ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 326, 2016-08-09 12:00

איתן כבל: צהרים טובים, יום שלישי, פעמיים כי טוב.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, דובר, רשמת, חברותי וחברי חברי הכנסת, התכנסנו לדיון שהוא בהמשך להצעות לדיון מהיר של חברי הכנסת: מנואל טכטנברג, ישראל אייכלר, תמר זנדברג, רחל עזריה ועליזה לביא.

איתן כבל: זה הדיון השני המשותף לנו היום.

איתן כבל: ברשותכם, נאפשר למציעים, כפי שאנחנו נוהגים תמיד, להציג בקצרה את הדברים, וכמובן כל אחד מחברי הכנסת יוכל לדבר.

איתן כבל: אשתדל להוסיף, כמו בחנוכה, ולא לרדת, להיות בית הילל ולא בית שמאי.

איתן כבל: בבקשה, חברי מנואל טרכטנברג.

מנואל טרכטנברג: צהרים טובים, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים.

מנואל טרכטנברג: הנושא של תפקוד סיטי פס בירושלים הוא נושא מרכזי בחשיבותו בשל העובדה שהוא מהווה עורק תחבורתי מרכזי בעיר הבירה שלנו, ולכן העניין בו הוא לא רק לתושבי ירושלים אלא לכולנו, כנציגי ציבור.

מנואל טרכטנברג: קיבלנו מספר פניות במסגרת פניות הציבור, עם שורה של טענות על ליקויים לכאורה בתפקוד של סיטי פס, ליקויים שפוגעים בציבור הנוסעים, ואמנה אותם בקצרה: עניין הערך הצבור – לאמור, חוסר אפשרות להשתמש בכרטיס ערך צבור כדי לעבור מהרכבת הקלה לאמצעי תחבורה אחרים; מדובר על מכונות כרטוס מיושנות שמקשות על הנוסעים בעת הגעתם, ועל כן לעתים הם מפספסים את הנסיעה בשל כך; מדובר על כך שבשעות העומס יש צפיפות רבה ברכבות והתדירות, שהיתה אמורה להיות ארבע וחצי דקות, היא בפועל כשש דקות בשעות השיא; יש גם טענות לגבי יחס לא ראוי של חלק מהפקחים לנוסעים.

מנואל טרכטנברג: נטען שהם נוהגים כלפיהם בגסות רוח וגורמים להם לעוגמת נפש.

מנואל טרכטנברג: אלה הן הטענות.

מנואל טרכטנברג: מאז נפגשתי עם מנהל סיטי פס וקיבלנו גם בכתב וגם בעל פה הסברים.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לציין את הרצון הטוב שהם הראו ואת הרצינות הרבה שהתייחסו לטענות שלנו.

מנואל טרכטנברג: נשמע אותם ואז אגיב להסברים שיינתנו.

מנואל טרכטנברג: עד כאן.

איתן כבל: הדובר השני הוא חבר הכנסת אייכלר.

איתן כבל: אני מוכרח לומר שאם נחשפתי לעניינים הנוגעים לרכבת הקלה בירושלים זה דרכך, עם כל השאילתות שאתה לא מפסיק להעלות - - -

עליזה לביא: גם בפניות הציבור הוא עושה עבודה מאוד יפה.

איתן כבל: כן כן.

איתן כבל: אתה חוזר ומעלה, כמו קאטו ממש, את העניין הזה.

איתן כבל: בבקשה.

ישראל אייכלר: קודם כול, אני מתנצל שאני עושה את זה, זה פשוט מפני שאני מוטרד על-ידי הציבור.

ישראל אייכלר: יש לי פה תיק מלא רק על סיטי פס, של תשובות שאנחנו צריכים לקבל.

ישראל אייכלר: בדרך כלל התשובות הן שעל פי החוק ועל פי הנוהל הם צודקים.

ישראל אייכלר: יש לי חדשות בשבילכם: ממש לפני כמה דקות קיבלתי הודעה על עוד אזרח שעלה על הרכבת, ניגש למכונה, תיקף ושאל את הפקח אם הוא יכול לתקף פעמיים, כפי שעושים באוטובוס.

ישראל אייכלר: הפקח אמר לו: רד, בבקשה.

ישראל אייכלר: עשה לו את כל הטראומה ונתן לו 180 שקל קנס, על ניסיון לעשות.

ישראל אייכלר: הוא אמר: אבל שאלתי אותך.

ישראל אייכלר: אז הוא אמר: יש פה שלטים שאסור ואתה ניסיתי לתקף פעמיים, אז תשלם 180 שקל.

ישראל אייכלר: היום.

עליזה לביא: את זה עשו לבת שלי; פעם ראשונה בירושלים, הורידו אותה בשער שכם בלילה.

עליזה לביא: קרה לבת שלי.

ישראל אייכלר: כל הפניות שיש לי פה הם סיפורים דומים ומזעזעים.

עליזה לביא: זה לא סיפור, זה קרה לבת שלי בשעה 20:00, חושך.

ישראל אייכלר: טוב שחברת הכנסת מביאה מידע, כי אין דבר יותר קרוב.

ישראל אייכלר: אני לא נסעתי בסיטיפס, אני מודה ומתוודה.

ישראל אייכלר: כשיעשו מסלולים באזורים שלנו, אולי אז אסע.

ישראל אייכלר: הבאתי את זה כדוגמה אחת.

ישראל אייכלר: אני צריך לנסוע לצפון, גם בנושא תחבורה ציבורית, אז אולי לא אוכל לחכות עד הסוף ואני מבקש רשות להביא עכשיו את הדברים שלי.

איתן כבל: בבקשה.

ישראל אייכלר: קודם כול נתחיל בחיובי.

ישראל אייכלר: ההפתעה החיובית ביותר של סיטיפס ושל הרכבת היא שדיברנו על הבעיות של סלילת הרכבת, סבלנו עשר שנים, היו לנו טענות גדולות אל החברה ודובר על תביעות הדדיות של מיליארד שקל – של המדינה נגדם ושלהם נגד המדינה - ההפתעה הטובה לאזרחי ירושלים היא שצפינו שיהיו במקסימום 90,000 נוסעים ליום, אבל זה ייקח עוד עשר שנים עד שיחזירו את ההשקעה הגדולה, אבל מתברר ש-140,000 נוסעים בירושלים ביום.

ישראל אייכלר: זו הצלחה אדירה לפי כל קנה מידה.

ישראל אייכלר: אתה בטח נוסע במקומות אחרים בעולם - הקרונות ריקים בדרך כלל; פה הקרונות תמיד מלאים.

איתן כבל: יצא לי לנסוע כנוסע מזדמן כמה וכמה פעמים ותמיד היה מלא.

איתן כבל: אני לא זוכר אפילו שיצא לי לשבת.

ישראל אייכלר: עד כאן

ישראל אייכלר: החדשות הטובות – הרכבת נוסעת ברוך השם.

ישראל אייכלר: היה עוד משהו שחששנו ממנו מאוד – תאונות דרכים, כי אין גדרות.

ישראל אייכלר: אבל הקהל התרגל, וברוך השם והשם יעזור הלאה, שלא יהיו תאונות דרכים.

ישראל אייכלר: מכאן מתחילות הבעיות.

ישראל אייכלר: דבר ראשון, אנשים מתלוננים בלי סוף שכשהם עולים לרכבת הם מפחדים מאי הבנה.

ישראל אייכלר: הם חשים פחד, לא ממחבלים אלא מפקחים.

ישראל אייכלר: מישהו סיפר שכשהוא קונה כרטיס במכונה, כתוב שם: אפס נסיעות.

ישראל אייכלר: הוא עולה והוא לא יודע אם אפס נסיעות פירושו שזה חד-פעמי – זה באמת הפירוש - או שתיכף יעלה פקח ויגיד לו שלא תיקף, כי כתוב אפס נסיעות.

ישראל אייכלר: את זה אמר לי אדם כשהייתי בדרך לפה.

ישראל אייכלר: יש תחושה של פחד, ונראה לי שההכנסה הגבוהה ביותר של סיטיפס זה הקנסות - כמעט אין תלונה שאתם מוותרים על ה-180 שקל.

ישראל אייכלר: רוב האנשים שאתם קונסים הם אנשים שלא ידעו או שהם פעם ראשונה או שהם קשישים.

ישראל אייכלר: אביא לך, אדוני היושב-ראש, רק תלונה אחת של קשישה אחת שהגיעה מבית-שמש ל"הדסה" כדי לעשות טיפול בעיניים שלה.

ישראל אייכלר: לא אקרא את כל המכתב שלה, רק אביא את מה שהיא מעידה.

ישראל אייכלר: היא חזרה עם חברה מ"הדסה" ועלה לאוטובוס ומהאוטובוס לרכבת.

ישראל אייכלר: החברה אמרה לה שלא צריך לתקף עוד פעם כי היא רק מדלגת – עוברת שוב לאוטובוס – והיא במסגרת ה-90.

ישראל אייכלר: כך יעצה לה החברה, קשישה כמוה שבאה מ"הדסה", שלא צריך לתקף.

ישראל אייכלר: הגיעו שתי פקחיות, כך היא כותבת.

ישראל אייכלר: פקחית אחת ניגשה לחברה שלה ואמרה: גברת, למה לא תיקפת?

ישראל אייכלר: אז היא אמרה: כי אני רק מדלגת, אני עוברת.

ישראל אייכלר: היא קיבלה את ההסבר כי היא ראתה שהיא לא גנבה, היא בתוך ה-90.

ישראל אייכלר: למזלה הרע של הגברת שהתלוננה, פקחית שניה אמרה לה: גברת זה לא מעניין אותי, לא תיקפת - יש לי פה את השם של הפקחית.

ישראל אייכלר: הגברת ניסתה להביא את ההסבר, "אך לצערי, אטמה ליבה ואוזניה לשמוע.

ישראל אייכלר: ביקשתי ממנה, התחננתי, שאני מגיעה עכשיו מהדסה ולא היה בכוונתי להערים, חלילה.

ישראל אייכלר: ניתן לי מידע בשוגג.

ישראל אייכלר: למרות שביקשתי להעביר את הכרטיס בו ברגע, כמו שעשתה המבקרת האחרת מול חברתי, לא הסכימה.

ישראל אייכלר: אינני מצליחה להבין את האטימות האנושית, מדוע עובדי ציבור נכבדים כאלה אינם מקשיבים לקולם של האזרחים.

ישראל אייכלר: עוגמת הנפש, ובעיקר הבושה שעברתי מול קהל הנוסעים" – מדובר באישה מכובדת, מבוגרת – "אשר היו סביבנו, אינני מסוגלת אפילו להעלות על הכתב את אשר עברתי באותם רגעים מיותרים.

ישראל אייכלר: אני מצפה לאוזן והבנה מכם, שכן עלות קנס מטורפת כמו זו שקיבלתי אין ביכולתי לשלם.

ישראל אייכלר: כל המתרחש התרחש בשוגג ובלי כוונה לפגוע באיש חלילה.

ישראל אייכלר: אני מצרפת את פרטי הנסיעה ואישורים רפואיים שמעידים כמאה עדים".

ישראל אייכלר: מה היתה תשובת חברת סיטיפס?

ישראל אייכלר: ואני בטוח שהתשובה שלה היא נכונה ומדויקת.

ישראל אייכלר: "מנסיבות האירוע עולה כי נסעת ברכבת הקלה בלי שהעברת את כרטיס הנסיעה שהיה ברשותך, בניגוד לחובת התיקוף הקבועה לפקודת מסילות הברזל [נוסח חדש], התשל"ב-1972, להלן "הפקודה".

ישראל אייכלר: מביאים לי גם פסק דין מבית-המשפט העליון בתביעה ייצוגית אחרת, שזה חוקי.

ישראל אייכלר: רבותי, סיטיפס, אני יודע שזה חוקי.

ישראל אייכלר: לא חשבתי שאתם עוברים על החוק, אבל אתם פשוט יוצרים מצב שאנשים פוחדים לעלות לרכבת הזאת.

ישראל אייכלר: היחס האנושי של הפקחים שם הוא בלתי נסבל.

ישראל אייכלר: כל אחד מהמכתבים האלה – לחלק מהם, אגב, לא קיבלנו תשובות במשך כמעט שנה - אומרים שיש פה בעיה.

ישראל אייכלר: בעיה נוספת - העניין של הכרטוס, הערך הצבור שהזכיר פרופ' טרכטנברג.

ישראל אייכלר: חברה שמשקיעה מיליארדי שקלים ברכבת איננה מסוגלת לקנות מכונות חדשות תוך חודש ולתאם את זה עם האוטובוסים וחברות התחבורה הציבורית?

איתן כבל: אני זוכר את אחת השאילתות שהגשת, ואם אינני טועה, אפילו השיב לך שר התחבורה מעל הדוכן, שאוטוטו זה יהיה.

איתן כבל: לדעתי, זה כבר היה אמור להיות מסודר.

ישראל אייכלר: ועכשיו קיבלתי מכתב שהם מקווים שב-1 בינואר 2017 - - -

איתן כבל: את זה אמר לי גם המנכ"ל.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, עוד שישה חודשים תושבי ירושלים יפסידו כסף.

ישראל אייכלר: מה הסיבה שהאזרח צריך להפסיד כסף ולחברה אסור להפסיד אגורה?

ישראל אייכלר: החברה אומרת: אני לא יכולה לקנות מכונות כסף, אז האזרח צריך להפסיד כסף.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי היא לא התארגנה, ומדובר בחברה שסללה פסי רכבת במיליארדים.

ישראל אייכלר: אז הגברת הזאת – וזו לא אחת, זה עשרות אנשים, גם שלא מתלוננים.

ישראל אייכלר: מכונות הכרטוס בחוץ, אנשים עומדים ומחכים.

ישראל אייכלר: עצם העובדה שהם לא יכולים להביא מכונות בערך הצבור זה עוול אחד שחייבים כבר לתקן.

ישראל אייכלר: אדוני יושב-ראש הוועדה, יש לו כוח להגיד לא ב-1 בינואר אלא ב-1 בספטמבר או באוקטובר זה כבר יהיה.

ישראל אייכלר: לגבי המכונות המקולקלות בחוץ – אם יש קלקול במכונה, שהחברה תפסיד את זה ולא הנוסע.

ישראל אייכלר: עד כאן.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: קודם כול, יישר כוח על הדיון בפגרה.

איתן כבל: יישר כוח לכם.

רחל עזריה: אנחנו יודעים שהצפיפות בכבישים במדינת ישראל היא אחת הגבוהות בעולם והדרך להתמודד עם זה היא תחבורה ציבורית.

רחל עזריה: איך עושים תחבורה ציבורית טובה?

רחל עזריה: יש כמה עקרונות מאוד חשובים: צריך שהיא תהיה מאוד יעילה, שהתדירות תהיה מאוד גבוהה ושתהיה קישוריות – כלומר שיהיה אפשר לעבור מאמצעי תחבורה אחד לשני.

רחל עזריה: סיטיפס - אין ספק שיש הרבה מאוד נוסעים, אבל אני חושבת שכל היעילות וההתנהלות, זה הדברים שאנחנו צריכים לדבר עליהם.

רחל עזריה: דבר ראשון שאני רוצה לציין, שציין אותו מנו, זה נושא הצפיפות.

רחל עזריה: יש צפיפות עצומה בקרונות וצריך עוד קרונות.

רחל עזריה: זה אמור לשמח אותנו, אבל סיטיפס לא מזמינה את הקרונות, אנחנו לא יודעים מתי הם יגיעו.

רחל עזריה: אנחנו צריכים לוחות זמנים.

רחל עזריה: הכי גרוע שאם מנסים לעלות עם עגלת תינוק גם חוסמים את הדרך, גם כולם כועסים.

רחל עזריה: מה לעשות, גם תינוקות בני יומם צריכים לנסוע ברכבת הקלה ולהגיע ממקום למקום, לא יכול להיות שזה הופך להיות לזירת התגוששות בין הנוסעים כי צפוף מדי ואין מספיק מקום לכולם על הרכבת הקלה.

רחל עזריה: הנושא השני הוא מכונות הכרטוס והתיקוף.

רחל עזריה: בהמשך למה שחבר הכנסת אייכלר אמר, והוא אמר דברים נכוחים וחשובים, מה שקורה היום זה שאם המכונות מקולקלות, לא רק שזה מושת על הציבור אלא חברת סיטיפס מרוויחה מזה, כי הסיכוי שהיא תוכל לתת קנסות גבוה יותר.

רחל עזריה: יכול להיות שאפשר לחשוב על מהלך מה קורה אם המכונה לא פועלת, בטח שכל נושא הקנסות בלתי סביר.

רחל עזריה: אנחנו צריכים התחייבות ללוח זמנים: מתי יהיו מכונות חדשות, מתי יהיו עוד מכונות.

רחל עזריה: החוויה שמכונה אחת לא עובדת ויש מכונה שניה, ודפיקות הלב של מה יקרה אם גם המכונה השניה לא תעבוד, הרכבת מתקרבת ולא יודעים אם אפשר לעלות או אי אפשר לעלות.

רחל עזריה: עליזה, סיפרת על הבת שלך.

רחל עזריה: כשהתכוננתי לדיון ישבתי בלשכה והעוזרת שלי סיפרה סיפור מאוד דומה.

רחל עזריה: היה לה הכרטיס מהאוטובוס, היא עלתה אתו לרכבת הקלה והיא חטפה קנס.

רחל עזריה: היא אומרת: אני שומרת חוק, אני אף פעם לא עושה דברים שאסור לעשות אותם.

רחל עזריה: איכשהו בסיטיפס הנחת העבודה היא שאתה עבריין.

רחל עזריה: הגיעה אלי תלונה של זוג תיירים.

רחל עזריה: בכל מקום בעולם, אם רוצים לעלות לטראם או לרכבת קונים עשר נסיעות ומעבירים לשני אנשים או לשלושה אנשים, כמה שצריך.

רחל עזריה: הם העבירו לשני אנשים – הם מדברים רק ספרדית, הם לא הבינו בכלל מה אומרים להם, הם לא הבינו מה לא בסדר במה שהם עשו.

רחל עזריה: הפחד שכשמגיעים לסיטיפס אי אפשר לדעת אם הכול יהיה בסדר.

רחל עזריה: רואים את האנשים עומדים עם מבט שאומר: רק שלא ייגשו אליי.

איתן כבל: כנראה אנשים לא מסתכלים שם בעיניים כי אולי זה פקח.

רחל עזריה: גם יש כל מיני קבוצות בפייסבוק שאומרים שם שלא חייבים לתת את תעודת הזהות.

רחל עזריה: בירושלים זה עניין מאוד גדול.

רחל עזריה: דבר נוסף הוא העניין של הערך הצבור.

רחל עזריה: אנשים רוצים לשים כסף כדי להטעין כרטיסייה ולא רק לקנות אותה, כי אז צריך כרטיסייה לכל דבר בנפרד.

רחל עזריה: לי, למשל, יש כרטיסייה שקניתי בתל-אביב בהתחלה ואי אפשר להשתמש בה.

רחל עזריה: אז אנחנו צריכים התחייבות של סיטיפס, כי במקומות שונים בארץ זה כבר קרה ועם סיטיפס עוד לא.

רחל עזריה: אנחנו רוצים לדעת מתי זה קורה.

רחל עזריה: ואני חוזרת על זה - אני חושבת שזה מאוד חשוב, כבוד היושב-ראש:

רחל עזריה: על כל דבר אנחנו רוצים לוח זמנים.

רחל עזריה: אנחנו נשמע פה הרבה תשובות של ככה וכאלה, אבל אנחנו צריכים לדעת מתי כל דבר יקרה.

רחל עזריה: עוד דבר שהייתי מבקשת לדעת זה מתי יהיו השלוחות של הקו האדום של הרכבת הקלה.

רחל עזריה: אנחנו מבינים ששלב ראשון זה הדסה עין כרם מצד אחד ונווה יעקב בצד שני, וגבעת רם והר הצופים.

רחל עזריה: אנחנו רוצים לדעת מתי כל דבר יקרה, מה לוחות הזמנים, כדי להקל על התושבים.

רחל עזריה: נושא אחרון שאני רוצה להעלות, שהוא לא פניות ציבור אבל אני עדיין רוצה לשמוע, זה נושא עמק רפאים.

רחל עזריה: אנחנו מקבלים המון פניות מבעלי עסקים בעמק רפאים.

רחל עזריה: הם מאוד חוששים שזה יהיה כמו בתל-אביב, שהם ימצאו את עצמם פתאום בלי פרנסה ובלי עסקים בגלל שכל הרחוב הולך להתהפך בשביל עבודות הרכבת הקלה.

איתן כבל: יש לי הרגשה שזה יהיה אותו דבר.

עליזה לביא: אבל שם עשו התראה.

עליזה לביא: מה יקרה?

עליזה לביא: אין שום תכנון, אין שום דבר.

רחל עזריה: הם אומרים: אין לנו שש שנים לשרוד בתוך עסקים.

רחל עזריה: לא היה שום שיתוף ציבורי אתם, היה שיתוף ציבורי עם רחובות אחרים.

רחל עזריה: אנחנו מבקשים שיישבו אתם.

איתן כבל: לצערי, אתמול ניהלנו דיון – ולא ראשון - בעניין הדייגים.

איתן כבל: אין חולק שצריך לשנות את הרגלי הדיג כדי שהים יבריא ויחזור לעצמו, אבל בוקר אחד להגיע ולהודיע לאנשים שזה מקור פרנסתם, שמרגע זה שלושה חודשים מפסיקים את הדיג – מה?

איתן כבל: מי?

איתן כבל: למה?

רחל עזריה: אז אנחנו צריכים לדעת כמה שיותר לוחות זמנים לכל אחד מהנושאים, וגם הנושא של עמק רפאים - איך מתכוונים להתמודד עם זה?

רחל עזריה: האם נפגשו אתם?

רחל עזריה: האם יש תוכנית אמיתית, אלטרנטיבה?

איתן כבל: בסדר, תודה.

איתן כבל: בבקשה, חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

עליזה לביא: זה דיון שני שלנו הבוקר.

עליזה לביא: אני רוצה למקד את הדיון: אנחנו נמצאים ממש ערב חידוש החוזה בין סיטיפס לבין המדינה.

עליזה לביא: זה מה שאני מבינה.

איתן כבל: למשה לא ידוע מזה.

<משה אמסלם: חוזה להארכת השלוחות של הרכבת הקלה.

<משה אמסלם: הסכם הזיכיון של חברת סיטיפס נחתם ל-30 שנה, עברו ארבע שנים.

איתן כבל: אתה מדבר על השלוחות.

<לאה ורון: לא לכך התייחסה חברת הכנסת עליזה לביא.

<משה אמסלם: אני מניח שאת מתכוונת למשא ומתן שאנחנו עושים חברת סיטיפס - - -

איתן כבל: להרחיב להם את תחום השיפוט או ההתנהלות.

עליזה לביא: לא אחזור על הדברים של חבריי, אנחנו רוצים להתקדם.

עליזה לביא: אנחנו בזמן שאולי אפשר לקרוא לו שעת חסד.

עליזה לביא: יש פה עוולות קשות; המדינה מבקשת להקל, לשפר, לאפשר מעבר יותר נוח, נכון ומהיר בתוך עיר.

עליזה לביא: מצד שני, המבצע מאמלל אנשים.

עליזה לביא: מאמלל.

עליזה לביא: למצוא ילדה בשער שכם עומדת ובוכה בפעם הראשונה שהיא מגיעה לירושלים עם חברה, ולשתיהן נלקחת תעודת הזהות.

עליזה לביא: אומרים אנשים ברכבת לפקחית: מה את רוצה מהן?

עליזה לביא: יש להן כרטיסים ביד.

עליזה לביא: זו פעם ראשונה שהן בירושלים.

עליזה לביא: עומדת פקחית ומורידה אותן בחושך בתחנה לא מוכרת, לא ידועה, וגם לוקחת להן את הכרטיס.

עליזה לביא: היא לא משאירה להן את הכרטיס, לקחה להן אותו.

עליזה לביא: זו חזירות, זו נבזות, זה גועל נפש וזה לבטל חוזה עם המפעיל.

עליזה לביא: ככה לא מתנהגים.

עליזה לביא: לא עושים את זה לקשישים, לא עושים את זה לנכים, לא עושים את זה לנשים עם עגלות כי הקרון צפוף ואי אפשר להגיע או שלא יודעים לקרוא את השלטים או שהשלטים מוסתרים.

עליזה לביא: מה, לא למדנו מהעולם?

עליזה לביא: אנחנו לא יודעים איך להתנהל?

עליזה לביא: אנחנו לא מטיילים במדינות בפעם הראשונה ונוסעים ברכבת?

עליזה לביא: נוסעים משדה התעופה אל מרכז העיר ברכבת התחתית יש שלטים מאירי עיניים, יש אנשים שמסבירים.

עליזה לביא: מה הבעיה לשים עוד פקחים שרואים אנשים שקשה להם או ילדים ולהסביר להם, לפחות בתחנות המוצא הראשונות, בתחנה המרכזית?

עליזה לביא: אי אפשר לפתור את הבעיה?

עליזה לביא: חמש שנים אתם נמצאים בעיר ורואים את הטענות חוזרות, אז אחת מהשתיים: או שאתם סתומים ולא רשאים להמשיך את זה או שזה כלי כלכלי שלכם להרוויח מאנשים קשי יום כסף.

עליזה לביא: אני לא מצליחה להבין למה העניין הזה לא נפתר.

עליזה לביא: הרי המצוקה הזאת חוזרת ועולה, אם זה בשאילתות, אם זה בוועדה לפניות הציבור, אם זה אצל אדוני, אם זה אצלנו, כמקבלי פניות ציבור או כאזרחים שנוסעים – זה קרה לבת שלי.

עליזה לביא: אז למה זה ממשיך?

עליזה לביא: אי אפשר לתת מענה?

עליזה לביא: זה כשל של הציבור.

עליזה לביא: אנחנו מכשילים עיוור - בפני עיוור לא תיתן מכשול.

עליזה לביא: זה קורה כל יום, כל היום ואתם נהנים – חשבון הבנק שלכם תופח.

עליזה לביא: אז אנחנו עכשיו בשעת זמן ורצון, אי אפשר להמשיך ככה.

עליזה לביא: אנחנו לא יכולים להמשיך ככה.

עליזה לביא: אין ערך ברכבת הקלה אם זאת ההתנהלות.

עליזה לביא: מכונות כרטוס אפשר ליישם.

עליזה לביא: שר התחבורה במדינת ישראל אומר שאפשר לעשות את זה.

עליזה לביא: הצפיפות הבלתי נסבלת בקרונות והקשר בין הדברים - אני לא סתם אומרת שזו שעת רצון, זו שעת רצון לתקן.

עליזה לביא: אני מבקשת לדעת למה והאם זה נכון שפקחים אצלכם מקבלים תגמול או בונוס על כל דוח שהם מביאים.

עליזה לביא: אני מבקשת לקבל תשובה גם לזה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: לפני שאתן לכם להשיב ידבר חבר הכנסת אורי מקלב, אחריו חבר מועצת העיר ירושלים איתי גוטלר, אחר כך החבר'ה של 15 דקות – אחד מכם, יוסי או גיל – ואחרון הדוברים יהיה רוחקין מהמועצה לצרכנות.

איתן כבל: אבל חברים, שלא יהיה כל המוסיף גורע אלא שנוכל להיות ממוקדים שנאמרו כאן.

ישראל אייכלר: אני מתנצל שאני צריך לצאת.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: חברי חברי הכנסת, אני מודה לכם על ההצעה לסדר, ולך, אדוני היושב-ראש, על היענותך לעשות את זה בתקופת הפגרה מכיוון, שכרגיל, לנגד עיניך לא סיטיפס ולא משרד התחבורה אלא 140,000 נוסעים שנוסעים כל יום ברכבת – זה מספר לא קטן – שלהם אנחנו דואגים.

אורי מקלב: עכשיו, בתקופת החופש, השימוש ברכבת הולך וגובר וגם מספר הדוחות הולך וגובר.

אורי מקלב: אם סיטיפס מנסים להציג מצג שרוב הנוסעים קבועים, הרי שבתקופת החופש דווקא חלק גדול מהנוסעים הם מזדמנים ושם נתקלים בבעיות יותר קשות, כי הנוסעים הקבועים אולי כבר למדו את תחלואי הרכבת הקלה ויודעים איך להתגבר עליהם.

אורי מקלב: אתחיל במענה של שר התחבורה לשאילתה של חבר הכנסת משה גפני, ששאל מה עם הערך הצבור בירושלים.

אורי מקלב: ב-2010 הוא אומר: למרות הבטחות חוזרות, בחלוף חמש שנים ברוב הקווים אין אפשרות לשלם בערך צבור.

אורי מקלב: הוא שואל מה פשר העיכוב.

אורי מקלב: שר התחבורה עונה ב-30 בנובמבר 2015:

אורי מקלב: יישום הערך הצבור במטרופולין ירושלים מתעכב עקב קשיים טכנולוגיים ברכבת הקלה – הרכבת הכי חדישה – שאנו פועלים לפתירתם בהקדם.

אורי מקלב: הוא גם אומר:

אורי מקלב: אנו פועלים לכך שיישום הערך הצבור בסיטיפס יקודם במהלך הרבעון הראשון של 2016.

איתן כבל: זאת התשובה שהקשבתי לה כשהוא השיב.

אורי מקלב: והנה, אנחנו נמצאים כבר ברבעון האחרון של 2016 ועדיין הערך הצבור לא מיושם ברכבת הקלה.

אורי מקלב: זה לא שהערך הצבור לא פועל; במערכות תחבורה ציבורית זה כן פועל, וברכבת הקלה הוא לא פועל.

אורי מקלב: הפער הזה הוא מה שגורם לקשיים.

אורי מקלב: אני פונה למשרד התחבורה: לא יכול להיות שתפעילו מערכות בתחבורה הציבורית, שאפשר לתקף באוטובוס שני נוסעים באותו כרטיס רב-קו, וכשאתה מגיע לרכבת אתה לא יכול לעשות את זה ואתה עוד חוטף על זה קנס.

אורי מקלב: אתה נענש פעמיים: אתה צריך לשלם את מלוא המחיר בגלל שאתה לא יכול להשתמש בכרטיס ואתה חוטף על זה קנס.

אורי מקלב: איך יכול להיות?

אורי מקלב: מערכת ציבורית ממשלתית שמפעילה במקום אחד מערכת שעונה על הפרמטרים ומאשרת את התשלום בערך הצבור, מאשרת לתקף פעמים, וכשאתם מגיע לרכבת בהמשך - וזה קהל שבוי.

אורי מקלב: מספר הנוסעים ברכבת הקלה הוא לא רק בגלל שהשירות שניתן שם הוא הכי טוב, הם קהל נוסעים שבוי - אין דרך אחרת, סגרתם את האפשרות לנסוע באוטובוסים, אז כולם מתנקזים לכיוון הרכבת הקלה.

אורי מקלב: אני דווקא רוצה להפנות את דברי למשרד התחבורה ולא לסיטיפס.

אורי מקלב: מרוב השנים שאני מתעסק בזה למדתי שסיטיפס הם כיסוי הערווה – סליחה על הביטוי - של משרד התחבורה.

אורי מקלב: שמים את סיטיפס בפרונט; אין להם ברירה, הם לא יכולים לעמוד מול משרד התחבורה - הרי יש משפטים מולם, הרי הם צריכים לחדש את החוזה – והם מכסים ולא אומרים את האמת, מי דורש את הדוחות האלה, מי זה שלא מתקדם.

אורי מקלב: משרד התחבורה הוא הרגולטור, הוא המזמין את העבודה.

אורי מקלב: מה שחברי חברי הכנסת העלו באמת צועק לשמיים.

אורי מקלב: מערכת ציבורית חדשנית, שיצאה אחרי 2010, הסעה המונית מודרנית מאוד, יפה מאוד, מתמודדת עם כל מה שנעשה בעולם, וכל התמיכה מיושנת, איטית מאוד, לא מסונכרנת, לא חכמה - גם התיקוף ברכבות, גם המכונות לקניית כרטיסים.

אורי מקלב: אתם יודעים, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, שהשטר היחיד שאפשר להשתמש בו הוא שטר של 20 שקלים?

אורי מקלב: מעל זה אי אפשר.

אורי מקלב: באמת, 50 שקל זה שטר מאוד מאוד גבוה.

אורי מקלב: יותר מכך - אם תיתן מטבעות, יש מספר מסוים שהמכונה מסוגלת לספור.

אורי מקלב: אם יש לך רק 50 שקלים והמכונה לא מקבלת, אתה מצליח לאסוף כמה מטבעות בשביל לשלם 5.90, המכונה לא יכולה לספור.

אורי מקלב: זה נכון?

ישראל אייכלר: כן כן.

ישראל אייכלר: טוב שהזכרת, יש הרבה פניות בעניין.

ישראל אייכלר: אם אדם רוצה לתת שטר של 200 שקלים לנהג אוטובוס – הוא נותן לו; הרכבת המשוכללת סופרת רק 20 שקל.

אורי מקלב: זה פער שאי אפשר להבין אותו.

אורי מקלב: זה לא התחיל היום, זה כבר כמה שנים.

אורי מקלב: תגידו יעד, מתי הלו"ז שהמכונות האלה יצאו?

אורי מקלב: יכול להיות שהמכונות האלה יהיו כבר במוזיאון, אני לא יודע מאיפה קנו אותן בזול והסכמתם שהמכונות האלה יפעלו.

אורי מקלב: בתוך מערכת שמזינה את עצמה, איך יכול להיות דבר כזה?

אורי מקלב: מערכת אחת באוטובוסים ומערכת שניה ברכבת שהיא לא מסונכרנת ואנשים לא יכולים להשתמש בכל היתרונות שיש, מפסידים על זה כסף בגלל שאם אין ערך צבור צריך לקנות כרטיסייה, ועוד דברים שהם באמת אבסורדים.

אורי מקלב: לחבר הכנסת אייכלר יש תיק, לי יש – לא מעכשיו, ולאה יודעת את זה - שני קלסרים על דברים הכי מזעזעים שקרו במערכת הציבורית מול אנשים.

אורי מקלב: זו מערכת אכזרית מאוד, מערכת סדיסטית שפעלה נגד נוסעים ישרי דרך ותמימי דרך, לא אנשים שבאו לגנוב ולהתפלח לרכבת.

אורי מקלב: אנשים שגם אין להם עניין.

אורי מקלב: מדוע איך להם עניין?

אורי מקלב: כי יש להם כרטיס חופשי חודשי.

אורי מקלב: אדם שיש לו כרטיס חופשי חודשי או חופשי יומי, הוא לא מרוויח שום דבר בזה שהוא לא מתקף.

אורי מקלב: עטים על הנוסע בשניה.

אורי מקלב: אישה עולה עם עגלה עם ילד, היא רק הספיקה לשים את העגלה, אומרים לה: לא תיקפת.

אורי מקלב: אני באמת רוצה לשאול: מה ההנחיה שלכם לגבי הפקחים?

אורי מקלב: כמה זמן אתם נותנים לנוסע להתארגן?

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אנחנו עומדים היום בפני הסכם חדש.

אורי מקלב: מאסנו כבר בכל הדיבורים האלה.

אורי מקלב: אני לא אומר, יש שינויים, זה לא אותו דבר וסיטיפס עושה מאמצים.

אורי מקלב: אני פונה למשרד התחבורה: אנחנו לקראת הסכם חדש, וזה המחולל של הדיון המהיר הזה.

עליזה לביא: שעת רצון.

אורי מקלב: עכשיו זו השעה שיש אקזיט, אפשר לעשות מחדש.

אורי מקלב: איך יכול להיות שמשרד התחבורה מחדש כשברקע תביעה ענקית של מיליארד שקל?

אורי מקלב: איך זה יכול להיות?

אורי מקלב: נסו לשפר עמדות עכשיו, לקראת ההסכם.

אורי מקלב: משהו לא מסתדר לי; אתם לא מעלים שום דבר עם כל העיכובים שיש לכם.

אורי מקלב: אדוני, יש בדיחה שמספרת על אישה שרוצה להתגרש מבעלה.

אורי מקלב: היא עברה אצלו חיים קשים מאוד.

אורי מקלב: בסופו של דבר הצליחה לקבל את הגט והתגרשה ממנו.

אורי מקלב: לאחר כמה חודשים רואים אותם שוב נשואים.

אורי מקלב: שאלו אותה: מה קרה עכשיו?

אורי מקלב: היא אומרת: בשביל נישואים שניים זה כבר לא נורא.

אורי מקלב: אנחנו עכשיו לקראת נישואים פעם שניה.

אורי מקלב: לא מעמידים דרישות לשיפורים לפני זה?

אורי מקלב: אנחנו מסכימים לכל מה שקורה?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: המתקת את הגלולה.

אורי מקלב: הסיפור האמיתי בבדיחה הוא הפוך - על גבר שרצה להתגרש, אבל ידעתי שתתקפו אותי אז נזהרתי ושיניתי.

אורי מקלב: אנחנו, כוועדה, לא יכולים לאשר בלי תיקונים, בלי לוחות זמנים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: איתי, בבקשה, בקצרה.

<איתי גוטלר: קודם כול, אני מצטרף לברכות.

<איתי גוטלר: חברי הכנסת עזריה ומקלב נגעו בכל הנקודות הרלוונטיות בעיניי.

<איתי גוטלר: רק אוסיף שדי ברור שהציבור – גם מפניות רבות שאנחנו מקבלים כחברי מועצה - לא מרוצה מהשירות.

<איתי גוטלר: הוא לא מרוצה מהמהירות, לא מן האיכות, לא מן הזמינות, לא מן הטכנולוגיה בכל הרמות.

<איתי גוטלר: יש ארגונים שעוסקים בזה בשוטף שיכולים להרחיב על זה, כמו "15 דקות" ואגודת הסטודנטים שמקבלים את כל הפניות האלה.

<איתי גוטלר: ברמה האישית, כבר הפסקתי לספור את מספר הפעמים שפספסתי רכבת ליד עיריית ירושלים בגלל שהמכונה לא עבדה וכולם היו בתור במכונה, היה לחץ עצום והרכבת פשוט חלפה לה.

<איתי גוטלר: זה קורה כל הזמן, אנשים מתעצבנים מזה וזה פוגע בחוויה.

<איתי גוטלר: זה לא רק תושבים, גם תיירים רבים משתמשים בשירות הזה ומתבאסים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: "15 דקות", בבקשה.

<יוסי סעידוב: תודה רבה על הדיון ועל הידע שאתם מביאים אתכם בתקופת הפגרה.

<יוסי סעידוב: אנחנו מאוד מעריכים את הדיון הזה ואת הזמן שלכם.

<יוסי סעידוב: נגעתם בנקודות המאוד חשובות, ואני רוצה להתייחס לשלוש נקודות.

<יוסי סעידוב: נקודה ראשונה היא הצפיפות.

<יוסי סעידוב: הרכבת, כפי שנאמר, תוכננה ל-90,000 נוסעים בתדירות של 4.5 דקות בשעות השיא.

<יוסי סעידוב: היום אנחנו מדברים על כ-150,000 נוסעים ביום, כשהתדירות היא כל שש דקות.

<יוסי סעידוב: משרד התחבורה, יחד עם סיטיפס, המציאו מודל חדש שנקרא "המודל השטוח".

<יוסי סעידוב: לפי המודל השטוח, בירושלים תושבי העיר לא עובדים ולא הולכים לבית-הספר אלא יש שעות שיא כל היום – מ-7:00 בבוקר למשך כל היום.

<יוסי סעידוב: אנחנו, כנוסעים, מרגישים שהמודל השטוח הוא שגוי ולא נכון למה שקורה בירושלים.

<יוסי סעידוב: הצפיפות איומה ובלתי אפשרית, בייחוד בשעות הלחץ.

<יוסי סעידוב: את ההתייחסות לנוסעים כאל נוסעים שבויים אפשר לראות בצפיפות בסרטונים שנמצאים ברשת.

<יוסי סעידוב: אין מדידה מה היא צפיפות, ולנוסעים אין ברירה אחרת – אין שום קו אוטובוס שמתחרה ברכבת הקלה.

<יוסי סעידוב: הפתרון הוא רכישת קרונות נוספים.

<יוסי סעידוב: הפתרון הזה ברור לממסד ולמשרד התחבורה כבר מהיום הראשון שהרכבת נוסעת באופן מסחרי.

<יוסי סעידוב: יש התחייבות לקנות קרונות, אבל זה לא קורה.

<יוסי סעידוב: מיום הזמנת הקרונות ועד היום שהם יהיו על הפסים בירושלים יעברו 18 חודשים לפחות – שנה וחצי.

<יוסי סעידוב: אף קרון אחד לא הוזמן.

<יוסי סעידוב: דבר נוסף, סיטיפס מנהלת מערכת יחסים של סחטנות מול המדינה.

<יוסי סעידוב: כל ניסיון להכניס מכונות חדשות, אפילו כשהמדינה מעוניינת לרכוש אותן, סיטיפס דורשת כסף; כאשר מבקשים לפנות שלג מתוואי פסי הרכבת סיטיפס מגיעה עם סרגל ומודדת את גובה השלג ודורשת כסף על כל סנטימטר נוסף.

<יוסי סעידוב: זאת מערכת היחסים שבין המדינה לבין סיטיפס.

עליזה לביא: זה בהסכם, הסנטימטר של השלג?

<יוסי סעידוב: כן.

<יוסי סעידוב: הכול נמצא בהסכם.

רחל עזריה: וגם בשלג, הם האחרונים שלא עבדו; כולם עבדו ורק רכבת קלה עוד לא היתה.

<עוזאל ותיק: הפסקנו אחרונים והתחלנו ראשונים.

אורי מקלב: בשלג האחרון.

אורי מקלב: רחל מדברת על השלג הקודם.

<עוזאל ותיק: גם בשלג הקודם.

<יוסי סעידוב: אנחנו עכשיו בשלב שבו משרד התחבורה ומשרד האוצר - מדינת ישראל - עומדים להאריך את החוזה או בעצם לחתום אתם על חוזה חדש להארכת השלוחות.

<יוסי סעידוב: המדינה אומרת: אנחנו עושים הפרדה בין חברת סיטיפס הזכיינית, שמפעילה את הרכבת הקלה, לבין חברת סיטיפס הקבלנית, שיש לה ידע להניח פסים.

<יוסי סעידוב: יפה.

<יוסי סעידוב: אבל סליחה, אנחנו משלמי המיסים וחשבון הבנק של חברת סיטיפס הוא אותו חשבון בנק, זאת אותה חברה וזאת הזדמנות עבורנו, כנוסעים, ליצור את השינוי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אחרון הדוברים, רון רוחקין.

איתן כבל: בבקשה, בקצרה.

<רוני רוחקין: שלום, אני מהמועצה הישראלית לצרכנות.

<רוני רוחקין: אנחנו מקבלים תלונות רבות על סיטיפס, אבל רוב הטענות כבר תוארו בצורה יפה מאוד.

<רוני רוחקין: אתמקד בנקודה אחת, וזה הערך הצבור.

<רוני רוחקין: אמר חבר הכנסת מקלב את נקודת המפתח – לקוחות שבויים.

<רוני רוחקין: מאחר שקווי אוטובוס רבים בוטלו, לאנשים אין ברירה אלא להשתמש ברכבת הקלה, וכל הנושא של מעבר מקו לקו במהלך 90 דקות לא מתאפשר להם.

<רוני רוחקין: לא רק שלא מתאפשר להם, הם גם נאלצים לשלם כפול.

<רוני רוחקין: הדבר הזה מהווה עוולה צרכנית פר אקסלנס.

<רוני רוחקין: יתרה מזאת, הדבר לא מצוין בהבלטה בפרסומים.

<רוני רוחקין: מפרסמים את הערך הצבור בכל מקום והאפשרות, למשל, להטעין את הכרטיס שלי ב"אגד" על-ידי כרטיסייה או משהו כזה הוא בלתי אפשרי.

<רוני רוחקין: אפשר להטעין שם רק ברב קו.

<רוני רוחקין: כלומר, תושבי ירושלים גם לא נהנים משירות וגם נדרשים לשלם תשלום נוסף.

<רוני רוחקין: מה שאנחנו מבקשים, בעיקר ממשרד התחבורה ומהוועדה, זה פתרון שאולי יהיה זמני, אבל מיידי, שיאפשר לאנשים לבצע את ההמשך בין הנסיעות בטווח של 90 דקות.

<רוני רוחקין: כרגע לוחות הזמנים זה תחילת 2017.

<רוני רוחקין: כפי שהציג חבר הכנסת, זה אמור היה להיות כבר קודם, כך שאני מאוד סקפטי אם יהיה בתחילת 2017.

<רוני רוחקין: ודבר שני הוא שעד אשר יימצא הפתרון לזה, לתת לזה ביטוי בפרסומים.

<רוני רוחקין: לא לחינם הרבה צרכנים נאלצים לשלם את הקנסות האלה, כי הם לא מודעים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: גם אלי מגיעות תלונות.

איתן כבל: אקריא תלונה שהתקבלה מחברת הצוות בוועדה שלנו, כוכי.

איתן כבל: כשהיא מטעינה כרטיס יומי ברב קו זה תקף לכל היום בקווי האוטובוס; ברכבת הקלה צריך לשלם עבור כרטיס בכל פעם מחדש.

איתן כבל: אתה יכול להנהן כמה שאתה רוצה, זה מה שקורה לה.

<לאה ורון: זה מה שאמר הנציג של המועצה הישראלית לצרכנות.

איתן כבל: זה מה שקורה.

איתן כבל: אני מציע לך לעשות את הניסיון הזה בעצמך, אולי יסתבר לך שזה נכון.

<עוזאל ותיק: הוא אמר שאין פרסומים, וגם זה לא נכון.

<עוזאל ותיק: לא כל דבר צריך לקחת - - -

אורי מקלב: אם הציבור מקבל קנסות סימן שהוא לא - - -

איתן כבל: טוב, חברים.

איתן כבל: מי מציג את הדברים?

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: דיברת אתי אתמול.

איתן כבל: אני לא מכיר, אני שומע במשך כל התקופה את הסיפור הזה.

איתן כבל: אני מבקש: כן, לא, לוחות זמנים, יודע או לא יודע.

איתן כבל: עשה לי טובה, אנחנו בתקופת האולימפיאדה, אבל בלי כדרורים, לגמרי לעניין.

איתן כבל: אם לא – אעצור את הדיון, ברשותך.

איתן כבל: תודה.

<ירון רביד: קודם כול, אנחנו עובדים במסגרת של הסכם זכיינות.

<ירון רביד: במסגרת של הסכם זכיינות יש כללי עבודה בינינו לבין מזמין העבודה, שזה מדינת ישראל.

<ירון רביד: זה משפיע גם על הרבה מאוד מהנושאים שעלו כאן בהקשר לשיפורים, עדכונים ושדרוגים של המערכת.

<ירון רביד: בסופו של דבר, לפי השיטה שבחרה המדינה למכרז הפרויקט הזה, הפרויקט חוזר למדינה ולכן כל השינויים והשיפורים מבוצעים לפי החלטה של המזמין, שזו המדינה.

<ירון רביד: זה באופן כללי, כרקע.

<ירון רביד: לגבי הנושא של שביעות רצון הנוסעים - אנחנו דוגמים את עצמנו אחת לחצי שנה בסקר סטטיסטי, לפי כל הכללים.

<ירון רביד: גם המדינה בעצמה, דרך מערכות הבקרה שלה, בודקת אותנו.

<ירון רביד: התמונה שהוצגה פה - - -

אורי מקלב: יש שם שאלה לגבי שביעות הרצון?

אורי מקלב: אם אפשר להעביר לנו את זה, אדוני היושב-ראש, מאוד נשמח.

<ירון רביד: כן, אתייחס לזה.

<ירון רביד: לא אברח משום נושא.

<ירון רביד: הציונים הם מאוד טובים.

<ירון רביד: דרך אגב, יש שאלה ספציפית לגבי יחס הפקח והציונים הם גבוהים.

<ירון רביד: אני רוצה לתת את הפרופורציות שתבינו, אפרופו אותם 140,000 נוסעים - זה לא אומר שאין מקרים שבהם הפיקוח לא נהג כמו שצריך, ובמידה שיש דבר כזה אנחנו מטפלים.

<ירון רביד: כדי שתבינו את סדרי הגודל, פקחים שלנו פוגשים בסביבות 13,000–14,000 איש ביום, סדר גודל של כ-10% מהנוסעים.

<ירון רביד: אז אני לא יכול להבטיח שבכל 14,000 המפגשים האלה אין אף פעם התנהגות לא ראויה של הפקח, ואם זה המקרה – אנחנו מטפלים בו.

רחל עזריה: די, נו.

רחל עזריה: יש פה שיטה.

אורי מקלב: זה דבר נורמלי ש-10% מהנוסעים צריכים מגע עם הפקחים?

אורי מקלב: זה נשמע לך הגיוני?

רחל עזריה: האם זה נכון שיש להם בונוסים לפי דוח?

<ירון רביד: ממש לא.

<ירון רביד: הפקחים לא מתוגמלים לפי דוחות.

אורי מקלב: היא הנותנת, ש-10% מהנוסעים מגיעים לאיזה ממשק עם הפיקוח.

אורי מקלב: זה לא צריך להיות בכלל, אפילו לא אחוז אחד.

<ירון רביד: זו המערכת שהמדינה הורתה לנו להקים.

<ירון רביד: זו מערכת פתוחה, זו הפעם הראשונה שיש מערכת פתוחה בישראל, אין שום שערי בקרה - - -

אורי מקלב: גם באוטובוסים יש מערכות פתוחות, והם לא מתנהגים ככה.

אורי מקלב: יש פקחים באוטובוסים; אדם שיש לו חופשי-חודשי ולא תיקף, הוא לא ניסה לגנוב.

אורי מקלב: אז תגיד: גש לתקף.

אורי מקלב: אמא עם ילד על הזרוע שלה, עם עגלה, שיש לה חופשי-חודשי, תגיד לה: לא תיקפת.

אורי מקלב: גם אם בעיניך לא תיקפה לא מספיק מהר, אז תגיד לה: תיגשי, תתקפי.

אורי מקלב: היא הרי לא מנסה לגנוב לך, למה ההתנהגות האטומה והמנוכרת הזאת?

אורי מקלב: למה אישה שלא תיקפה, שלא ניסתה לגנוב, למה זה מיד עם דוח?

אורי מקלב: משרד התחבורה דורש ממך?

אורי מקלב: אתה תליין שלהם?

אורי מקלב: למה אתה מוכן להיות תליין שלהם?

אורי מקלב: אתה לא צריך להיות התליין שלהם.

רחל עזריה: זה לא עובר - - -

איתן כבל: לא היה לי ספק שלא יגיע המנכ"ל ויגיד: אתם צודקים, אנחנו מבקשים סליחה.

איתן כבל: זה אחרי חזון אחרית הימים.

אורי מקלב: יש מנכ"ל מצוין.

איתן כבל: אני לא מכיר ולא יודע.

איתן כבל: חברים, בעוד רבע שעה אני מסיים את הדיון, אני לא מתכוון שנשבות פה, אז אני מבקש שתאפשרו לו.

איתן כבל: גם לי יש סדרה של שאלות.

איתן כבל: אני ער לזה שפניות ציבור ממשיכות להגיע.

איתן כבל: אני אומר את זה תמיד, גם בנושאים אחרים כמו הדואר וכו': כשיש משבר – אנחנו מוצפים.

איתן כבל: זה לא יעזור – אתה תיתן לנו דוחות סטטיסטיים וסקרים, בסוף אנשים לא יושבים לכתוב מכתב ולחפור לחברי הכנסת רק כי בא להם, כי זה מקצוע.

איתן כבל: בדואר היה משבר, חברי הכנסת הוצפו.

עליזה לביא: חבילות ששלחנו לילדים לצבא הגיעו אחרי חודש.

עליזה לביא: אנחנו אזרחים בדיוק כמו כולם.

איתן כבל: אבל אתה מרגיש את השיפור, לא כי הם אמרו לנו בדואר שיש שיפור, אלא רואים - - -

רחל עזריה: הפסיקו להגיע תלונות.

איתן כבל: התלונות פחתו באופן משמעותי.

איתן כבל: זה עומד זה מול זה.

איתן כבל: הטענה של חברי הכנסת היא שצריך תיכף ארכיון מיוחד רק לתלונות שנוגעות לנושא.

איתן כבל: לכן, אני מבין את האמוציות, הן לא מנותקות מהמציאות, אבל אני מבקש - - -

<ירון רביד: ציינתי את זה גם קודם.

<ירון רביד: לא אמרתי שכל מפגש בין פקח לנוסע הוא מפגש מוצלח – אם לא שמעתי אותי קודם, אני חוזר.

איתן כבל: שמענו.

איתן כבל: הקשבנו.

<ירון רביד: ואם יש תלונה כזאת - היא מטופלת.

<ירון רביד: מעבר לזה, לפי החוק, במנגנון הקיים היום על חיוב מוגדל שמוטל על נוסע, יש אפשרות לנוסע להגיש השגה לוועדת השגות פנימית אצלנו.

<ירון רביד: דוגמאות שניתנו כאן מקודם לגבי מכשירי כרטוס או ולידטורים לא תקינים, זה בא בחשבון בדיון של ועדת ההשגות.

<ירון רביד: מעבר לזה, לפי החוק – פקודת הדרכים ומסילות הברזל - יש ועדת ערר מטעם המדינה שמפקחת עלינו, שהיא מוסד שיפוטי.

<ירון רביד: בפני ועדת הערר הזאת מוגשים עררים במידה שהנוסע סבור שהקנס הוטל שלא כדין.

איתן כבל: אני רוצה שתעביר לנו נתונים, כמה עררים הוגשו.

<ירון רביד: אין לי את זה כאן, אבל אשמח להעביר את זה.

<ירון רביד: הוועדה הזאת מנוהלת על-ידי המדינה.

איתן כבל: כמה עררים הוגשו, כמה עררים נמצאו מוצדקים.

איתן כבל: זה יכול לתת לנו סוג של קנה מידה.

<ירון רביד: נעביר את כל הנתונים האלה.

רחל עזריה: מאיפה אנשים יודעים על זה?

<ירון רביד: זה מופיע בחיוב המוגדל וזה מופיע בכל אמצעי הפרסום שלנו.

אורי מקלב: כמה דוחות נתתם בגלל הערך הצבור?

<ירון רביד: רק דקה, לא אברח גם מהערך הצבור.

איתן כבל: הוא יענה על הערך הצבור.

<ירון רביד: לגבי הנושא של הערך הצבור – צו הפיקוח על המחירים, שחתום עליו שר התחבורה, מחייב את כל המפעילים להיות ערוכים בינואר 2017 להפעיל את הערך הצבור.

<ירון רביד: כך נחתם הצו וכך הופץ לכל המפעילים.

<ירון רביד: משרד התחבורה, ושיקוליו עמו, החליט להפעיל בירושלים את הערך הצבור, הגם שהרכבת הקלה - - -

יעקב גיל: זה בכל הארץ, לא רק בירושלים.

איתן כבל: מר 15 דקות, אין לי 15 דקות.

<ירון רביד: משרד התחבורה, ושיקוליו עמו, החליט להפעיל את זה ביולי ויחד אתנו יצא לקמפיין גם בתחנות וגם באוטובוסים בשלוש שפות – עברית, ערבית ואנגלית – לגבי זה שהערך הצבור ייכנס לתוקף בעוד כמה חודשים.

<ירון רביד: לגבי ההפסד – כל הכרטיסיות האחרות, של חופשי-חודשי, שבועי, יומי וכו' נותנות בדיוק את אותה הנחה של הערך הצבור ואף נוסע לא נפגע.

<ירון רביד: זאת אומרת, כל נוסע שיש לו את הכרטיסיות האלה ברב קו יכול להשתמש בהן גם באוטובוס וגם ברכבת הקלה, ואין הסדר אחר.

<ירון רביד: לעת עתה, לפי החלטה של משרד התחבורה, הערך הצבור לא ביטל את הכרטיסיות האלה ולכן אף נוסע לא נפגע בצורה כלכלית.

<ירון רביד: הוא עדיין יכול להשתמש בכל הכרטיסים האחרים.

רחל עזריה: מה?

רחל עזריה: זה לא נכון.

יעקב גיל: יש אנשים שאין להם כרטיסייה.

רחל עזריה: אתה חייב לקנות כרטיסייה, זה בדיוק העניין.

<ירון רביד: התייחסתי לאנשים שיש להם כרטיסיות.

<ירון רביד: קצת קשה לי לדבר ככה.

איתן כבל: יעקב, אמנם שמך כשמו של חבר כנסת מכובד ממפלגתי, חבר הכנסת יעקב גיל זכרונו לברכה, אבל זה לא נותן לך - - - כאן רק חברי כנסת מתפרצים.

<ירון רביד: בינואר נהיה ערוכים עם הערך הצבור.

<ירון רביד: במסגרת השדרוג של מערכת הכרטוס, הדבר הנוסף שיתאפשר בחודש ינואר זה הנושא של מולטי-וולידציה – זאת אומרת, נוסעים שיגיעו מ"אגד" עם תיקוף רב פעמי על מספר נוסעים ב"אגד" יוכלו לתקף גם ברכבת.

<ירון רביד: זה עוד שינוי שאנחנו עושים בתוכנה.

<ירון רביד: לגבי מכונות הכרטוס – לא באתי להגיד שהכול אצלנו מושלם, אבל צוירה כאן תמונה כאילו מכונות הכרטוס תקולות כל הזמן.

<ירון רביד: זה ממש לא המצב.

<ירון רביד: בכל תחנה יש מספר מכונות כרטוס, וגם בעולם, אם אתה נתקל במכונת כרטוס לא תקינה אתה עובר לאחת אחרת.

<ירון רביד: לגבי נושא שדרוג מכונות הכרטוס - הנושא נמצא על שולחנה של המדינה והוא מחכה להחלטה שלה.

<ירון רביד: למיטב הבנתי, כפי שאני מבין את השיקולים של המדינה, זה גם קשור למה יקרה בהארכות והשלוחות בהקשר לאיזה מערכת רוצים שם וגם מושפע מהקווים הבאים.

<ירון רביד: ברגע שתהיה החלטה של המדינה נצא לפרויקט הזה.

<ירון רביד: את הפרויקט של הערך הצבור אנחנו עושים ביחד עם המדינה, בצורה טובה לטעמי.

<ירון רביד: התייחסות לגבי ההארכות והשלוחות – אני מציע שהמדינה תתייחס לנושא הזה.

<ירון רביד: דבר אחרון שאני רוצה להגיד בהקשר של המערכת שלנו כולה – זה שציינתי את סקר שביעות רצון לא אומר שאין דברים לשפר וזה לא אומר שאין מקומות שבהם אפשר לעשות את הדברים טוב יותר.

<ירון רביד: אבל אני חושב שהתמונה שצוירה כאן חוטאת למציאות וחוטאת לשביעות הרצון הרבה בסך הכול שיש לנוסעים.

<ירון רביד: אנחנו כל הזמן פועלים על מנת לשפר את עצמנו.

<ירון רביד: לגבי נושא הצפיפות בקרונות – התיאורים שהיו כאן רחוקים מהמציאות.

<ירון רביד: לגבי נושא שעות השפל – כן, המכרז המקורי הניח מודל של שעות שיא ושעות שפל ותדירות שונה של הרכבות.

<ירון רביד: 4.5 הדקות המפורסמות שמדברים עליהן כאן יוחסו רק לשעתיים ראשונות בבוקר.

<ירון רביד: בפועל, הביקוש הירושלמי – ואפשר לראות את זה בסקרים של תוכנית אב לתחבורה, שזה גוף שמפקח עלי מטעם המדינה – לאורך רוב שעות היום הוא פחות או יותר באותה רמה.

<ירון רביד: משעה 7:00 בבוקר עד שעה 18:00 בערב, מאוגוסט שעבר אנחנו נותנים כל שש דקות רכבת.

<ירון רביד: זה אומר שבממוצע בן אדם מחכה שלוש דקות.

<ירון רביד: אני רוצה להגיד לכם - זה אולי לא מסתדר עם מה שאנשים פה טוענים - גם בנושא של צפיפות יש שביעות רצון של נוסעים מאז שהפעלנו את התוכנית השטוחה.

<ירון רביד: יכול להיות שמישהו רוצה להיאחז באיזושהי טענה ישנה, אבל בשנה האחרונה זה לא רלוונטי.

<ירון רביד: היתה כאן הערה לגבי מקומות ישיבה - הרכבת הקלה לא מתוכננת לישיבה, ואפשר לראות את זה גם בעולם.

<ירון רביד: מרבית המקומות בה מתוכננים לעמידה.

איתן כבל: יש עמידה ויש עמידה.

איתן כבל: יש עמידה שאתה מושך את השני בצוואר - - -

<ירון רביד: זה לא המצב, חבר הכנסת כבל.

<ירון רביד: בשנה האחרונה, מאז שהפעלנו את התוכנית השטוחה, נושא הצפיפות השתנה לחלוטין.

איתן כבל: ירון, כשעושים סקר, אומרים: וואו, איזו תוצאה.

איתן כבל: אני תמיד אומר שסקר לא יכול לבוא בצורה כל כך מנוגדת למציאות; או שהמציאות לא נכונה או שהסקר לא נכון.

איתן כבל: בדרך כלל מה זה שאתה מרגיש.

איתן כבל: זה לא שאתה חושב שאתה במצב רע ופתאום תגיד: וואו, כולם חושבים עלי טוב.

איתן כבל: מה קרה בעצם?

איתן כבל: או הפוך.

איתן כבל: אני מנהל פה דיונים ואני גם לא מעט שנים פה, כבר הרבה זמן לא ראיתי קבוצה כל כך נכבדה ואמירה כל כך כואבת כמו שזה נעשה פה.

איתן כבל: אני שומע את התלונות האלה מאזרחים.

איתן כבל: אני לא סוקר ואני לא עובד בסיטיפס ואין לי גם דבר נגד הסיטיפס.

איתן כבל: בשונה מהחבורה כאן, שהם ירושלמים וחווים את החוויה הירושלמית, אני לא מכיר - ואני מתעסק עם הדואר ועם מה שאתה לא רוצה - כמו שאני מרגיש פה.

איתן כבל: אני מציע לך, לפני שאבקש את הנתונים, כי זה נשמע כאילו יש פה שתי קבוצות – אתה ואלה שתכננו לעשות לך אמבוש.

איתן כבל: ההבדל פה הוא מה אני מרגיש.

איתן כבל: לא הגשתי את הדיון המהיר הזה, אני רק יושב-ראש הוועדה שמנהל את הדיון, אבל אני יכול לומר לך שהדיון נוצר כאילו מדובר בשתי קבוצות שונות, שאחת באה עם המקלות ואחרת שאומרת אתם באים רק להרוס ושום דבר פה לא נכון.

איתן כבל: מן הצד יכול אדם כמוני להגיד: מה חברי הכנסת מבלבלים את המוח?

איתן כבל: ישב פה ירון, הציג, רק חסר למעלה הדובדבן - - -

<ירון רביד: לא לא - - -

איתן כבל: הרי בכל מערכת יש בעיות.

איתן כבל: הפער שמתקיים בין מה שאתה מתייחס לבין מה שחברי הכנסת – אלה שנמצאים פה ואלה שלא נמצאים פה - וחבר מועצת העיר ואחרים מתייחסים, זה כאילו מדובר בשתי פלנטות שונות.

איתן כבל: הכינה המנהלת המסורה והמקצועית של הוועדה רשימה של נושאים ושאלות שאני מבקש לקבל אותם בכתב בצורה מסודרת.

איתן כבל: קודם כול, אני רוצה לראות את סקר שביעות הרצון האחרון – את תוצאותיו וגם מי הכין אותו.

איתן כבל: אני רוצה להתרשם גם מהשאלות; אתה יודע איזו משמעות יש לשאלות.

איתן כבל: לפעמים כל השאלה היא תשובה.

איתן כבל: אנחנו מכירים את זה.

איתן כבל: זה גם יכול להיות נחמד, אתה יודע – להכין שאלות כדי לקבל כמה אני נהדר.

איתן כבל: זו גם יכולה להיות שיטה להגדלת האגו.

אורי מקלב: על סקרים כאלה אמר פעם בורג, אדוני היושב-ראש: מדבר סקר תרחק.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: לאה, תוציאי פניה מסודרת: לגבי מכונות כרטוס חדשות - היכן ימוקמו, רכישת כרטיסים ותיקופם, כמה זמן מרגע העלייה לרכבת חלה חובה לתקף את הכרטיס.

איתן כבל: תהיה פה סדרה של שאלות, שאני מאוד מבקש לענות עליהן מאוד ברור.

איתן כבל: לכל הדברים האלה ארצה תשובות.

איתן כבל: דרך אגב, כשעליתי לרכבת לא הסתכלתי על זה בעין בוחנת.

איתן כבל: הייתי צריך לעלות, נסעתי ואחר כך חזרתי לחניון.

איתן כבל: זה היה יותר פשוט וקל.

איתן כבל: במהלך החודש וחצי הקרובים אין לי ספק שאגיע עם המשפחה שלי, כמו תמיד, לירושלים לסיור.

איתן כבל: אעשה את כל התהליך הזה, והפעם במבט בוחן.

איתן כבל: אני גם ארשה לעצמי לשאול עוברים ושבים לשביעות רצונם, ואתן לך את הנתונים חינם.

<ירון רביד: בשמחה, ואתם גם מוזמנים כוועדה.

אורי מקלב: עשינו את זה גם.

איתן כבל: אם נמצא את עצמנו במצב כל כך קיצוני בתשובות שתיתנו לנו, לא תהיה ברירה, אלא נבוא בלי לתאם.

איתן כבל: אודיע לחברים שירצו להצטרף ונעשה יום כיף בירושלים.

איתן כבל: משה, אני רוצה לדעת מי מפקח על סיטיפס.

איתן כבל: דבר שני, קורה יותר מפעם אחת שיוצאים למכרז וסבורים ש-א', ב', ג', ד'.

איתן כבל: אבל היום אנחנו יודעים, בשונה מעבר, שבכל משא ומתן יש נקודות לשיפור שנובעות מדברים שלא ידעת אותם כשיצאת אל הפרויקט, והיכולת לדעת אותם היא רק אחרי שהפרויקט יצא לדרך.

איתן כבל: האם הטענות שמעלים כאן

איתן כבל: חברי הכנסת מוכרות לכם והאם גם אתם חווים את החוויה של תלונות מרובות?

איתן כבל: וכמובן, האם יש תוכנית אב לתחבורה?

<לאה ורון: האם תוכנית האב לתחבורה היא הגורם המפקח?

<לאה ורון: בתחבורה הציבורית, אנחנו יודעים שאחרי "ריבה" נבחרו שתי חברות לפיקוח על התחבורה הציבורית, די הרבה הודות לפעילותו הנרחבת של חבר הכנסת מקלב.

<לאה ורון: האם אותן שנבחרו, שזה "טלדור" ומגע"ר, מפקחות גם על הפעילות של סיטיפס או שיש גורם אחר שמפקח על הפעילות שלהם?

<משה אמסלם: קודם כול, יושב לימיני שמחה ולשמאלי צחי, שהם נציגים של יחידת המהנדס לתוכנית אב לתחבורה.

<משה אמסלם: על פי אותו הסכם זיכיון שדיבר עליו ירון, הם עושים את כל הפיקוח והבקרה על הנושא של סיטיפס, כולל חלק גדול מהמקרים שדיברנו עליהם.

<לאה ורון: תוכנית אב לתחבורה היא הגוף שבוחן זמני נסיעה, צפיפות ברכבות?

<משה אמסלם: מוציאים דוחות חודשיים, כמות של תקלות במכונות - - -

איתן כבל: האם כצעקתה או שסתם אנחנו יללנים וכל המתלוננים הם רק - - - ?

<לאה ורון: הדוחות שלכם מפורסמים באתר?

<צחי שטרסר: לא.

<צחי שטרסר: הדוחות שלנו נשלחים לנציגי המדינה.

<צחי שטרסר: יש את ה-JTPA, שזה מינהלת הפרויקט מטעם המדינה; במינהלת חברים משרד התחבורה, משרד האוצר ועיריית ירושלים.

<צחי שטרסר: יש דוחות חודשיים, שנשלחים אחת לחודש לגוף שאמרתי, ויש גם דוחות שנתיים.

איתן כבל: ועיריית ירושלים מרוצה מהביצועים?

<צחי שטרסר: אני מסכים עם ירון שתמיד יש מה לשפר.

<צחי שטרסר: אבל בגדול, למשל אם נדבר על השיפור של התוכנית השטוחה בשנה האחרונה, העירייה, אנחנו ומשרד התחבורה מרוצים בהחלט.

איתן כבל: עיריית ירושלים.

איתן כבל: עזוב אותי ממשרד האוצר ועזוב אותי מאחרים, לא שאני מזלזל חס וחלילה באף אחד מן הגורמים, אבל בסוף עיריית ירושלים היא זו שאמורה להיות הנציג של הציבור במערכות האלה; אם אקח את הפרוטוקולים שלכם, האם אני עלול, חס וחלילה, למצוא את נציג העירייה מגן על האזרחים ומעלה את התלונות?

אורי מקלב: שאלת שאלה מצוינת.

אורי מקלב: עיריית ירושלים פנתה לרכבת להאריך את שעות הפעילות.

אורי מקלב: הרכבת האחרונה שיוצאת מהר הרצל יוצאת ב-23:53, כשהאוטובוסים נגמרים ב-1:00 לפנות בוקר.

אורי מקלב: איפה הסנכרון בין האוטובוסים לבין הרכבת הקלה?

אורי מקלב: עיריית ירושלים פנתה ולא נענתה.

רחל עזריה: עיריית ירושלים יכולה להיות הרבה יותר אסרטיבית, כי עיריית ירושלים שותפה בתוכנית אב תחבורה.

רחל עזריה: אבל לצערי, הגיע חבר מועצה שהגיע מטעם פניות הציבור, איתי גוטלר, שהוא חבר מועצה מצוין, אבל אין פה נציג של העירייה עצמה.

רחל עזריה: לגבי תוכנית אב תחבורה, הרבה פעמים ההרגשה היא שלא באמת אפשר לדבר עם משרד התחבורה כי הם מפנים לתוכנית אב תחבורה, לא באמת אפשר לדבר עם העירייה כי מפנים לתוכנית אב תחבורה.

רחל עזריה: אבל בסוף לציבור אין באמת מי שמטפל, מי שאחראי.

איתן כבל: בבקשה.

<משה אמסלם: ברשותך, אקח חזרה את זכות הדיבור מצחי.

<משה אמסלם: אני משמש גם יושב-ראש של אותה מינהלת שנקראת JTPA- Jerusalem Public Transport Administration.

<משה אמסלם: זו מינהלת שהוקמה במיוחד לטובת הסכם הזיכיון הזה.

<משה אמסלם: הרכבת הקלה בירושלים היא הראשונה במדינה, ובמידה מסוימת כולנו מתגלחים על חשבונה.

<משה אמסלם: כשאתה מדבר על הפקת לקחים, אני כבר אגיד לך שהסכם כזה כבר לא יהיה.

<משה אמסלם: כל עוד מי שמשפיע זה החשב הכללי, אני ואחרים, ההסכם כמו שנולד שם, עם חוסר שליטה בשיפורים, בתוספות – לא יהיה.

<משה אמסלם: כל אחד מגן על האינטרסים שלו, אני מבין.

<משה אמסלם: התשובה שהקריא קודם חבר הכנסת מקלב לגבי מערכות הכרטוס זו תשובה שהצעתי לשר התחבורה בתשובה לשאילתה שלך - - -

אורי מקלב: לא שלי, של חבר הכנסת גפני.

<משה אמסלם: היינו בתהליך של ניסיון להחליף את כל מערכות הכרטוס בירושלים, מתוך כוונה להביא אותן כבר לדור הבא לקראת ההארכות, השלוחות, הקו הירוק וכל המערכת התחבורתית.

<משה אמסלם: לא הצלחתי, נכשלתי במשימה הזאת.

<משה אמסלם: לצערי, עברנו לתוכנית השניה.

<משה אמסלם: בהגינות של מנכ"ל סיטיפס, השתתפנו חצי-חצי ברכישה של האפשרות של ערך צבור.

<משה אמסלם: בסופו של דבר כולם נהנים מזה – גם הציבור, שאני מייצג אותו, וגם סיטיפס.

<משה אמסלם: היום אנחנו נמצאים במשא ומתן לתת עוד איזה פיצ'ר שיאפשר את המולטיוולידציה גם ברכישה בסיטיפס.

<קריאה: הרכישה של הערך הצבור.

<משה אמסלם: הרכישה של הערך הצבור.

<משה אמסלם: ב-1.1.2017 אנחנו מכניסים את סיטיפס לעולם המודרני הזה כשהיא קצת נכה - הם יכולים לזהות, הם לא יכולים למכור.

<משה אמסלם: אבל בגלל הרפורמה שהיתה בנושא התעריפים, חלק גדול מהמכירות כבר לא נעשה בסיטיפס אלא נעשה באוטובוסים.

<משה אמסלם: הכרטיס החופשי יומי מכסה את כולם, ערכים צבורים שיבואו מהאוטובוסים – שזה רוב הנוסעים - - -

<צחי שטרסר: יש קרוב ל-600,000 נוסעי תחבורה ציבורית ביום בירושלים.

<משה אמסלם: אז זה פי חמישה בערך.

<משה אמסלם: ב-1.1.2017 כן ניתן פתרונות, אבל פתרונות נכים.

<משה אמסלם: יש לי הצעת מחיר מירון לגבי שיפור נוסף שדיברתי עליו.

<משה אמסלם: זה שיפור יחסית זניח, שהוא - - -

איתן כבל: משה, מאיפה נובע חוסר היכולת שלכם לתת את המענים לעניינים שהעלינו כאן?

<משה אמסלם: אותו הסכם שמדבר עליו ירון הוא הסכם שכולנו כבולים אליו.

<משה אמסלם: אני לא יודע אם יש מישהו סביב השולחן פה שהיה מעורב בכתיבה שלו, גם לא ירון.

איתן כבל: אוקיי, יש מצב שכולנו יודעים שהוא מצב תקול.

איתן כבל: ברור שאילו היינו נדרשים להכין את המכרז היום הוא היה נכתב אחרת.

<משה אמסלם: דרך אגב, אנחנו מנצלים את בתל-אביב.

<איתי גוטלר: מאוד מנחם אותי...

רחל עזריה: כן, זה מאוד מנחם את הירושלמים.

רחל עזריה: תרומה שלנו לאומה.

איתן כבל: משה, מסתבר שדבר אחד לא למדתם - איך להתמודד עם בעלי העסקים שם.

איתן כבל: אבל זה דיון אחר, לא נפתח אותו.

איתן כבל: אני מקווה שהפקת הלקחים בעניינים האחרים יותר טובה מהפקת הלקח שלכם לגבי העסקים לאורך התוואי.

איתן כבל: אני כבר יודע לאן אתה הולך, אני כבר מבין את התשובה.

איתן כבל: אתה אומר שזה יהיה בסדר – לא כמו שאתם מצפים, אבל נשתדל, נשתפר, נעשה כל מאמץ.

אורי מקלב: אל תיתנו דוחות בינתיים.

איתן כבל: אני רוצה להבין ממך את הדבר הבא: בנסיבות שאתה מתאר, למה המדינה, שמבינה שההסכם כובל אותה, לא תגיד: אוקיי, ניכנס בינינו.

איתן כבל: אני יודע שאסור להרע את מצבה המשפטי של החברה, כי החברה רוצה להרוויח וכל דבר שאתה רוצה לשנות עולה.

איתן כבל: אני לא יכול לבוא אליה בטענות, אבל המדינה, מהבחינה של מתן שירות לאזרח, יכולה להגיד: אנחנו מבינים שיש מצב כזה, תיכנסו אתנו למשא ומתן.

איתן כבל: אולי המדינה תוסיף כסף; אולי למשל, כשאתם מנהלים את המשא ומתן להארכת השלוחות תגידו להם: אנחנו מוכנים לתת לכם איזושהי עדיפות במכרז אם תבואו אתנו בדברים ותשפרו.

יעקב גיל: זה הזמן שלכם.

איתן כבל: הרי ירון לא מתכחש.

איתן כבל: גם אם הוא עשה מזה ערבוב – ערבב אותנו – הוא פתח ואמר: זה ההסכם.

איתן כבל: מכיוון שההסכם הוא כזה, כל מי שמבקש לשנות אותו, שיידע שיש לזה מחיר.

איתן כבל: אני לא בא אליך בטענה דווקא בעניין הזה.

<ירון רביד: גם לא ניסיתי לערבב, כבוד היושב-ראש.

אורי מקלב: זה בשביל הביטוי.

<ירון רביד: התחלתי ואמרתי שאנחנו לא מושלמים ושיש לנו מקום לשיפור.

<ירון רביד: אני רק חושב שהועלתה פה תמונה קצת קיצונית.

רחל עזריה: בדיון אנחנו מעלים את פניות הציבור.

<ירון רביד: זה בסדר להעלות את הנקודות שטעונות שיפור - - -

איתן כבל: כשהבת של חברת הכנסת עליזה לביא נמצאת בלילה בשער שכם, זה - - -

<ירון רביד: זה לא סימפטי.

<ירון רביד: דרך אגב, היא הורדה בתחנת הטורים ולא בשער שכם.

<ירון רביד: זה רק בשביל הפרוטוקול.

רחל עזריה: מי שעושה טעות - גם לקחת לו את הכרטיס וגם להוריד.

רחל עזריה: מישהו שלא ידע איך מתקפים.

רחל עזריה: אי אפשר פשוט להוריד אותך.

<ירון רביד: חברת הכנסת עזריה, אמרתי שאנחנו לא מושלמים ויכול להיות שהטיפול במקרה הזה היה טעות.

<ירון רביד: אני חושב שהציגו כאן תמונה מעוותת.

איתן כבל: אתה יודע מה זה תמונה מעוותת.

איתן כבל: הרי האירוע לא פרץ.

איתן כבל: לפעמים מגיעים לכנסת אירועים שפרצו, כמו למשל, בשנה שעברה חגי תשרי פרצו למשרדי הממשלה.

איתן כבל: הם פרצו, אף אחד לא ידע שהם יגיעו.

איתן כבל: אותו דבר פה - הדיון הזה לא פרץ, הוא מתקיים.

איתן כבל: מה הייתי מצפה ממך?

איתן כבל: היית מקטין את הלהבה בשיח הזה לפחות ב-50% - הם לא היו מרוצים, הם לא הגיעו לפה בפגרה בשביל להיות מרוצים - אם היית מניח לנו פה סקר שביעות רצון; דבר שני, מספר תלונות.

איתן כבל: יכולת להגיד: לפני שנה היו 1,000, ירדו ל-200 – אני סתם ממציא מספרים; קנסות – ניתנו על כך וכך; תלונות על מכונות תקולות היו כך וכך ירדו לכך וכך; החברה לעררים – בשנת 2013 היה שיא של כך וכך, בשנה שעברה ירדנו.

איתן כבל: מה הדיון עכשיו?

איתן כבל: הדיון הוא על בערך.

איתן כבל: כמו שאמרתי בדיון הקודם, זה כמו התברברות בלילה במפה.

איתן כבל: שואלים: איפה אתה?

איתן כבל: אתה אומר: אני בערך פה.

איתן כבל: הדיון הוא על בערך – אתה בערך צודק, כמו שבערך לא כל התלונות שהעלינו הם בדיוק כמו שאנחנו מצפים שיהיו.

איתן כבל: אז הדיון הוא דיון בערך, ובמקום שהדיון בערך, אין לו ערך.

איתן כבל: אני מבקש לקיים דיון עם ערך.

איתן כבל: אני כבר מודיע לך, שתקבל ממני התייחסות.

איתן כבל: אני נותן לך שלושה שבועות.

איתן כבל: זה מספיק?

איתן כבל: תקבל חודש, כדי שנוכל לקבל את כל הנושאים וכל הטענות שמועלות.

איתן כבל: אני לא רוצה שתשלח לי את כל התשובות, גם אל תשלח לי את מכתבי התודה של כמה הייתם נהדרים.

רחל עזריה: וגם לוח זמנים לכל דבר.

איתן כבל: וגם לוח זמנים להתמודדות עם כל הדברים.

רחל עזריה: מתי מגיעים הקרונות.

איתן כבל: אני לא בא ממקום - - -

<ירון רביד: הזמנת הקרונות, כמו שאמרתי קודם, נעשית על-ידי המדינה.

רחל עזריה: אז מתי מגיעים הקרונות?

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, בתווך הזה שאתה מדבר עליו, וגם בארבעת השבועות האלה, יש אלפי נוסעים, אם לא עשרות אלפי נוסעים מתוך ה-140,000, שמשלמים פעמיים בגלל שלא נותנים מענה לערך הצבור.

<ירון רביד: הם לא משלמים פעמיים.

אורי מקלב: הם צריכים לקנות כרטיסייה מיוחדת.

<ירון רביד: הוא יכול להשתמש - - -

אורי מקלב: מי שלא יודע משלם פעמיים.

<ירון רביד: הוא לא משלם פעמיים.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, ירון, זה לא דיון פרטי.

איתן כבל: אני רוצה להציע שתסביר לו בחוץ - - -

אורי מקלב: אני יכול להסביר לו בעניינים האלה.

איתן כבל: אז תסביר לו, תשכנע אותו.

אורי מקלב: אני מקבל פניות ציבור יותר ממה שהוא מקבל.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תן לי 15 שניות לספר לך סקופ.

אורי מקלב: לא רציתי להגיד אותו, אבל לכבוד הדיון הזה ולכבוד הפערים שיש במה שאמרו פה, אתן לך סקופ אחד שנודע לי אתמול.

אורי מקלב: סיטיפס – לדעתי זה משרד התחבורה, בהנחיה שלהם - הגישו ערר על החלטות של ועדת הערר הסטטוטורית, כפי שהוא אמר, שקצת הקלו בדוחות של האנשים.

אורי מקלב: אתם הגשתם ערר לבית המשפט על הערר של האנשים.

אורי מקלב: אתה קורא פה לנוסעים להגיש עררים – בערר שהמדינה הקימה בחוק, שאנחנו עשינו כאן בכנסת, ועשתה קצת איזון שאומר שמי שיש לו כרטיס חופשי חודשי ובכל אופן, לטענתם, לא תיקף, הקנס שלו יהיה 50 שקל במקום 180 שקל.

אורי מקלב: זה קנס מספיק גבוה.

אורי מקלב: ככה ועדת הערר החליטה.

אורי מקלב: הלכו הם והגישו ערר לבית המשפט על זה והחזירו את זה שישלמו 180.

אורי מקלב: כאן אתה רוצה להציג לנו שאתה באמת מידתי, שאתה קורא לציבור לגשת לוועדת ערר, כשאתה מגיש ערר על ההחלטות שלה?

אורי מקלב: אתה בא להגיד לי שזה מאוזן?

אורי מקלב: אנשים שקיבלו דוחות בגלל שהם לא הספיקו לתקף.

אורי מקלב: הגשתם או לא הגשתם ערר?

<ירון רביד: הגשנו ערר לפי החוק, אבל זה לא על הסכום של הכסף.

<ירון רביד: אם אתה רוצה, אני מוכן להרחיב גם עם זה.

אורי מקלב: מה אתה צריך כבר?

אורי מקלב: אתה מגיש ערר על החלטות ועדת הערר - - -

<ירון רביד: יתרה מזה, הערר גם התקבל על-ידי בית המשפט המחוזי, וזה לא בגלל סכום הכסף אלא כי ההחלטה היתה שגויה.

<ירון רביד: אם תרצה, אני מוכן להרחיב.

יעקב גיל: לא אכפת לך מציבור הנוסעים.

אורי מקלב: נשנה את החוק בעקבות זה.

איתן כבל: סליחה, חבר הכנסת מקלב - - -

אורי מקלב: - - - מאוד נחמד ומאוד יפה, שפונים לוועדת הערר.

אורי מקלב: יש פערים מאוד גדולים.

איתן כבל: אני כבר חמש דקות אחרי הזמן שהייתי צריך לסיים בו את הדיון.

איתן כבל: משה, אני רוצה דבר אחד – ואני לא יודע אם זו הנחיה שלכם או לא: אני רוצה שתעלו את כל הנתונים.

איתן כבל: יש לכם אתר אינטרנט, יש דוחות, זה לא דברים סודיים, אלה לא דברים שצריך לדאוג מהם ולכן אין סיבה לא להעלות.

איתן כבל: אני מבקש שיעלו לאינטרנט את כל הדוחות שהעבירו למינהלת.

<לאה ורון: מתחילת שנת 2016.

רחל עזריה: מתי יהיו הקרונות?

<משה אמסלם: ברשותך, אני רוצה להתחיל מהסוף.

<משה אמסלם: אני שומע ויודע, וכמו שאמרתי בהתחלה, יש לנו קשיים בניהול ההסכם הזה בגלל המבנה שלו.

<משה אמסלם: עשינו הפקת לקחים, יחד עם זאת אני מתכוון להעלות את הרחש שעלה מהדיון הזה ולחשוב על פתרונות יצירתיים.

<משה אמסלם: זה לא יהיה פשוט, אני לא רואה איזה פתרון קסם, אבל בואו נעשה סיעור מוחות.

<משה אמסלם: יש את מנכ"ל העירייה, יש את סגן חשבת הכללית, אני נמצא שם, יש עוד נציגים מתוכנית אב ונחשוב יחד, אולי אפילו אזמן את מנכ"ל סיטיפס לאותו דיון, ונחפש ביחד איך להרגיע את הקולות שעולים.

רחל עזריה: אמר חבר הכנסת מקלב – וזה הרגע שבו נשברתי - שאנחנו בדיון זהה למה שהיינו לפני חמש שנים.

רחל עזריה: ואז אתה אומר: בואו נשב יחד, נראה מה נעשה.

רחל עזריה: אותם נתונים, אותן תלונות, רק הח"כים קצת השתנו.

רחל עזריה: זה לא יכול להיות, כבוד היושב-ראש.

רחל עזריה: מה זה?

יעקב גיל: אל תאריכו את השלוחות עד שאתם פותרים את זה.

רחל עזריה: כן, בואו תפתרו את זה.

יעקב גיל: אגב, הארכת השלוחות היא בתקציב - - -

איתן כבל: חברים.

איתן כבל: משה, יש לך עוד משהו להגיד?

<משה אמסלם: חברת הכנסת עזריה שאלה לגבי הקרונות.

<משה אמסלם: הנושא של רכש קרונות הוא חלק מאותו הסכם זיכיון.

<משה אמסלם: אם יש עמסים, שניתן למדוד אותם – ויש שיטה ונוסחה – הקרונות צריכים להירכש במשותף על-ידי המדינה ועל-ידי סיטיפס.

<לאה ורון: אז העומסים נמדדו?

רחל עזריה: שניכם פה, אז יאללה.

רחל עזריה: אתה אומר שזה הם, הוא אומר שזה ביחד – תרכשו קרונות.

<שני רדמן: אני רכזת תחום תחבורה באגף החשב הכללי.

<שני רדמן: אני חלק מהגוף שמנהל את המינהלת.

<שני רדמן: קודם כול, לא הכול זה ההסכם.

<שני רדמן: יש כמה סוגיות מהותיות, בין היתר הקרונות, שאנחנו חלוקים בהן עם סיטיפס ומנהלים בוררות של מיליארד שקל תביעות הדדיות.

<שני רדמן: זו בוררות שמתנהלת משנת 2008.

<שני רדמן: הקרונות, לדוגמה - - -

איתן כבל: קחו את הזמן שלכם.

יעקב גיל: אין תאריך יעד, אין כלום.

<שני רדמן: הסוגיות סבוכות מאוד.

<שני רדמן: הפתרון לעניין עשרת הקרונות שנדרשים - - -

<איתי גוטלר: באמת שזה חלם.

<שני רדמן: אנחנו סבורים שסיטיפס צריכה לשאת בעלות הזאת, ובכל זאת הסכמנו לשאת בעלות והתנינו את זה - - -

<לאה ורון: בעלות הזאת - - - של רכישת קרונות נוספים?

<לאה ורון: כמה קרונות?

<שני רדמן: עשרה לקו הקיים.

רחל עזריה: אז סיטיפס כן לוקחים את הדוחות, הם לא מוכנים להוריד את הסכום, לא מוכנים לקנות קרונות, לא מתקנים את המכשירים לקניית כרטיסים – יש רק שני מכשירים בכל מקום, וזה אומר שאם אחד מקולקל השני - - -

איתן כבל: רחל, רחל - - -

רחל עזריה: אז איפה - - - ?

<יוסי סעידוב: ואומרים שאין צפיפות.

איתן כבל: אני מציע שנעשה קלטת מהדיון הזה – היום זה דיסק - איך לא ניגשים לדיון.

איתן כבל: אני מציע לכם לצפות בעצמכם.

איתן כבל: משה, אני מאוד מכבד אותך, אני חושב שאתם גם שם לב לזה.

איתן כבל: בדרך כלל אני משחיז את לשוני, אבל כבר לא נעים לי.

איתן כבל: יש מצב שאני מרגיש כבר עולב, ובטח בתשעת הימים אני לא רוצה להיות במצב הזה.

איתן כבל: לא נעים לי.

איתן כבל: הצלחתם כבר להעמיד אותי במצב שלא נעים לי, כי אני מקשיב לכם ואני בהלם.

איתן כבל: עכשיו שאתה אומר לי שהארנו לכם את הראש ועכשיו תחשבו על זה?

איתן כבל: אני אומר את הדבר הבא, משה, בצורה הכי ברורה: התשובות שקיבלנו, עם כל הכבוד, לא מניחות את דעתי.

איתן כבל: אולי הן מניחות את דעתך, אולי הן מניחות את דעת הוועדה שמתכנסת, אבל אותי, כיושב-ראש ועדה, ואני מניח שגם את חבריי, כמי שהעלו את הטיעונים, קל וחומר שהתשובות לא מספקות.

איתן כבל: נתתי חודש על מנת לקבל את התשובות שאני מצפה לקבל בצורה בהירה, שלא אצטרך לקחת חברת מסבירנים שיסבירו לי מה כתוב שם.

איתן כבל: זה צריך להיות דבר דבור על אופניו - הכי פשוט.

איתן כבל: נקודה שניה - אני מצפה לקבל ממך, משה, את ההתייחסות לשאלות כבדות המשקל שמונחות לפתחך.

איתן כבל: אני לא נכנס לוויכוח.

איתן כבל: שני, בוררות מ-2008?

איתן כבל: מיליארד שקל זה הרבה כסף, אבל אי אפשר בשם המיליארד הזה להרוג אנשים.

איתן כבל: בסוף זה לא נותן את התשובות, אז שהמדינה תמצא פתרונות אחרים.

איתן כבל: כמה זמן צריך לשבת ולחשוב?

איתן כבל: זה כבר שמונה שנים.

איתן כבל: לכן אני אומר את זה גם לכם: אני מבקש להביא את הדברים בדחיפות הנדרשת למקבלי ההחלטות.

איתן כבל: אי אפשר לשחק עם זה.

איתן כבל: זה פשוט לא ייאמן – שמונה שנים בוררות.

איתן כבל: בשביל זה הקימו את מוסד הבוררות, שזה יותר ארוך מבית-משפט?

איתן כבל: מבחינתי, הדיון הזה לא אפוי - לא הובא לכאן אפוי, לא נדון כמו שצריך מבחינתי.

איתן כבל: אחרי שנקבל את התשובות אקבל החלטה ואביא אותה לידיעת חבריי, איך להמשיך בכל מקרה.

איתן כבל: אודיע לדב חנין, שעומד בראש ועדת המשנה לתחבורה ציבורית, שזה חלק מן העניין, ללוות באופן אישי את כל התהליך.

איתן כבל: אני לא מתכוון להרפות מזה.

איתן כבל: ממש לא.

איתן כבל: אני מודה לכם שבאתם, ואני באמת מאוכזב מהתוצאה.

איתן כבל: תודה רבה, הישיבה נעולה.