פסח היה יותר טעים, כשהייתי קטן.

איתן כבל: עדיין למרות הכול, אני מרגיש כאילו העולם נסע קדימה, זו כוונתי.

<חי בנימיני: האור הוא מוצר הכי טוב בעולם, פותח על ידי מכון וולקני בכספם של המגדלים.

<חי בנימיני: נושא שלישי זה נושא של ביטוח.

<חי בנימיני: אני יושב בוועדה שקונה ביטוח לחקלאים – 200,000 דונם.

<חי בנימיני: לי עצמי יש 50 דונם, היה לי 100, אבל מה ששילמתי זה כפול – ניהלתי משא ומתן על 200,000 דונם בקנייה מרוכזת.

<חי בנימיני: בשורה התחתונה, ההיטלים הם תשומות לכל דבר, כמו דשן, מים, טרקטור.

<חי בנימיני: הריסוס של הזבוב אם הייתי מבצע לבד, היה עולה לי, פיתוח זנים היה עולה לי וביטוח בטח היה עולה לי.

<חי בנימיני: כמו בוועד בית משותף, אם אחד מחליט שהוא לא משלם, לא ינקו את המדרגות?

<חי בנימיני: היום בענף ההדרים אין מורדים, יש כאלה שלא רוצים לשלם.

<קריאה: לא מורדים.

<חי בנימיני: לא משלמים, אבל אנחנו שילמנו לטייס שריסס.

איתן כבל: חי, העניין ברור.

איתן כבל: אני חייב לתת לדוגי, כי כרתו הרבה יערות בשביל כל המכתבים.

איתן כבל: בבקשה דוגי.

<דוד ישראלי: שמי דוגי ישראלי, אני יושב ראש עמותת מאבק החקלאים, שמשנת 2007 – כמו שחבר הכנסת וקנין אמר, ואגב הוא איננו פה, אבל הוא העביר לנו שיעור בגמרא בתחילת הדרך, שעד היום רץ אתנו – אנחנו במאבק די נחוש לאורך תשע שנים מול הגוף המתקרא מועצת הצמחים, שהוא גוף סטטוטורי.

<דוד ישראלי: אנחנו מכירים בלגיטימיות ובאפשרות של המועצה לתבוע ולדרוש היטלים מהחקלאים, אלא מה?

<דוד ישראלי: המועצה הזאת היא מועצה, שלא נותנת לאף חקלאי וחקלאי, לפחות מאלה שאני מכיר, שום דבר.

<דוד ישראלי: היא פועלת במקרו, לפי דבריה, לפי דבריו של צבי אלון, ואני מצטט אותו בדיון שהיה במסגרת גישור של שר החקלאות הקודם שמיר.

<דוד ישראלי: הוא אמר: אני פועל במקרו, אני לא נותן לאף אחד ואחד מכם דבר, והפעילות שלי במקרו.

<דוד ישראלי: אנחנו חקלאים, שהגיל הממוצע שלהם הוא 63, 64.

<דוד ישראלי: אין דור צעיר, ואנחנו מתעסקים לדאבוננו במיקרו, לא במקרו.

<דוד ישראלי: אנחנו יושבים פה כבר פעם שלישית או רביעית בוועדת הכלכלה, עם שני יושבי ראש קודמים.

<דוד ישראלי: הסיפור ב-pattern ונשנה מדי תקופה, ולמעשה לא זז שום דבר.

<דוד ישראלי: הגוף הזה, שאנחנו מתעסקים אתו, הוא גוף אנכרוניסטי, שבוטל בכל מדינות העולם.

<דוד ישראלי: באף מדינה בעולם לא קיים גוף כזה, שמחייב אנשים להשתייך ולשלם לו היטלים בחוק.

<דוד ישראלי: אנחנו מקבלים את הצעת וקנין.

<דוד ישראלי: אנחנו מוכנים היום להיכנס להסדר – ואני מדבר עכשיו בשם כמה אלפי חקלאים שעומדים מאחורינו – שיוסדרו החובות של החקלאים מול כל חקלאי וחקלאי, אבל שתהיה הצהרה מקדימה, שמשחררים את מי שלא רוצה מהמועצה, והמועצה נהפכת לוולונטרית.

<דוד ישראלי: מגדלי הירקות, שמבקשים להישאר בתוך המועצה, שיישארו, יבושם להם.

<דוד ישראלי: מגדלי הפירות שרוצים לצאת, שייצאו, ויש גם הרבה מגדלי ירקות שלא היו רוצים להשתייך למועצה.

<מאיר יפרח: אל תדבר בשם הירקות, אני מבקש ממך.

<קריאה: גם אתה לא.

<דוד ישראלי: אני מדבר בשם אלה שאנחנו מייצגים אותם.

<קריאה: אבל זכות הדיבור היא שלו, לא שלך.

<קריאה: אבל למה אתה מתפרץ כל הזמן?

<מאיר יפרח: אתה עורך דין של דוגי?

<אמיר שניידר: נכון, אני עורך דין של דוגי.

<מאיר יפרח: מי שם אותך?

<אמיר שניידר: מי שם אותך?

איתן כבל: מאיר, אני קורא אותך לסדר.

איתן כבל: סליחה, שניכם החוצה.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: כשאני אחליט, אתם תיכנסו.

איתן כבל: בבקשה, מאיר החוצה.

<מאיר יפרח: הערתי הערה.

איתן כבל: זאת כבר לא הערה, זה היה ויכוח אתו.

איתן כבל: תמשיכו, יש לכם זמן.

<קריאה: אבל עוד דקה תכניס אותו.

איתן כבל: לא, החוצה שניכם.

איתן כבל: תסיימו לשוחח ותגידו שהגעתם להסכמה, אני אכניס אתכם.

איתן כבל: חבק אותו, חבק אותו.

איתן כבל: ..

<דוד ישראלי: נכון להיום, קרוב ל-300 חקלאים נתבעים בבתי משפט, הן בבתי משפט והוצאה לפועל, הן בבתי משפט מחוזיים.

איתן כבל: יש לך מושג כמה החוב של החקלאים?

<דוד ישראלי: כן, החוב שמתנהל בבית משפט מחוזי, ששם מתנהלים בין 60 ל-70 נתבעים, הוא כ-10 מיליון שקל והחובות של נתבעים, שהם נגזרת של הליכי הוצאה לפועל שעברו התנגדויות והם מתנהלים בחיפה, אני מעריך שזה פחות או יותר אותו סדר גודל, אולי קצת פחות.

<דוד ישראלי: אבל אדוני, לא פה הבעיה.

<דוד ישראלי: הבעיה היא שעוד בערך 2,000 חקלאים אחרים קיבלו כבר מכתבי התראה לפני תביעה משפטית.

<דוד ישראלי: אנחנו מדברים פה על סך הכול מאוימים משפטים בערך 2,000, 2,500 איש.

איתן כבל: מה אתה מציע?

איתן כבל: אני מבין את הבעיות.

<דוד ישראלי: אני מציע למעשה מורטוריום, לא ביטול החובות, אבל הקפאה של ההליכים עד הסדר שיתרחש בחודש, חודשיים, שלושה הקרובים מול כל חקלאי שחייב, ויש לזה תקדים אדוני.

<דוד ישראלי: מר צבי אלון בהליך הגישור שהיה עם השר הקודם, שנמשך בערך חודשיים – ישבנו כתשע ישיבות – הקפיאו תהליכים, הוא יאשר את זה.

<דוד ישראלי: הקפיאו תהליכים, עד שהדיון, אותו דיון של גישור הסתיים.

<דוד ישראלי: אנחנו אומרים דבר אחר, אנחנו אומרים: בואו שבו מולנו – הצענו את זה גם בבית השפט והנציגים המשפטיים של המועצה לא הסכימו – נסדיר את עניין החוב אחד לאחד, ואנחנו נביא את כל האנשים בצורה מרוכזת אל השולחן, כל אחד ישלם או יגיע לאיזשהו הסדר, בהתאם לשטחיו האמיתיים, ולא כפי שהמועצה מציגה אותם, ואז אחרי שיוסדר העניין, כשלמפרע תהיה הצהרה שלכשיוסדר העניין משוחררים מהמועצה, זה ייגמר, אבל זה מצריך חקיקה.

<שאול פלס: אה, זה מצריך חקיקה.

<שאול פלס: אני יכול להשיב?

איתן כבל: לא, אל תשיב.

איתן כבל: רוב הטענות פה מולך, אז אני אבקש מאדוני - - - אני רוצה שידבר עכשיו צבי וינברג.

איתן כבל: צבי כמעט ישן אתמול, שמע את כל הדיונים בוועדה שלי, אז אני חייב לתת לו את האפשרות.

<אליהו אהרון: צריך לכבד אותו, הוא אמר שזאת פעם ראשונה שהוא מגיע לכנסת.

<צבי הרש וינברג: חיפשתי הרבה זמן, שאלתי אנשים, אמרו לי: בניין גדול.

<צבי הרש וינברג: .. אני בן 70, אני חקלאי 50 שנה במטולה.

<צבי הרש וינברג: המטעים שלי הם ממרגלות משגב עם עד למעיין ברוך, לכל אורך המערכת.

<צבי הרש וינברג: אני פותח את הציר בבוקר לפני הצבא.

<צבי הרש וינברג: אני הייתי מאוד מבקש, אחרי מה ששמעתי פה, שזה יהיה וולונטרי.

<צבי הרש וינברג: אם זה כל כך טוב, כפי שיש כאלה שטוענים, שזה יהיה וולונטרי.

<צבי הרש וינברג: אני מימיי לא ידעתי שיש מועצה, רק כשקיבלתי את הפתק לשלם, זה מה שהיה מזכיר לי.

<צבי הרש וינברג: לא זנים מי שאמר – מעולם לא זנים, אני לא יודע לאן הם מגיעים, אלי לא.

<צבי הרש וינברג: לא הציעו לי, לא מים, לא אדמה, יחידת משק במטולה – יש 30 דונם, יש אנשים שיושבים על מאות דונמים על אדמת מדינה, אצלנו זה בהר 30 דונם, יש לנו ויכוח עם משרד החקלאות עכשיו להביא את זה ל-45 דונם, אז זה סיפור של שלוש שנים, כן ולא וכן ולא.

<צבי הרש וינברג: זה המצב.

<צבי הרש וינברג: לי היתה הזכות לקנות אדמת טאבו מוותיקים שנכשלו, וככה פיתחתי את המשק קצת יותר, אבל לא בעזרת מועצת הצמחים.

<צבי הרש וינברג: מועצת הצמחים לא תרמה עבורי דבר ששווה אגורה, והיא היתה צריכה להיעלם מן העולם מזמן, אם זה היה תלוי בי – זאת דעתי.

<צבי הרש וינברג: כמו שכבוד הרב טען פה, אני מוכן לשלם את החוב שלי.

<צבי הרש וינברג: היה אצלי מר ברוקנטל לפני יומיים וישבנו כדי להגיע להסדר.

איתן כבל: מר ברוקנטל עדיין בעניינים?

<צבי הרש וינברג: כן, מר ברוקנטל היה אצלי בבית לסגור את הסיפור, לעדכן את האדמות.

<יפרח סבלדי: מסמר בלי ראש.

איתן כבל: חבר'ה, אני לא ביקשתי עזרה.

<צבי הרש וינברג: אני ביקשתי ממנו גם: אדון ברוקנטל היקר, אתה יודע שלא תרמת עבורי, עבור מגדלי הפירות שום דבר.

<צבי הרש וינברג: אז הוא אמר:

<צבי הרש וינברג: אנחנו שולחים את הפרי שלך לעזה – בשביל זה אני לא צריך את מועצת הצמחים, אני יודע לבד לשלוח; אנחנו עושים ביטוח – שלוש שנים לא עושים לי כבר ביטוח, אני יודע לעשות לבד ביטוח, ולשלם יותר וחומרי הדברה אני קונה גם לבד ומרסס גם לבד.

<צבי הרש וינברג: לא צריך.

<צבי הרש וינברג: אם אני לי, מי לי.

<צבי הרש וינברג: לא מועצה ולא בטיח, משכורות.

<צבי הרש וינברג: אני מבקש בכל בקשה, שזה יהיה וולונטרי.

<צבי הרש וינברג: תודה.

איתן כבל: דרך אגב צבי, איפה המשק שלך במטולה?

<צבי הרש וינברג: זה סוד...

<קריאה: מטעמי ביטחון הוא לא מודיע.

איתן כבל: צבי, אחר כך תלחש לי באוזן, כי הרי גרתי באזור.

איתן כבל: אמרתי לך שגרתי בקיבוץ דפנה.

איתן כבל: אמרתי: אני רוצה לבוא, אני גם מבקר מעת לעת במטולה.

<רענן בר נס: שמי רני בר נס, אני חקלאי ממושב ביצרון, בתפקידי הציבורי אני יושב ראש ענף הפירות במועצת הצמחים, ללא שכר, זה בהתנדבות.

<רענן בר נס: מצב החקלאות היום באמת קשה.

<רענן בר נס: קשה, מהשנים הקשות שהיו לנו – מאז שאני זוכר את עצמי, אני מבוגר ממך בשנה.

<רענן בר נס: אטימות של האוצר, באמת שלא נתקלנו הרבה שנים בזה, ואני אומר זאת ממרומי גילי.

<רענן בר נס: אני רוצה להגיד לכם, שהפירות והירקות שמונחים על המדפים, הם לא הגיעו מגן עדן.

<רענן בר נס: זה חקלאים כמונו עם בוץ בציפורניים שגידלו אותם.

<רענן בר נס: החקלאות שראש הממשלה מעריץ אותה, הוא אומר ושהעולם כולו סוגד לה, היא תוצר של משולש נצחי של מחקר, של הדרכה ושל החקלאים במסגרת המועצה.

<רענן בר נס: אם אנחנו הולכים להפר את המשולש הזה, החקלאות לא נמצאת איפה שהיא נמצאת היום, שכולם סוגדים לה; או אני שואל אחרת, איפה ייפגשו מגדלי הדובדבן מגוש עציון, ממעין זיוון וממנרה?

<רענן בר נס: איפה הם יישבו להחליף מקצוע, לדבר, לעשות משהו ביחד, איפה הם יישבו, אם אין מועצה כגוף מרכז?

<רענן בר נס: המועצה הזאת, כנגד מה שנאמר פה, עוסקת במחקר, טיפוח זנים, קידום מכירות, ביטוח נזקי טבע ועוד נושאים רבים, דברים שהמגדל בעצמו לא יכול לעשות לבד.

<רענן בר נס: אם המגדל יכול לעשות לבד, זה לא תפקידה של המועצה בכלל.

<רענן בר נס: אנחנו יודעים שכל אחד יודע בבית שלו לעשות יותר טוב מהמועצה את הדברים שהוא יכול לבד.

<רענן בר נס: כל הפעילות במועצת הצמחים ממומנת מכספי מגדלים, אולי למען היושר, אומר שהרוב.

<רענן בר נס: אגורה עד שתי אגורות לקילו, זה הכול.

<רענן בר נס: זה שווה בדונם ל-50 שקל לדונם, שזה שווה בערך לשעתיים או שעת עבודה של פועל בשנה – מזה אף אחד עוד לא נפל.

<רענן בר נס: אבל כשאומרים לך שזה 20% מהרווח, פה אתה מתחיל לשאול שאלות.

<רענן בר נס: אם אני יודע קצת מתמטיקה, 50 שווה 20% מהרווח, אז הרווח הוא 250 שקל.

<רענן בר נס: מי שפודה 250 שקל רווח, שיסגור את המשק, זה לא החקלאי שאנחנו מדברים עליו היום.

<רענן בר נס: זה לא מציאותי ומטעים את האנשים, חבל על הדיבורים.

<רענן בר נס: מי שמבקש את ביטול המועצה היום זה לא חקלאים, הם מיעוט שמעניינו לא לשלם היטלים בלבד, זה הכול, וחלקם אף אינם חקלאים, גם אלה שיושבים פה.

<רענן בר נס: כבר לא חקלאים בכלל, אין להם עצים, עשו מסיבות של עקירה, אין להם עצים, הרוטינה מביאה אותם לפה.

<יפרח סבלדי: מאיפה אתה יודע את זה?

<רענן בר נס: 82% מהמגדלים בשטחים משלמים היטלים כדת וכדין.

<רענן בר נס: שלא נטעה לרגע, 82% משלמים ומעוניינים בעבודה הזאת.

<קריאה: כמה הצביעו למועצה?

<קריאה: בבחירות 2% הצביעו.

<קריאה: יכולתם לבוא להצביע.

<רענן בר נס: אדוני היושב ראש, אני רוצה להמשיך, אני מדבר רק שתי דקות, אם לא יפריעו לי.

<רענן בר נס: חברת הכנסת שרן השכל, לו היתה נפגשת ולו פעם אחת עם אנשי המועצה או המגדלים שנהנים מפעילות המועצה, היתה מבינה איזו טעות גדולה היא עשתה בכל הסאגה הזאת.

<רענן בר נס: מנדט הוועדה שהוקמה על ידי הממשלה לא באה לבחון את נחיצות המועצה בכלל, היא באה – אני מצטט עכשיו – לבחון התארגנות וולונטרית של מינים מסוימים, בכלל לא בוחנים אם צריך את המועצה או לא, זה בכלל לא על הפרק.

<רענן בר נס: אני אומר לך, אנחנו במועצה והחקלאים שנהנים מהפעילות, אנחנו נשמח אם משרד החקלאות ייקח על עצמו חלק מהעבודות שלנו, נשמח מאוד ומיד נוזיל את ההיטלים ביחס ישיר, זו המטרה שלנו.

<רענן בר נס: הלוואי וזה היה, בינתיים רק משיתים עלינו עוד ועוד משימות.

<רענן בר נס: כל יום משרד החקלאות מפיל עלינו משהו חדש.

<רענן בר נס: נכון להיום המועצה מגשימה את ייעודה במלוא העניין, ואם כולם ישלמו היטלים, נוכל לעשות הרבה יותר במסגרת המועצה, אם כולם ישלמו.

<רענן בר נס: אנחנו מספקים פירות 12 חודשים בשנה, מכל טוב ובמחיר שווה לכל נפש.

<רענן בר נס: אנחנו מספקים פירות 12 חודשים, מגוון אדיר ובמחיר שווה לכל נפש.

<רענן בר נס: זאת לא ניתן לבצע, אם אין מועצה, גוף מרכז, גוף חושב ומאחד כוחות; ואני אומר לך בפה מלא, אנחנו ה-82% גאים במה שנעשה במועצה.

<רענן בר נס: אין זן אחד של מגדלים שהמועצה לא הביאה אותו.

<צבי הרש וינברג: אם לא גונבים זן, אין לך זן, ממתי אתה הבאת לחקלאי - - -

<רענן בר נס: אין לך זן אחד שאתה מגדל שלא של המועצה, אחד.

איתן כבל: צבי, רני.

<צבי הרש וינברג: לצאת החוצה?

איתן כבל: צבי, הגעת ממטולה, אני לא יכול להרשות לעצמי.

איתן כבל: אבל אם – איך אומרים?

איתן כבל: – "תעלה לי את הסעיף", גם אתה תצא החוצה.

<משה עמר: על דבר אחד כולנו מסכימים, גם כל החקלאים שנמצאים כאן משתי הקבוצות, שמצב החקלאים בארץ היום הגרוע ביותר שהיה אי פעם.

<משה עמר: אני בא ואומר בהחלטיות, אני חקלאי מ-1976, זה אומר ש-40 שנה אני בתוך החקלאות.

<משה עמר: בינואר 1976 התחלתי לעבוד.

<משה עמר: אני קם בבוקר כמו שאני הולך לטיול שנתי, מרוצה מאוד מהעבודה, מרוויח מאוד, ואני בא ואומר בפשטות – על דבר אחד כולנו מסכימים בוועדה, גם מימין וגם משמאל, שמצב החקלאות מאוד קשה.

<משה עמר: ב-1976 היו 26,000 חקלאים, היום יש בקושי 4,000, ואם לא היתה מועצת הצמחים, גם ה-4,000 האלה לא היו קיימים היום.

<צבי הרש וינברג: בוא נעשה ניסיון.

<משה עמר: מצטער, אני לא הפרעתי לך כשאתה דיברת.

<משה עמר: איתן, בנוסף לזה שאני חקלאי, יש לי משתלה שנקראת טיב שתיל, שמגדלת שתילי ירקות בכל הארץ, ובמסגרת היותי מנכ"ל ובעלים של החברה, אני מגיע לכל החקלאים שאני עובד איתם בארץ.

<משה עמר: בסך הכול הכללי יש 600 חקלאים פעילים.

<משה עמר: מתוך 600 חקלאים פעילים שאני מדבר איתם, אין אחד שלא מעריך את העבודה של המועצה, בכל התחומים.

<משה עמר: אם אני אתן רק דוגמה אחת, כדי שכולם יבינו מה זאת המועצה, מה היא עושה וכמה היא טובה לחקלאים, זה ביטוח חובה.

<משה עמר: ביטוח חובה בקנט היום לא עולה בכלל כסף, ביטוח חובה לא עולה כסף.

<קריאה: למגדלי ירקות.

<משה עמר: למגדל לא עולה כסף, רק במסגרת ההיטלים שהוא משלם במועצה, ולכן זה עולה גרושים.

<משה עמר: היו הרבה מאוד שנים שהיו אסונות טבע מאוד מאוד גדולים, ואם לא היה הביטוח הזה, שבזכותו ניתנו לחקלאים מאות מיליונים של שקלים בקרן נזקי טבע, הרבה מאוד חקלאים שקיימים היום ועדיין עובדים היום, לא היו קיימים.

<משה עמר: הם לא היו קיימים.

<משה עמר: בחשבון הפשוט שלי שאני עושה, ואני יודע לעשות חשבון, אם אני משלם X כסף היטלים, אני מקבל מהמועצה במחקר, בפיתוח, בקנט, בכל הנושאים 1,000 כפול X.

<משה עמר: זה אומר שלא רק שאני מפסיד כסף כשאני במועצה, אלא אני מרוויח הרבה מאוד כסף.

איתן כבל: משה, אני חייב לעצור אותך פה ולומר לך תודה.

איתן כבל: יש לי רק בקשה מהדוברים הבאים, אתם מתחילים לעייף אותי, אתם חוזרים על עצמכם.

איתן כבל: אני נהנה, אבל אני לא נהנה לשמוע את אותם דברים.

איתן כבל: כוונתי שאני רוצה שתקדמו את הדיון ואת השיח.

איתן כבל: אני לא קובע עמדה, אלא רק מבקש להציג את הדברים שלא נאמרו, ושננסה להתכנס לנקודת המחלוקת.

איתן כבל: זה יגיד שאין לי כלום מהמועצה וזה יגיד שהמועצה נותנת הכול, זה כמעט כמו בית כנסת של תימנים, שאני חלק מהם.

איתן כבל: אני מבקש מהדוברים הבאים לנסות לעלות מדרגה בשיח, הבנו את המסד עליו יושבת המחלוקת.

<יעקב בלום: לי קוראים יעקב בלום, אני חקלאי מראש פינה.

<יעקב בלום: דבר ראשון אני מבקש מהדוברים וגם מחברי רני בר נס, שיתייחסו בכבוד לחקלאים, אנחנו חקלאים בדיוק כמוהו וכמו חבריו, ואין פה מניירות כאלה ואחרות.

<יעקב בלום: בבקשה תסתכל על האנשים ותגיד את הדברים כמו שצריך, בלי לפגוע באף אחד ובלי לתת נתונים, שהם באמת לא לכבודנו.

<יעקב בלום: איתן, אני מצטרף לאמירה שלך פעמיים כי טוב.

<יעקב בלום: אנחנו אנשים שלא באים לריב, לא באים לריב, אבל כשאנשים מכובדים מאוד נותנים פה נתונים, בבקשה שייתנו נתונים אמיתיים, נכונים וגם שאנשי משרד החקלאות שיושבים כאן ומכירים את המספרים יגידו אותם, למשל קרן נזקי טבע.

איתן כבל: יעקב, אני מתנצל, אתה ב"חפירה", אתה בחלק הראשון.

איתן כבל: תעשה לי טובה, הבנו.

איתן כבל: נניח שאלה הביאו את הנתונים ואלה הביאו את הנתונים, בואו תנסו שזה לא יהיה שיח ששלחתי פרוטוקולים וכל אחד אמר את שלו.

<יעקב בלום: אני הלכתי קדימה, אני רק מבקש לגמור להגיד משפט אחד, שהמספרים שנתנו חבריי הקודמים לא נכונים.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: לא היה לי ספק שזה מה שייאמר, אני לא מלין על זה.

<יעקב בלום: עכשיו אני ממשיך.

<יעקב בלום: כחקלאים פעילים, מגדלי פירות, עובדים ורוצים להרוויח וחיים מזה, אני כבר דור רביעי בחקלאות מראש פינה.

<יעקב בלום: מרגע שסיימתי את הפקולטה לחקלאות ב-72', אני מגדל מטעים עם אחי בראש פינה, מתפרנס מחקלאות, אוהב את זה, הייתי חבר גם בהנהלת המועצה.

<יעקב בלום: אנחנו רוצים מועצה שתהיה וולונטרית.

<יעקב בלום: מי שרוצה – שיתכבד ויצטרף לדברים שאמר רני בר-נס ואחרים, שיהיו בריאים.

<יעקב בלום: אנחנו לא רוצים להיות שותפים לזה, מפני שזה לא נותן לנו שום דבר.

<יעקב בלום: אנחנו גם מוכנים לשלם את החובות שלנו, בגלל שאנחנו אזרחים שומרי חוק, אבל החוק הוא גם של המועצה.

איתן כבל: אל תוסיף, למה לך עכשיו לקלקל?

<יעקב בלום: לכן ברוח שאתה התווית אדוני, פעמיים כי טוב, זה אומר שעושים שלום, ועושים שלום בין אנשים שרבים, ולכן אני חושב שצריך ללכת קדימה, לשבור את הדבר הזה של המלחמה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: זאת כבר התוספת, זה היה כבר רש"י.

איתן כבל: אברהם דניאל, בבקשה.

איתן כבל: חברים, ממש בקצרה.

<אברהם דניאל: אני אגיד את זה מאוד קצר.

<אברהם דניאל: מכיוון שאני בזמנו ביטלתי את ענף הפרחים במועצה יחד עם השר שמחון, אני בהחלט גם מבין ללבם של מגדלי הפירות, מכיוון שגם אני מייצג חלק מהם.

איתן כבל: מה זה אומר "אני מייצג"?

<אברהם דניאל: אני יושב ראש התאחדות החקלאים החדשה באיגוד לשכות המסחר בתל אביב.

<אברהם דניאל: אני אומר דבר מאוד פשוט, המועצה חושבת שהיא נותנת את השירותים, לא רוצה להתווכח.

<אברהם דניאל: החקלאים אומרים שזה רע להם, חלק מהחקלאים, יש חקלאים שאומרים שטוב להם.

<אברהם דניאל: אין דבר יותר פשוט מלאפשר לחקלאים, כל אחד לבחור את דרכו.

<אברהם דניאל: אם זה טוב, אף אחד לא יעזוב.

איתן כבל: אפשר לשאול שאלה?

איתן כבל: אני פעם הייתי יושב ראש אגודת הסטודנטים של האוניברסיטה העברית בירושלים.

איתן כבל: מי שרצה הצטרף לאגודה, ההצטרפות היתה וולונטרית.

איתן כבל: שים לב מה העניין, יש שני תהליכים – כשאני נלחם עבור מועד ג' לסטודנטים, אני לא אומר שיהיה מועד ג' לסטודנטים שהם רק חברי האגודה, המלחמה היא עבור כולם.

איתן כבל: נכון, כשהם היו באים למועדון, הייתי אומר: אם אתה רוצה להיכנס, תשלם מחיר מלא.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לשני הצדדים, כי אין לכם מושג, אני מסתכל עליכם, חלק מהפרצופים שאני ראיתי נשארו – אברהם וחי שאני מכיר עוד מהתקופה של המלחמות על המועצות, אבל השיח, זה מדהים, חברים יקרים, בואו נראה איך אנחנו מצליחים לצאת מתוך השיח הזה שבו זה אומר:

איתן כבל: אני לא מקבל ממך כלום.

איתן כבל: בסוף יכול להיות שאתה לא מקבל כל מה שאתה רוצה, אבל המועצה עושה פעולות כאלה ואחרות, שמשרתות את כל החקלאים, וצריך למצוא את נקודות האיזון הנכונות בתהליך הזה.

איתן כבל: אברם, בבקשה.

שרן השכל: אבל אתה צריך להבין, גם במועצת הסטודנטים היו לך בחירות, שאתה בוחר את יושב ראש אגודת הסטודנטים, בחירות דמוקרטיות לכולם – זה לא המצב.

שרן השכל: אתה כאילו מנחית מישהו כיושב ראש.

איתן כבל: זה לא בוועדה הזו.

שרן השכל: אני מסכימה אתך.

איתן כבל: זה אפילו לא במשרד החקלאות, שאולי במקרה הטוב יכול להיות רגולטור.

איתן כבל: זה עניין לבתי משפט, מי שגונבים לו בחירות ודברים מן הסוג הזה, כמו בתוך המפלגות.

שרן השכל: לא, זה בפנים.

איתן כבל: אל תיקחו אותי לשם.

שרן השכל: למי יש קול יותר גדול?

שרן השכל: לחקלאים היותר גדולים, ולחקלאים היותר קטנים יש קול יותר קטן, אבל זה לא דמוקרטי.

<שאול פלס: אבל זה החוק.

שרן השכל: אבל אלה לא בחירות דמוקרטיות.

<שאול פלס: אבל זה החוק.

שרן השכל: אבל אלה לא בחירות דמוקרטיות.

<שאול פלס: אז תשני אותו.

שרן השכל: זה מה שאנחנו מנסים לעשות, כדי שזה יהיה הוגן.

איתן כבל: אנחנו צריכים לפעול על פי החוק.

איתן כבל: מי שרוצה לשנות אותו, מוזמן.

<אברהם דניאל: כפי שאמרתי, יש לאפשר לחקלאים להגיע להחלטה, אם הם רוצים להיות במועצה או לא רוצים להיות במועצה.

<אברהם דניאל: רבותי, אנחנו לא נמצאים במדינה דיקטטורית.

<אברהם דניאל: לא יעלה על הדעת שאדם לא יוכל לעשות כפי שהוא חושב, לנהל את המשק שלו כפי שהוא רוצה.

<אברהם דניאל: לא יכול להיות מצב שינהלו אותו כל החיים.

<אברהם דניאל: דרך אגב, בעניין המועצה, אני לא חושב שמשרד החקלאות היה צריך לקחת עליו את כל התקציבים האלה, למה בכלל להפיל את זה על החקלאים?

<אברהם דניאל: בטח לא כשהמצב של החקלאים קשה, ושים לב לנקודה מאוד חשובה, שים לב לגילאים פה, שים לב לגילאים, זה הפרצוף של החקלאות.

שרן השכל: זה הכי עצוב.

איתן כבל: אברהם דניאל, היית בדיונים על מצבה של החקלאות, ואני רוצה להזכיר לכם, שהחדר הזה בבית הזה הוא עבור כל החקלאים.

איתן כבל: הוא נתן גיבוי במלחמות שניהלתי כאן כיושב ראש הוועדה עבור החקלאים – לא שאלתי אם הוא חקלאי מאוגד או לא חקלאי מאוגד.

<שלום דוד גרינברג: אני דוד גרינברג ממטולה, אני נציג החקלאים ממטולה.

איתן כבל: גם צבי, או שהוא עצמאי לגמרי?

<שלום דוד גרינברג: לא, הוא אתנו.

<שלום דוד גרינברג: החקלאים במטולה כולם עצמאים, כל החקלאים במטולה משלמים, חלק מהחבר'ה במטולה משלמים למועצה מתוך פחד, לא מאהבה.

<איתן אשורי: דובי אמיתי משלם מפחד?

<שלום דוד גרינברג: סליחה, לא הפרעתי לך.

<צבי הרש וינברג: הוא מקבל משכורת גדולה.

איתן כבל: חברים, הוא צודק, אל תפריעו לו.

<איתן אשורי: אבל הוא הנשיא שלכם.

<צבי הרש וינברג: גם שלך.

<קריאה: למה, היו לו בחירות כמו שהיו לכם.

<שלום דוד גרינברג: המועצה היא לא מועצה.

<שלום דוד גרינברג: אם היא היתה מועצה, היו לפחות 51% בוחרים בה.

<שלום דוד גרינברג: בחרו בה 2%, 2% זה לא חוקי לפי דעתי, זאת לא מועצה.

<שלום דוד גרינברג: אם 2% מהחקלאים הלכו לבחור, זה מראה את הפרצוף של המועצה.

<קריאה: תדייק בנתונים.

<שלום דוד גרינברג: טוב, אולי 2.5% וחלק מהם מקורבים.

<שלום דוד גרינברג: אני מבקש בלי הערות, אף אחד לא העיר לכם.

<שלום דוד גרינברג: אנחנו החקלאים במצב קשה לא בגלל שאנחנו חקלאים לא טובים, אנחנו חקלאים מספר אחד בארץ, מספר אחד בעולם גם.

<שלום דוד גרינברג: מועצת הצמחים, אם היא אומרת שהיא הביאה פטנטים, אז יום אחד לפני 10 שנים קניתי ממנה פטנט.

<שלום דוד גרינברג: קניתי שתיל עץ רימון, שילמתי על הפטנט הזה, לא קיבלתי אותו חינם, אז מה זאת אומרת?

<שלום דוד גרינברג: הם גם מצד אחד לוקחים על הפטנט – הם טוענים – וגם מצד שני אני צריך לשלם היטל.

<שלום דוד גרינברג: זה לא נכון, הם לקחו על זה כסף.

<שלום דוד גרינברג: אני מוכן לשלם על פטנט ושיעזבו אותי, ככה אני אוהב.

<שלום דוד גרינברג: אני לא רוצה לשלם היטלים, ואני רוצה שוויון זכויות, כמו כל בעלי המקצוע במדינה שלנו.

<שלום דוד גרינברג: לא ראיתי שמהנדסים או רופאים או אחיות או מוסכניקים או לנהגי מוניות יש מועצה והם צריכים לשלם, יש חופש.

איתן כבל: אני רוצה לגלות לך יקירי, אני מציע לאדוני לקחת מהר את הסיפא של המשפט שלו.

איתן כבל: מתנהל קרב אימים עכשיו בבתי משפט ובוועדה בדיוק בכל הגופים שאדוני הזכיר לגבי עניין התשלום, בדיוק אותו דבר.

איתן כבל: גם להם יש מועצות, בדיוק אותו דבר, והמלחמות שלהם – אני מתפלל, שפה לא יגיעו למלחמות שמתקיימות שם, זה מורכב ומסובך.

איתן כבל: דרך אגב, הטענות הן אותו טענות:

איתן כבל: אנחנו נותנים שירותים לכולם; רק ששם יש הבדל אחד שעושה את העסק יותר בעייתי, יש צווי הרחבה, על פי חוק.

איתן כבל: כשיוצאת איזו החלטה ממשלתית שנוגעת לגוף מסוים, יש צו הרחבה שמחיל את זה על כולם, אבל זה חל על כולם, לכן אני אומר: אל תיתן דוגמאות, תעסוק בעניינך.

<שלום דוד גרינברג: בסדר, אני חושב שאתה טועה, אבל לא משנה.

איתן כבל: אני מתעסק עם זה.

<קריאה: ללשכת עורכי דין אין מועצה, מי שרוצה נכנס, יש לשכה אבל - - -

איתן כבל: בוא תעסוק בחקלאות.

<שלום דוד גרינברג: אנחנו מגיעים אליכם לא כמו עובדי מועצת הצמחים, שיש להם משכורות ופנסיות, אנחנו במצב קשה.

<שלום דוד גרינברג: במקום שאתם תעזרו לנו, אנחנו הגענו לבית הנבחרים, אתם נבחרים שלנו, אנחנו בחרנו בכם, אנחנו רוצים סעד מכם, אנחנו עשרות אלפי חקלאים – היינו 120 חקלאים במטולה, נשארנו 26 חקלאים, לא סתם, כי החקלאות במצב קשה, לא בגלל מועצת הצמחים שדאגה לנו, בכלל.

<שלום דוד גרינברג: אנחנו רוצים להמשיך לשרוד.

<שלום דוד גרינברג: אם לא תעזרו לנו אתם נבחרי העם פה בכנסת, לא יהיה מי שיעזור לנו.

<שלום דוד גרינברג: הם לא עוזרים לנו, הם הפכו להיות אויבים שלנו, במקום שיעזרו לנו, הם הפכו להיות אויבים שלנו, וזאת הרגשה לא טובה.

<שלום דוד גרינברג: דבר ראשון, אני מבקש לעצור תהליכים בבתי משפט.

<שלום דוד גרינברג: אנחנו בסך הכול עובדי אדמה, לא עשינו כלום.

איתן כבל: תודה, דוד.

איתן כבל: אני רוצה להתכנס.

<עופר אריאל: שמי עופר אריאל, אני חבר קיבוץ בית העמק, חקלאי ומגדל בננות.

איתן כבל: מה עם הנגיף הזה שהורג את הבננות?

<איתן אשורי: זה הביאו מירדן.

איתן כבל: אני שאלתי מאיפה זה בא, זה גמר את הבננות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי שישלמו את החוב שלהם, מועצת הצמחים תטפל גם בזה.

<עופר אריאל: אנחנו גם לא מקבלים פתרונות מספיק טובים ממשרד החקלאות בנושא, רוצים לעשות קרנטינה.

<עופר אריאל: קודם אני רוצה להגיד את הדברים, כדי שאחרי זה לא תעצור אותו.

<עופר אריאל: יש 25,000 דונם בננות בישראל, 150,000 טון בשנה שמשווקים כולם בשוק המקומי, גדה ועזה.

<עופר אריאל: אני נבחרתי להיות יושב ראש השולחן שמנוהל תחת המטריה של מועצת הצמחים.

<עופר אריאל: בבננות 100% מהמגדלים משלמים, כולם משלמים, ואם היו כמה מגדלים שלפני כמה שנים חשבו לא לשלם, אני נפגשתי איתם, שכנעתי אותם והסברתי להם למה הם משלמים, וכבר הרבה שנים יש 100% תשלום.

<עופר אריאל: 100% תשלום נובע מזה שאנשים מרוצים מהמערכת.

<עופר אריאל: המועצה עולה למגדל 23 שקלים לדונם, בין 22 ל-25 בשנים האחרונות, השנה 23 שקלים לדונם.

<עופר אריאל: כל שאר הכסף הוא אלמנטים שקשורים בביטוח, קשורים באיזשהו ניהול של הענף.

<עופר אריאל: עד 2014 המועצה עשתה ביטוח נזקי טבע לכל המגדלים, ואז כתוצאה מזה גם אנשים שלא עשו ביטוח קיבלו פיצויים, אם היה להם נזק.

<עופר אריאל: הפרמיה היתה על חשבון אותם מגדלים, שכן שילמו את ההיטלים, צריך להבין את זה.

<עופר אריאל: בפועל אני רוצה להגיד כמה דברים לגבי הנחיצות של המועצה.

<עופר אריאל: בפועל, המועצה דואגת לדברים שהם מובנים מאליהם להרבה מאוד מגדלים.

איתן כבל: עופר, אל תשכנע אותי בנחיצות.

איתן כבל: נתתי לך את זכות הדיבור, את זה כבר הבנתי, הציגו פה את הנחיצות, הבנתי שהיא נחוצה כמו שהבנתי שהיא לא נחוצה.

איתן כבל: כמו שאמרתי גם ליעקב מראש פינה, אני רוצה שתעלו אתי מדרגה, איך מתקדמים מפה?

איתן כבל: מה לדעתך צריך לקרות?

<עופר אריאל: אין אופציה של מועצה וולונטרית, המועצה עושה מספר דברים – לא אחזור עליהם, כמו שביקשת – אבל צריך לדעת אם אין מועצה, מי עושה אותם.

<עופר אריאל: כרגע אין מי שירים את הכפפה.

<עופר אריאל: וולונטרית, זה כמו שתגיד שמס הכנסה הוא וולונטרי, אנשים לא ישלמו, לכן אין אופציה כזאת של מועצה וולונטרית, או שיש מועצה או שאין.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגעתי לפה עם ידע חלקי, לא רציתי להתבטא בהתחלה, אבל המסקנה שלי לפי מה ששמעתי פה שיש אנשים שאומרים: אין תמורה בעד האגרה, אנחנו לא מקבלים תמורה עבור מה שאנחנו משלמים; ומצד אחר אומרים להם: אתם תלכו לאיבוד, אם אתם תצאו מפה, ויש ויכוח אם לשלם או לא לשלם את החוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבנתי שיש הסכמה לשלם את החוב, אבל היום צריכים לדעתי להגיע שני דברים מאוד חשובים – אחד, לבדוק אפשרות להקטין את הוצאות המועצה, להתייעל ולבוא עם הוצאות יותר נמוכות ואז להוריד גם את האגרה ואת ההיטל עצמו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אגיד לכם למה, כי אם נגיע למסקנה שמי שירצה להגיע למצב שזה יהיה וולונטרי, לא יהיה לזה קיום, כי אני רואה חלק לא מבוטל שמבקש לצאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההיטל על מי שנשאר יהיה גבוה יותר וזה יהפוך למבנה קלפים שירד אחד אחרי השני, ואז לא תהיה זכות קיום לכל המועצה הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם משרד החקלאות מעוניין בזה, כי לפי ההרגשה שלי ולפי ההתנהלות של המדינה, המדינה הולכת לחסל את ענף החקלאות, בלי להכריז שהיא מחסלת, אבל כל מה שהיא עושה אם מבחינת משרד החקלאות ואם מבחינת משרד האוצר, המעשים שהם עושים מובילים לכיוון של חיסול החקלאות בארץ.

<קריאה: חד וחלק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתן דוגמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דנו פה בייבוא שמן זית, כבוד היושב ראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שאלתי את השאלה למה לקראת פסח אתם רוצים לייבא שמן זית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא ידעתם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: המסיק הסתיים בנובמבר, לא ידעתם את הכמויות ואם חסר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרו: אנחנו יודעים שלא חסר, אבל אנחנו רוצים להוריד מחירים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להוריד מחירים זה אומר לחסל את החקלאים, וכך זה פועל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן לדעתי צריך ללכת לכיוון של התכנסות, לנסות להוריד בהסדר מסוים ולהכין תכנית קדימה, כי אני חושב שחקלאים בכל מקום שהם מאוגדים יכולים לתרום למאבק מול הממשלה – למאבק מול הממשלה ולא למאבק ביניכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סיפרו לי הזקנים סיפור, איכר אחד נפטר, השאירו לו ירושה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בירושה הלוח של המתכת הזה, שאז הפריד בין הגרגרים של החיטה לתבן שלהם, למוץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התנהל על זה דיון בבית משפט, שארך כמה שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי שמישהו זכה, כבר המכונות היו קיימות ולא היו צריכים את זה, וזה הפך לגרוטאה שצריך לזרוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם תמשיכו במאבקים שלכם בבתי משפט, אתם תגיעו למצב שתראו את עצמכם שאתם נאבקים על מה שלא קיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני גם לא רוצה להיכנס למצב של האוכלוסייה הערבית, למרות שהיישובים הערבים ברובם עדיין בהגדרת המדינה יישובים חקלאיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בעצמי בן של איכר, גידלתי ענבים, עבדתי גם בירקות, אני עצמי גידלתי, אבל אני אומר לכם: זה לא קיים, וזה ממשיך גם להצטמצם בגלל התשוקה לנדל"ן ולהפשרות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנא מכם, תגיעו לסיכומים שלא אחד מנצח ואחד מפסיד, אלא לצמצם, להקטין ולהגדיר במה להתעסק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם לא צריכים כמועצה להתעסק בכל העולם, אלא להגדיר במה מתעסקים ולצמצם את ההוצאות שלכם, ואז ההיטל גם ירד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

<מאיר יפרח: אנחנו כבר אחרי זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה חושב שאתם אחרי זה, אני חושב שזה עוד לא מאוחר.

<קריאה: כל החבר'ה מהמגזר משלמים היטלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני תושב טייבה, אם לא היו עצי תאנים, היית מגיע לכל השדות ורואה שהם ריקים, כי אפילו כמויות מים לא מאשרים.

<נועם בלום: שמי נועם בלום, אני הבעלים של חברת צברי אורלי.

<נועם בלום: אני לא אחזור על הדברים שאמרו חבריי.

איתן כבל: פה חברים זה הגדרה מאוד רחבה.

<נועם בלום: דרך אגב, גם בצד השני עומדים חבריי, זה ממש לא בסתירה.

<נועם בלום: אומר בקיצור נמרץ, החוק שנקרא חוק מועצת הצמחים הוא חוק מאוד מיוחד ומאוד מוזר.

<נועם בלום: זאת אומרת, המערכת הזאת שנקראת מועצת צמחים היא מצד אחד גוף שלטוני, יש לו יכולת שליטה ובקרה, שר חקלאות מעורב במתן אישורים והסמכות להחלטות המועצה, לבקשות המועצה ולמה שקשור לזה.

<נועם בלום: החלק הנוסף, על פי החוק מועצת הצמחים היא הנציגה לא בפני שר החקלאות בלבד, אלא בפני ממשלת ישראל.

<נועם בלום: זאת אומרת, המועצה קיבלה כוח, שהוא כוח ממלכתי וציבורי – אני לא אכנס לצד המשפטי, איך להגדיר את המעמד שלה, אבל ברור שמדובר בגוף שלטוני.

איתן כבל: נועם, אתה נואם לי עכשיו דיון משפטי.

איתן כבל: תעשה לי טובה, יש לי כבר קוצים מהסיפור.

<נועם בלום: מכיוון שאני ברשימת הנתבעים ומכיוון שהמועצה הזו לא קיימה, התרשלה ובחלק מהמקרים היא אפילו פעלה לדעתי בזדון נגד הזכויות שלה, שהן חובות – כי זכות משפטית היא חובה על רשות – היא גרמה לנו החקלאים בהתנהלותה נזקים כבדים.

<נועם בלום: לא אכנס לפירוט מספרי של נזקים, אבל מצוקת כוח האדם, מצוקת הפועלים הזרים, היא כתוצאה מהתרשלות של המועצה.

<נועם בלום: על פי הפסיקה, גוף שלטוני, גוף ציבורי שמתרשל במילוי המנדט שלו לפי החוק, הוא בעצם גוף שמחויב בנזיקין, כמו גוף אזרחי.

איתן כבל: מר בלום, אני לא השופט.

איתן כבל: אתה מעלה פה טיעון – אני לא במחלוקת אתך, יכול להיות שאתה צודק בכל מילה שלך, אין לי אפילו את היכולת לאחוז, כי צריך להוכיח וצריך להביא ומנגד יגידו: מה פתאום ובאו ונתנו לך.

<נועם בלום: יש לי את התשובה.

איתן כבל: זה לא מקדם את השיח, כשאנחנו כבר בישורת האחרונה שלו.

<נועם בלום: לכן אני אמרתי שיש לי תשובה, ואתה ביקשת לא לחזור על דברים שנאמרו.

איתן כבל: אדוני, חזרת על זה במילותיך שלך.

<נועם בלום: אני טוען שמה שהיום צריך להיעשות בפרשת התביעה הגדולה והתביעות העתידיות – כשאני לא חולק על זה שחובות צריך לשלם – שהמועצה, באמצעות כל גוף שהיא תבחר לעצמה או כל מייצג צריכה לשבת פרטנית מול החקלאים.

איתן כבל: אתה חוזר על מה שאומר הבחור מראש פינה.

<נועם בלום: פרטנית אבל מכוח החובות שחלות עליה, ולגופו של עניין לעסוק בכל חוב, לנתח אותו ולא לבוא ולומר – אני מסכים שתפרוס את החוב לשלוש שנים, אלא מי שלא צריך לשלם חוב, שלא ישולם.

<עמרם ילוז: שמי עמרם, אני מהמושבה יבניאל שנמצאת בגליל התחתון.

<עמרם ילוז: אני חושב שמתחילים מלחמה, לא יודעים איך היא נגמרת, גם בצבא, גם בכל מוסד ובכל מקום.

<עמרם ילוז: אני חושב שהתחילה פה מלחמה "אלה ככה, אלה ככה".

<עמרם ילוז: לא מכריחים אף אחד להישאר במועצה.

<קריאה: כן מכריחים.

<עמרם ילוז: מי שטוב לו ומקבל שירותים מהמועצה, שיישאר.

<עמרם ילוז: מי שלא טוב לו, שייקח את הרגליים וילך מהמועצה.

איתן כבל: ישלם את החובות.

<עמרם ילוז: זה אחד.

<עמרם ילוז: אחת הבעיות - - -

איתן כבל: למה אדוני מייצר בעיה, אחרי שהוא נתן פתרון?

<עמרם ילוז: אני רוצה לשאול אם יש נציגים של הפירות קיבוצניקים?

<עמרם ילוז: אין פה אף קיבוצניק, כולם משלמים את ההיטלים.

<צמיר מוטי: אני קיבוצניק.

<עמרם ילוז: 90% משלמים את ההיטלים.

<עמרם ילוז: יש פה בעיה עם כמה פירות ספציפיים, שהם עושים את כל הבעיות.

<עמרם ילוז: זה אחד.

<עמרם ילוז: שניים, למה אלה שנלחמים היום לא נלחמים בייבוא תפוחים מארצות הברית?

<קריאה: המועצה צריכה לשלם בשביל זה.

<עמרם ילוז: בתי הקירור בארץ מלאים, מוכרים תפוח בלי כסף, אגס בלי כסף.

<עמרם ילוז: אני מציע, שמי שלא טוב, שישלם את החובות - - -

איתן כבל: את זה הבנו, תודה.

<ברנרד אטיאש: אני ברנרד אטיאש מנווה אטי"ב.

<ברנרד אטיאש: אני בסך הכול חקלאי קטן, אני לא חקלאי גדול, אבל אני הגעתי לכאן אחרי שאני ישבתי במשך 10 שנים במועצת הצמחים וידעתי מבפנים מה קורה שם.

<ברנרד אטיאש: הייתי מושבניק יחיד, כולם היו עסקנים מקיבוצים, לכולם היה עניין במועצת הצמחים, ואני גם מתוך אמונה נכנסתי לשם וישבתי שם 10 שנים בכוונה להזיז ולקדם דברים לטובת החקלאים, לטובת ענף הפירות.

<ברנרד אטיאש: כדי שלא תקצר, אני אספר על קצה המזלג מספר דברים שהיינו מחליטים במועצת הצמחים ומה קורה עם זה.

<ברנרד אטיאש: לאזרחי ישראל היה מגיע לקבל פרי איכותי, פרי מתוק, לא בוסר, פרי ללא שאריות, והוצאנו החלטה אחרי החלטה, שנה אחרי שנה, שפרי בוסר שיגיע לשוק, יושמד.

<ברנרד אטיאש: הקצינו לזה סכומי עתק, הוציאו חוברת עם אגרונומית אתיופית, בחורה מוכשרת מאוד, שכתבה חוברת שצריכה לבוא לאישור הכנסת, איזה פרי ייכנס לשוק ואיזה פרי יושמד מיד.

<ברנרד אטיאש: במשך שנים שאלתי, מה קורה עם הפרי המושמד, לא הושמד פרי, למה לא הושמד פרי?

<ברנרד אטיאש: סיפורים מפה עד בויבריק.

<ברנרד אטיאש: רק פעם אחת הושמד פרי בקיבוץ מרום גולן, וזה גם לא הושמד, כי מה זה להשמיד?

<ברנרד אטיאש: זה לשפוך למכולה ויאללה גמרנו את הסיפור שילמדו לקח.

<ברנרד אטיאש: בפועל זה לא קרה, זה עבר לגדה או לעזה ושנה אחרי שנה, גם כשהייתי דורש את זה - - -

<משה עמר: פעם גם לא היו מכוניות.

<ברנרד אטיאש: על החוברת הזאת הוצאנו הון עתק, ואני אפילו לא זוכר סכומים.

<ברנרד אטיאש: אני אתן לך עוד דוגמה.

<עמרם ילוז: לא, מספיק לנו אחת.

איתן כבל: אל תיתן לי דוגמאות.

<ברנרד אטיאש: מה זה חקלאים?

<ברנרד אטיאש: כל החקלאים במדינת ישראל צריכים לשלם?

<ברנרד אטיאש: אני מצטער מאוד שחברי הכנסת שהיו פה עפו, אני מכיר את כל הדרוזים ברמת הגולן, כי אני חבר שלהם ועובד איתם, אין אחד שמשלם למועצת הצמחים, אחד.

<רענן בר נס: הי, מאיפה אתה לוקח את זה?

<ברנרד אטיאש: אל תגיד לי.

<רענן בר נס: אל תגיד לי.

<ברנרד אטיאש: אני ישבתי במועצת הצמחים, הסתכלו עלי עם עיניים כאלה – אי אפשר למפות את השטחים שלהם, אי אפשר לגבות מהם כספים, והם בכלל לא משלמים.

איתן כבל: ברנרד, אתה מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה?

<ברנרד אטיאש: אני ישבתי במועצה, אין דבר כזה, תראה לי שהערבים בגליל משלמים למועצת הצמחים.

איתן כבל: ברנרד, אני מבקש את רשות הדיבור ממך, אפשר?

איתן כבל: אני מנסה להגיד לך, איך הדוגמאות האלה עכשיו מקדמות אותי לסיום הדיון?

<ברנרד אטיאש: שזה לא חוקי.

איתן כבל: תודה רבה, גמרנו, דוגמה אחת מספיקה.

<ברנרד אטיאש: כל המועצה לא חוקית, זה בלתי חוקי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אנחנו ממש מתכנסים לסוף.

שרן השכל: אולי נשמע את המשרדים קודם?

איתן כבל: גברתי, אני נעניתי לבקשה שלך לזמן את הדיון, פה אני מנהל אותו.

איתן כבל: תודה.

<צחי בניון: שמי צחי בניון, אני ממושב צוריאל בגליל המערבי.

<צחי בניון: אני בן ממשיך במושב צוריאל, חזרתי לפני שנה.

<צחי בניון: אבא שלי בן 78 ושלח אותי לדיון.

<צחי בניון: הוא 60 שנה בענף הפירות, מעבד את האדמה בצורה מאוד רצינית ואמר לי: אני מרגיש שאני משלם את ההיטל הזה או את האגרה, ואני לא מרגיש שאני מקבל משהו בחזרה.

<צחי בניון: ממה שאני שומע בדיון, הייתי רוצה לבקש מאדוני היושב ראש, מהחברים הנכבדים במועצת הפירות וגם מחבר הכנסת וקנין שהוא מהאזור שלנו – אני חושב שמה שנכון הוא, וזה גם מה שאבא שלי ביקש, זה שאם הוא משלם שקל, הוא רוצה שחלק מהשקל יחזור אליו, הוא רוצה לראות את זה בעיניים, להרגיש את זה.

<צחי בניון: הוא אומר שיש לו ביטוח של קנט, אז אם הוא משלם 100 שקלים לדונם, זה הוגן להתחיל לחשוב איך הכסף חוזר יותר לחקלאים – אני רואה שמנכ"ל המועצה גם מהנהן - כי בסופו של דבר, אם אנחנו משלמים היטלים והמועצה עושה דברים טובים, כמו שאנחנו שומעים כאן, ומצד שני חקלאים פה רוצים להיפרד מהמועצה, בשורה התחתונה צריך לראות איך המועצה מחזירה כסף לחקלאי הקטן.

<צחי בניון: אם הוא משלם 100 שקלים או 20,000 שקלים, איך אחוז נכבד מזה ולא אחוז שולי - - -

<קריאה: מניות.

איתן כבל: חברים, אתם מנהלים אתו עכשיו את המשא ומתן עם אבא שלו, מה הוא יגיד לו? תירגעו.

<צחי בניון: אגב, אבא שלי עבר אירוע מוחי ועדיין עובד בחקלאות.

<צחי בניון: לכן באתי.

איתן כבל: שיהיה בריא.

<צחי בניון: שמעתי פה את החבר שלנו מהקיבוץ, שדיבר על 23 שקלים ואז התחיל לנכות כל מיני הוצאות.

<צבי הרש וינברג: 80 שקל - - -

<צחי בן עיון: אנחנו מבקשים – ונראה לי שיש פה הסכמה בנושא הזה – להחזיר כסף לחקלאי הקטן.

<צחי בן עיון: אם שילמנו שקל, אנחנו רוצים 70, 80 אגורות חזרה.

<צחי בן עיון: אני חושב שדבר כזה יכול לסייע.

<ברנרד אטיאש: יש לי שאלה.

איתן כבל: תשלח לי מייל.

<איתן אשורי: שתי מילים.

איתן כבל: אני חייב לך, הרי עוד תבואו, אתה תהיה ראשון בדיון הבא.

<יפרח סבלדי: לפני שלושה שבועות היה דיון בבית משפט מחוזי בלוד בנושא תביעה של פקידי המועצה נגד חקלאים, משהו בנוסח וידוא הריגה.

<יפרח סבלדי: נציג הפקידים הלין על זה שהופכים את המועצה למפלצת עם 10 ראשים ותיקן את עצמו שזה רק ארבע.

<יפרח סבלדי: טבעה של מפלצת שהיא יודעת להשאיר רק הרס וחורבן, אבל בסיפורים תמיד מגיעים הגיבורים שמצילים את התושבים, במקרה הזה החקלאים, מהמפלצת ומנטרלים אותה, וזה מה שאנחנו מחפשים, את הגיבורים שיצילו את החקלאות.

<יפרח סבלדי: זאת נקודה אחת.

<יפרח סבלדי: יש לי שתי שאלות, מכנים אותנו כל הזמן המורדים.

<יפרח סבלדי: אני רוצה לשאול מי זה אסד אצלכם.

<יפרח סבלדי: אם אנחנו המורדים, מי זה אסד?

<עמרם ילוז: מה זה השטויות האלה?

איתן כבל: זה רשום על שמו, זה לא על שמך, מה העניין?

<עמרם ילוז: זה לא יפה.

איתן כבל: תענה לו אחר כך.

<דוד ישראלי: השאלה אם מטרת הדיון זה השמצות, אסד ולא אסד.

<יפרח סבלדי: אמרו פה שעד לפני כמה שנים היו 25,000 חקלאים והיום יש רק 5,000.

<יפרח סבלדי: האם מנגנון המועצה הצטמצם באותו יחס?

<משה עמר: הרבה יותר, פעם המועצה היתה בתל אביב עם 400 עובדים והיום יש בקושי 20.

<דוד ישראלי: היום יש 156, אני אראה לך את השמות.

<משה עמר: במשרד החקלאות יש 3,000 עובדים, 90% מהתקציב הולך למשכורות.

<משה עמר: במועצת הצמחים זה הפוך.

<דוד ישראלי: יש 156 עובדים במועצה, אני יכול להראות לך את זה שמית.

<משה עמר: במועצה 10% הולך למשכורות.

איתן כבל: חברים, אתם משעממים אותי בשיח הזה.

<ברנרד אטיאש: שאל את המועצה, למה הם לא עוזרים בתכנון, בייצוא, רק בייבוא.

<מאיר יפרח: תבוא, אני אסביר לך.

<ברנרד אטיאש: יש לך אינטרס אתה.

<מאיר יפרח: אני לא מקבל משכורת.

איתן כבל: חברים יקרים, אם הייתי יכול לצלם אתכם, הייתי שולח לכם את הקלטת של עצמכם.

איתן כבל: די, אתם אנשים מבוגרים.

איתן כבל: מה שקורה ברגע הזה זה פתטי ברמות.

איתן כבל: אנשים הציגו את העמדות שלהם בצורה מכובדת, מי בעד, מי נגד, הכי מכובד.

איתן כבל: היו עקיצות פה, זה לגיטימי, אבל אל תעברו לשלב של הפתטיות, זה כבר גירושים שרבים על השטקר, כמו במערכון של הגשש, אז תעזבו את זה.

איתן כבל: די, בואו נתקדם לקראת סיום בצורה מכובדת.

<מאיר יפרח: אני לא חוזר על הדברים.

<מאיר יפרח: אני לא רוצה להגיד שמגדלי הירקות לא בסרט הזה, אני רק רוצה לעזור למועצה, כי אני חושב שמגדלי הפירות גורמים נזק לכלל המועצה, הכוונה לאלה שלא משלמים על חשבון אלה שמשלמים.

<מאיר יפרח: אני לא רוצה לדבר על נחיצות וחשיבות המועצה, כל אחד יחשוב בדרכו.

<מאיר יפרח: אני חושב שבסופו של דבר הוקמה ועדה במשרד החקלאות, שבודקת אצל המגדלים מי רוצה ומי לא רוצה.

<מאיר יפרח: מי שלא ירצה וישלם את החוב שלו – יעזוב את המועצה, יימחק מרשימת המגדלים ובזה נגמר העניין.

איתן כבל: תודה יקירי.

איתן כבל: עכשיו שכנעתם אותי, אחרי ארבע, חמש פעמים שזה נאמר.

<משה עמר: דרך אגב, הוא היחיד שעובד בהתנדבות, הוא לא מקבל משכורת.

איתן כבל: לא בוועדה הזו מחלקים צל"שים, הוא עושה את זה באהבה.

<משה עמר: הוא כבר קיבל.

איתן כבל: הוא קיבל מעצם היותו שליח ציבור בהתנדבות, גם זו נתינה וזו קבלה, אני אומר את זה בכבוד.

<צבי הרש וינברג: אני רק מאחל לשונאים שלי, לפני שהם מתים - - -

<איתן אשורי: אני חקלאי, בן של חקלאי, והבן שלי חקלאי בחוף הכרמל.

<איתן אשורי: אני גם בן 70.

<איתן אשורי: לא אחזור על כל מה שאמרו כאן, ואמרו הרבה.

<איתן אשורי: מצד אחד אמרו שמשלמים אגרות והיטלים, אז אני רוצה להגיד לך איתן, שחלק מההיטלים במועצת הירקות חוזרים לנו בחזרה, הגרושים שאנחנו משלמים – חצי מהם חוזרים חזרה לקרן השתלמות.

<יפרח סבלדי: לא חוקי.

איתן כבל: תתבע אותו לא פה.

<איתן אשורי: נאמר פה שמוכנים לשלם ולצאת.

<איתן אשורי: הסכמים יש לכבד.

<איתן אשורי: כבר כמה פעמים היו הסכמים עם הנשיא שלהם דובי אמיתי.

<איתן אשורי: היה בית משפט, הגיעו לעליון וגם העליון קבע שיש לכבד את ההסכמים, והכול כתוב.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה להתכוונן לסיום.

איתן כבל: צבי, האם כדאי שאתה תגיד את הדברים?

איתן כבל: הרי אתה המנכ"ל.

<צבי אלון: לכבוד היחסים שלנו במשרד החקלאות לפני שבועיים, שלושה שעבדנו יחד, אני אקצר מאוד.

<צבי אלון: אל"ף, אני חייב בפורום הזה לומר לחברת הכנסת שרן, שביטלנו איזה ישיבה, כי היה לכם איזה לילה לבן.

<צבי אלון: אני חושב שזה יהיה נכון שניפגש, למרות שהיה עוד יותר נכון שניפגש לפני שהגשת את הצעות החוק ולפני שהגשת את ההצעה לסדר-היום, אבל אנחנו מכבדים אותך.

<צבי אלון: אני חושב שאם נשב, אנחנו נציג בפניך איך אנחנו רואים את המועצה, כי זה הנכון לעשות.

<צבי אלון: העניין הזה של וולונטריות, הוא לא לנו להחליט.

<צבי אלון: צריכים להחליט את זה אלה שיחשבו מה יהיה גורל החקלאות.

<צבי אלון: כשיענקלה בלום מראש פינה מציע וולונטריות, הוא מתכוון שלא תהיה מועצה, כי הנושאים שאנחנו עוסקים בהם לא יכול להיות שחלק יממנו אותם, הם באופים עבור כולם.

<צבי אלון: אז אם מחליטים שלא עושים אותם, לא עושים אותם, אבל כשאני אשלם על קידום מכירות של אפרסק, רק אני והוא לא ישלם, או מחקרים או דברים נוספים שצריך לפתח תשתית של החקלאות, זאת שאלה שמשרד החקלאות, הכנסת, צריכים להחליט.

<צבי אלון: אמרו לך, בצדק, בלשון הכי פשוטה, הנושא של וולונטרי, ספק אם יעבוד.

<צבי אלון: הצהירו פה חלק מהחברים: חבר'ה, אם הייתם משחררים אותנו, היינו מסיימים את החוב שלנו והולכים.

<צבי אלון: אני חושב שכדאי להרהר בזה יפה מאוד.

<צבי אלון: עד היום היו לנו כמה הבנות, כולל עם דוד ישראלי, שהתחייב למנכ"ל משרד החקלאות, לפני שהוא פתח את הגישור, ביקש מאתנו ומהם שני תנאים: מאתנו להקפיא את ההליכים – וחברת הכנסת הזכירה את זה ואומרת:

<צבי אלון: בואו נעשה את זה שוב, ואנחנו קיימנו – ומהם שישלמו למפרע 20% מהחובות שלהם.

<צבי אלון: הם לא קיימו, ולכן גם הגישור התנדף כעשן.

<צבי אלון: ואף על פי כן, אחרי זה – יש לי פה מסמך, שהזכיר אשורי – כותב נשיא התאחדות האיכרים לפני שנתיים ביולי 14' - - -

איתן כבל: כולם נהיו נשיאים.

<קריאה: הוא מינה את עצמו נשיא.

<אמיר שניידר: יושב ראש הוועדה, אני היועץ המשפטי, לא ניתנה לי זכות דיבור, למרות שביקשתי אחרי הדברים שלו.

<צבי אלון: ביולי 2014 לפני שנתיים, יש פה מכתב חתום על ידי דובי אמיתי, ולשונו כך – לציבור החקלאים, שחלק גדול ממנו יושב כאן – אני שמח לעדכנכם, כי לאחר משא ומתן ארוך ומורכב בעניין חובות המגדלים למועצת הצמחים, הגיעה התאחדות האיכרים להסכמות על הסדר החובות בענף הפירות עם המועצה.

<צבי אלון: בעקבות הסכמות אלה, שלוו בתמיכה של שר החקלאות ומנכ"ל משרד החקלאות, התקבלה במועצת הצמחים החלטה לפיה יוסדרו חובות המגדלים תוך פריסת החובות וחיסכון משמעותי בריביות ובהוצאות שוטפות.

<צבי אלון: זאת אומרת, לפני שנתיים הגענו להבנות פריסה של שנה, של שנתיים, של שלוש.

<צבי אלון: לא יענקל'ה בלום, לא חבריו ולא אף אחד התקדמו ועשו את זה.

<צבי אלון: דובי כתב להם, ואף על פי כן, אף על פי כן אם ההצהרה הזאת – זה בשביל שנתקדם – של האנשים היא רצינית, והם יודיעו לנו שהם מבקשים לצאת מהמועצה והם רוצים לעשות הסדר חוב, ההסדר ישנו.

איתן כבל: תודה, אני חושב שהדברים ברורים.

<אמיר שניידר: אני היועץ המשפטי של התאחדות האיכרים.

<אמיר שניידר: אעשה את זה בקצרה, כי אנחנו כבר ב-overtime.

<אמיר שניידר: אני לא רוצה להיכנס לזה, יש שישה תפקידים מוגדרים בחוק, שהמועצה צריכה לעשות.

<אמיר שניידר: אני אפילו לא אכנס כי יש פה טענות, אבל יש כמה תפקידים, שבוודאות מעולם לא הבטיחו מחיר הוגן למגדלים, לראיה המחירים שהחקלאים מקבלים היום.

<אמיר שניידר: המחירים שלהם ירדו לשפל, לעתים מוכרים בהפסד.

<איתן אשורי: לך לרמי לוי, אתה בא אלינו?

<איתן אשורי: אני כמוך אותו דבר.

<אמיר שניידר: בוא אספר לך על רמי לוי.

<קריאה: הם על פי חוק אחראים, אתה יכול לכפות על רמי לוי לפי חוק.

<איתן אשורי: מה זה קשור?

<קריאה: אתה יכול לכפות על רמי לוי לפי חוק.

<איתן אשורי: - - - השוק הסיטונאי.

<קריאה: הרי אתה יכול להקים שוק סיטונאי לפי החוק.

<איתן אשורי: - - - חברי כנסת שיריצו את השוק הסיטונאי - - -

<קריאה: תתפטר מתפקידך.

<איתן אשורי: אני לא סובל יחד אתך?

<איתן אשורי: אני מוכר בשקל וחצי, שני שקלים, על המדף 1.90.

<נועם בלום: אתה מקבל כסף מהמועצה, אחרים לא.

<קריאה: חבר מועצה שלא יכול למלא את התפקיד שלו, שיתפטר.

<עמרם ילוז: אף אחד לא יביא לך כסף מהבית, זה היצע וביקוש.

איתן כבל: אתם רוצים שאני אוציא את כולכם?

איתן כבל: מהרגע הזה אתם לא מכבדים אותי, כי אתם כבר דיברתם ואפשרתי לכולם, אפילו לך לשני משפטים שהפכו להיות 10.

<אמיר שניידר: כמו שאנחנו רואים היום, במצב היום אין מחיר הוגן למגדלים.

<אמיר שניידר: זה החוק, בשביל זה היא נועדה.

<אמיר שניידר: מתוך שישה תפקידים, עברנו על שניים.

<אמיר שניידר: תראו את פערי התיווך, משרד החקלאות ומשרד האוצר הקימו עכשיו ועדות מיוחדות בעקבות פערי התיווך, זה מעולם לא התקיים.

<עמרם ילוז: השוק עובד על היצע וביקוש.

איתן כבל: כתוב על המצח שלך שאתה צודק בכל?

<עמרם ילוז: כתוב.

איתן כבל: הוא חושב אחרת.

איתן כבל: ראיתי לאן הגיעו כל המושבניקים.

איתן כבל: אני קצת מכיר את התחום, לא איזה ילד.

איתן כבל: מצב החקלאות לא מתיר לכל אחד פה להתנהג כאילו הוא יודע מה קורה, אבל עם כל הכבוד, אני לא מקבל את הגישה שלך.

איתן כבל: אני יודע בדיוק מה האחריות של המועצה, מה האחריות של המדינה, ואני פה יותר מכל אחד אחר, אני רק נראה, אני גדלתי בתוך המערכת החקלאית, על תחלואיה ועל הדברים הטובים שבה ואני מכיר אותה היטב.

איתן כבל: מה אני מנסה לומר?

איתן כבל: אם מחר התאחדות האיכרים חושבת שהמועצה לא מבצעת את מה שהיא מחויבת על פי חוק, שיגיש תביעה, אם היא לא עומדת בשישה סעיפים שהיא צריכה לעמוד.

איתן כבל: אתה לוקח אותי למקום, שבאמת – איך אומרים אצלנו בבית הכנסת?

איתן כבל: במחילה.

איתן כבל: אני רוצה ללכת למקום אחר לגמרי, ואתה עכשיו הוצאת – יש "באגר" ועכשיו אתה מתחפר לי יותר.

<אמיר שניידר: את ה"באגר" הוציא החבר - - -

איתן כבל: אני לא חושב.

<אמיר שניידר: כבודו, אני מתנצל, אבל הוא הוציא.

<אמיר שניידר: ברגע שאתה מתחיל להוציא לי מסמכים לפני שנתיים על סיכומים שהיו, ומה לעשות שממשלות מתחלפות פה כל שנתיים, הסיכום הזה עם המנכ"ל - - -

איתן כבל: ממשלות לא מתחלפות, רק השרים שלהם מקבלים תפקידים אחרים.

<צבי אלון: לא, זה לא היה מנכ"ל.

<אמיר שניידר: זה היה מנכ"ל ושר X, שלא קיימים היום.

<צבי אלון: זה היה בינינו לבינם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: צבי, מה המנדט שקיבלת?

<צביקה כהן: אל"ף, אני במשרד כבר עשרים ומשהו שנה, מכיר את רוב האנשים פה.

<צביקה כהן: היו לי לא מעט שיחות עם רוב האנשים פה.

<צביקה כהן: תדעו לכם שמאוד עצובה לי המחנאות פה ומה שהולך פה.

<צביקה כהן: אני גם נשוי כמה שנים, ובדרך כלל מפסיד בשכנועים עם אשתי, אז אני לא בא לשכנע פה אף אחד.

<צביקה כהן: היו לי המון שיחות עם דוגי, ניסיתי לשכנע.

<צביקה כהן: ברמה האישית, אני חושב שהמועצה היא דבר חשוב ומה שהיא עושה זה חשוב, אבל אני לא מתווכח פה עם אף אחד ולא משכנע אף אחד.

<צביקה כהן: ניסיתי, כשלתי, דוגי כמו שאתה יודע.

<צביקה כהן: אני גם יודע מהמשרד שלי, עם כל המגבלות שלו, עם התקציב שנקבע על ידי שני נערי אוצר, מה המשרד שלי מסוגל לתת ולהחליף את המועצה, אם בכלל.

<צביקה כהן: אני יודע הכול, ולכן כל המצב פה מאוד עצוב לי, איך שאנחנו נראים, חוץ מהגיל שלנו.

<צביקה כהן: אבל לעניין שלנו, הוקמה ועדה בראשות מנכ"ל משרד החקלאות.

<צביקה כהן: אני ואורי צוק בר, הסמנכ"ל השני, אני נציג המנכ"ל בוועדה במקומו, ישבנו.

<צביקה כהן: הוועדה כללה נציג של משרד האוצר, נציג ממשרד המשפטים וממשרד הכלכלה.

<צביקה כהן: הוועדה באה לבדוק אפשרות לוולונטריות במועצת הצמחים.

<צביקה כהן: הוועדה הוקמה בהחלטת ממשלה, ובהחלטה סוכם שמדובר בפה אחד, שאם לא יהיה פה אחד לא תהיה החלטה.

<צביקה כהן: כמו שאתם מבינים ויודעים, לא היה פה אחד, לא היתה הסכמה בוועדה, אבל פנה אלי שר החקלאות ושאל אותי וגם את חברי ממשרד החקלאות, מה אנחנו חושבים, האם יש איזשהו קצה חוט לאיזשהו פתרון.

<צביקה כהן: מה שאנחנו אני ואורי הצענו לשר החקלאות, זאת לא ועדה.

שרן השכל: שר האוצר.

<צביקה כהן: אני כתבתי את ההצעה, את דעתי ואת הדעה של נציגי החקלאות לשר החקלאות.

<צביקה כהן: היא די דומה לכל מה שנאמר פה, ואני לא בא לשכנע אף אחד.

<צביקה כהן: אנחנו כתבנו לשר החקלאות: דע לך, יש מספר ענפים, שלפי הנתונים – לא אמרתי מורדים ולא אמרתי מורדות – לא נושאים בנטל, כי התשלומים בענפים האלה לא מתקרבים ל-90%, ואני מציע לך שר החקלאות לקחת פיילוט בענפים האלה, יש בין ארבעה לשישה ענפים שבאמת לא נושאים בנטל ברמת תשלומי ההיטלים.

<צביקה כהן: אמרתי לו: אדוני, הם לא רוצים, הם מצביעים ברגליים דרך התשלומים, אני מציע לך לעשות משאל וולונטרי בענפים האלה, שבמידה ש-60% לא ירצו את המועצה, הם לא יהיו שותפים במועצה.

<צביקה כהן: אם למשל בשזיף, שזה אחד הענפים, 60% אינם רוצים את המועצה במשאל, ישלמו את החובות ולא יהיו יותר במועצה, כמו שאתם אמרתם פה, זה לא משהו חדש.

<צביקה כהן: זה פיילוט לשלוש שנים.

<צביקה כהן: אחרי שלוש שנים נראה מה קרה לענפים האלה, מה קרה לענפים אחרים, אפשר יהיה לחשוב עוד פעם האם להרחיב את זה לעוד ענפים, אולי להחזיר חזרה, מה שצריך.

שרן השכל: אבל השאלה מה קורה עם ההיטלים עכשיו עם כל התביעות שעומדות כלפיהם.

<קריאה: הם צריכים לשלם.

<שאול פלס: עד הגרוש האחרון.

איתן כבל: פלס, תעשה לי טובה, אני לא מקבל את הדיבור הזה בוועדה, את זה תגיד בבית המשפט.

<שאול פלס: אתה הבטחת לי רשות דיבור.

איתן כבל: זה נהיה מיותר.

<צביקה כהן: אנחנו לא עוסקים בקטע המשפטי, חובות יש לשלם.

<צביקה כהן: אני המלצתי שהמועצה תגיע להסדרים כמה שאפשר, כי כל החקלאים האלה הם חברים שלי, ואני חושב שצריך להגיע לכמה שיותר הסדרים.

<צביקה כהן: אני לא יודע להגיד לאף אחד - - -

איתן כבל: צביקה, אתה יצאת מהתחום שאתה התבקשת לענות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה לסכם.

איתן כבל: קודם כל תודה לך, שרן שהעלית את זה.

איתן כבל: זאת זכותך המלאה גם כחברת כנסת, וזה הכי לגיטימי בעולם.

איתן כבל: אני רק מציע, בלי שום קשר, שתיפגשי, תחווי את דעתך, כמו שאני משתדל תמיד - - -

שרן השכל: קבעתי איתם וזה לא יצא, בגלל שעיכבתם אותנו במליאה בהצבעות.

שרן השכל: אין לי בעיה להיפגש עם אף אחד מהם.

איתן כבל: את זה אני יודע.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לסכם.

איתן כבל: האמת היא שזה לא מצחיק, שאני אומר שיש לי דז'ה וו מטורף.

איתן כבל: מועצת הצמחים הוקמה בדיוק על רקע המאבקים שדנים בהם היום.

איתן כבל: זה כאילו אני יושב עכשיו במשרד ואני מקשיב לדיונים – ודרך אגב, אני רוצה להזכיר שרוב החקלאים עמדו על רגליהם האחוריות על פירוק המועצות, ומי שבסוף הוציא את זה מן הכוח אל הפועל היה השר כץ, שהיה אז שר החקלאות.

<אברהם דניאל: הוא עשה איחוד.

איתן כבל: אני מבין עניין, אל תתפסו אותי עכשיו – מה, אתם פלסים?

איתן כבל: אני מדבר על המהות, לא על העניין, כי היו קרבות וסבר השר שיש לצמצם עלויות וקמה מועצת הצמחים.

איתן כבל: רק מה, זה כמו הקרב על אגרקסקו עם הפרחים.

איתן כבל: אני זוכר פרחים, פרחים, פרחים, פרחים, פרחים, פרחים, פרחים, פרחים, אין אגרקסקו.

איתן כבל: יש יותר פרחים?

<קריאה: הם מרוויחים.

איתן כבל: חברים יקרים, אני רוצה להזכיר כמה חקלאים היו.

איתן כבל: הבעיה היא אפילו לא משרד החקלאות, אפילו לא.

איתן כבל: יש מדיניות ממשלתית, שהולכת ומקטינה – יש תפיסה, שאני חולק עליה לחלוטין, היא תפיסה שמדברת על כך שהכול אפשר היום לייבא.

<קריאה: כלכלה חופשית.

איתן כבל: לא, זה הרבה מעבר.

איתן כבל: גמגמתי?

איתן כבל: בלעתי מילים?

איתן כבל: לא צריך לעזור לי.

איתן כבל: אין לכם מושג, ביום רביעי באחד בחודש עם צביקה דן עוד פעם, הפעם על המדגה, כל פעם זה סיפור אחר שרוצים לצמצם.

איתן כבל: תאמינו לי, כשיושבים ודנים באוצר, לא אומרים: המתנגדים והתומכים, אין שם ראייה כזאת, אין ראייה כזאת.

איתן כבל: הראייה שם היא "פלטית" לגמרי.

איתן כבל: יש פה חברי כנסת מימין ומשמאל, ביניהם שרן, שמנהלת בדרכה ובאמונות שלה לגבי איך החקלאות צריכה להיראות – אבל יש כאן חברי כנסת מימין ומשמאל, שמנהלים פה באמת קרב לא פשוט.

איתן כבל: מה גם שאני רוצה להזכיר, שהשדולה החקלאית כבר מזמן מזמן מזמן מזמן יותר על תקן סריס פה.

איתן כבל: אמרתי בעדינות הכול.

איתן כבל: אני זוכר את הימים שהיא היתה פה, רק היה נכנס הנציג החקלאי, כולם היו מתחילים לג'ברש.

איתן כבל: זה כבר לא קיים.

<עמרם ילוז: כי לא רואים את העניין הלאומי של החקלאות.

איתן כבל: אני מודה לאדוני שחיזק את דבריי, למרות שלא הייתי זקוק לזה.

איתן כבל: אני חושב שצריך לעשות למקום שעושה שכל, לפחות במה שתלוי בי.

איתן כבל: אתם יכולים לשבת פה ולדבר ואחר כך כל אחד ילך, שרן תגיש הצעת חוק, תשכנע את שר האוצר, תשכנע את ראש הממשלה מהקואליציה שצריך לשנות את החוקים, לבטל את מועצת הצמחים וכל אחד ילך לדרכו ואיש יאחז בגרון רעהו, וזה בסדר.

איתן כבל: נבוא, ניאבק, יש לקואליציה רוב, זכותה להעביר את העניין הזה, ואולי יהיו כמה אנשים שייצאו מפה מרוצים.

איתן כבל: אני אומר בעדינות, שאני לא בטוח שזה טוב לחקלאות כולה ולכל החקלאים, לא בטוח, ואני אומר את זה בצניעות.

איתן כבל: צבי, אני חושב שצריך לנסות ולהחיות את מה שכל אחד אמר כאן בעצם, את מה שאמרו דוגי וחברים נוספים, שאנשים רוצים לשלם, וחלק אמרו:

איתן כבל: אבל תעצור לנו את כל ההליכים.

איתן כבל: קודם כל, סביב השולחן הזה אין ויכוח שצריך לשלם.

איתן כבל: אני לא עורך דין ולא מגשר במובן הזה שאגיד כמה צריך לשלם, יש לכם הכלים ואת השולחן.

איתן כבל: אני מוכן להיות באמצע.

איתן כבל: תאמינו לי, בחקלאות הישראלית היום אני בהרבה דברים יושב באמצע, למרות שזה תפקידה של הממשלה בכלל.

איתן כבל: צביקה, אני כבר נהייתי חצי ממשלה.

<משה עמר: אתה רק צריך לעבור לצד הנכון.

<משה עמר: ..

איתן כבל: אם תגיד את זה עוד פעם, אני זורק אותך מפה.

איתן כבל: אתה בגלל "הצד הנכון", אתה מבין?

איתן כבל: אתה נמצא פה.

<קריאה: אין לנו חקלאות.

איתן כבל: אז תירגע, אז בוא לא נרחיב.

איתן כבל: בשורה תחתונה אני חושב שצריך לחבר את הדברים שצביקה אמר, את הדברים שצבי אמר ואת הדברים שאמר דוגי, ואפשר למצוא את השפה המשותפת.

איתן כבל: אני מוכן לנהל דיון מצומצם, שיהיו בו חברים נשיא התאחדות האיכרים דובי אמיתי שהוא באמת חבר שלי, גם אם אני לא מסכים אתו על הרבה מאוד דברים אבל הוא חבר שלי הרבה מאוד שנים, ואני את דוגי מכיר גם מההתכתבויות.

איתן כבל: דרך אגב, אין לי בעיה עם המאבק שהוא מנהל, זו זכותו.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם את המאבק שניהל ביקל אז במועצת הפרחים נגד אגרקסקו.

<קריאה: פשט את הרגל פעם שנייה.

<נועם בלום: הוא לא פשט את הרגל, גדעון ביקל איש עשיר מאוד.

איתן כבל: אגרקסקו.

<נועם בלום: הוא לא הצליח להיכנס לנעליים הגדולות שהשאירה אגרקסקו.

איתן כבל: חברים יקרים, אני לא פרשן, אל תיקחו אותי לפינה שאני לא רוצה להיכנס אליה.

איתן כבל: בסך הכול שאלתי שאלת תם, כי הרבה זמן לא שמעתי ממנו.

איתן כבל: אם היתה אי-הבנה, אני מקבל את מה שאתה אומר.

איתן כבל: לכן אני אומר שאני אזמן את צביקה, דובי ודוגי, אני אנסה לייצר אמנה בין כל החבורה הזו, על בסיס הדברים שאתה אמרת, אתה אמרת וצבי אמר, אבל אני הפעם באמצע.

איתן כבל: כשאני רואה את הדברים ברוח הזו ופתאום רואה שמישהו מתחיל לדבר אתי בשפה של עורכי דין, מבלי להיפגע מר פלס, אלא במקום שבאמת רוצים לתת את המענה.

איתן כבל: אני מבין ללבכם, אני מבין אבל תעזרו לי לעזור לכם.

איתן כבל: אם אני אראה מצדכם, דוגי, באמת שהולכים בקו, אני אלחם עבורכם.

איתן כבל: אני אומר לכם, לא יעזור לכם, מי שלא רוצה להיות במועצה, שלא יהיה.

איתן כבל: שמעתי שנים כמה המועצה הזו לא נחוצה, ואי אפשר בלעדיה, אני אומר לכם שאי אפשר בלעדיה.

איתן כבל: אפשר לשפר אותה, אפשר לתקן אותה, אפשר להגיד שצריך לעשות בחירות דמוקרטיות יותר מהיום ובואו נמצא את הדרך לעשות את זה, אבל אי אפשר לבוא ולהגיד שהיא "פארש".

איתן כבל: שמעתי את זה יותר מדי פעמים.

איתן כבל: אם אתם מוכנים שזה יהיה הכיוון, בבקשה.

איתן כבל: אם לא, בזבזתי את הזמן שלי.

איתן כבל: אני שם את זה על השולחן, ולו רק בשביל זה, שרן עשתה דבר גדול.

<קריאה: אבל תצרף אותה לוועדה גם.

איתן כבל: שרן יכולה לבוא מתי שהיא רוצה, זאת לא הבעיה.

איתן כבל: זה לא עכשיו סטטוס קוו פוליטי, כי ברגע שאתה אומר לי דבר כזה זה כאילו אתה לא סומך עלי שאני מספיק הגון כדי לקבוע.

איתן כבל: אני לא בא לכפות על אף אחד, אין לי שום סמכות בכל הדיונים כאן, בכל המאבקים שניהלתי.

איתן כבל: אני ניהלתי את הקרב הגדול עבור מגדלי הביצים בגליל – לא עשיתי את זה ממקום של סמכות.

איתן כבל: יכולתי להגיד: חברים יקרים, תודה רבה, יש לכם ממשלה, אתם הצבעתם עבורה, יש רוב מוחלט, לכו לריב איתם.

<עמרם ילוז: מר שמחון היה אז שר.

איתן כבל: מה, אנחנו עושים חפירות ארכיאולוגיות?

איתן כבל: נגמר, מת.

<צחי בן עיון: תצרף דור המשך לוועדה.

איתן כבל: בסוף יהיו הבנים של דור ההמשך ואחר כך נעשה ועדה – עזוב, דוגי מקובל עליך?

איתן כבל: צבי מקובל עליך?

איתן כבל: צביקה מקובל עליך?

<עמרם ילוז: מילה אחת, אני חושב שאני קצת מצפה מחברי הכנסת לשים דגש על נושא החקלאות בכנסת.

<עמרם ילוז: דור המשך אין.

<עמרם ילוז: מ-150 משקים, אין חמישה משקים ביבניאל.

<קריאה: אנחנו רוצים להודות לחברת הכנסת שרן על התמיכה שהיא נותנת לנו.