ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 420, 2016-07-19 00:00

הוועדה בנושאים: אני מתחיל בנושא של 12 שנות לימוד.

הוועדה בנושאים: העליתי את זה גם במליאת הכנסת ויש לפני מכרז של משרד האוצר שבתנאי הסף מבקש 12 שנות לימוד.

הוועדה בנושאים: הוא לא מבקש תעודה או דברים מהסוג הזה.

הוועדה בנושאים: פנה אלי אחד שהשתתף במכרז הזה ופסלו אותו על הסף.

הוועדה בנושאים: נאמר על-ידי חאלד מסאלחה, שהוא מנהל תחום פיקוח ובקרה בנציבות שירות המדינה שתנאי הסף זה השכלה של 12 שנות לימוד – לא תעודה, 12 שנות לימוד שיראו שהבחור הזה לא ישב על הברזלים בכיכר העיר ועשה שם דברים שלא ייעשו אלא שהוא ישב במקום מוסדר.

הוועדה בנושאים: "מבדיקה מעמיקה במסמכים הקיימים בתיקך האישי אין ברשותך 12 שנות לימוד".

הוועדה בנושאים: זה היה אחרי בדיקה מעמיקה.

הוועדה בנושאים: אני מבקש להעלות לדיון שני דברים, לפני שאנחנו מדברים על הדיינות והרבנות.

הוועדה בנושאים: השאלה הראשונה: מה ההגדרה של 12 שנות לימוד?

הוועדה בנושאים: הבחור שעליו מדובר למד בישיבות של גור.

הוועדה בנושאים: הישיבות של גור מוכרות על-ידי המדינה, משרד החינוך מכיר בהן, מתקצב אותן.

הוועדה בנושאים: הוא למד בבית-ספר יסודי שגם הוא שייך לגור.

הוועדה בנושאים: הוא חסיד גור.

הוועדה בנושאים: אני אומר את מכיוון ששאלתי אותו לפני שהגשתי את השאילתה אם הוא מסכים.

הוועדה בנושאים: הוא אמר: אתה יכול להגיד גם את השם שלי.

הוועדה בנושאים: הוא כנראה גם בחור חכם.

הוועדה בנושאים: הוא אמר: אחרי שלא זכיתי במכרז של האחראי על המזכירות ביקשתי להיות נהג במשרד האוצר.

הוועדה בנושאים: אמרו לו: מצטערים, אתה לא יכול בגלל שאין לך 12 שנות לימוד.

הוועדה בנושאים: אז הבנתי שכל האמירות על שילוב חרדים בעבודה הן אמירות ריקות מתוכן.

הוועדה בנושאים: יש משהו יותר חזק מהאמירות האלה – שהחרדים ילכו לשטוף רצפות, יכול להיות שגם שם יצטרכו 12 לימוד.

הוועדה בנושאים: אבל זו בעיה אחת, ולפי דעתי לא הבעיה הכי חמורה.

הבעיה היותר חמור: אז הגיע אליי משרד התיירות; פונה אלי מישהו שגם הוא למד בישיבה, 12 שנות לימוד.

הבעיה היותר חמור: הוא רוצה להיות מורה דרך.

הבעיה היותר חמור: הכול ממומסך, והראיתי את זה בישיבה שהיתה לי עם נציבות שירות המדינה.

הבעיה היותר חמור: הוא רוצה להיות מורה דרך, לעבור קורס מורי דרך.

הבעיה היותר חמור: בחור שאוהב את הארץ ויש לו גישה לעניין.

הבעיה היותר חמור: קיבל תשובה שאין לו 12 שנות לימוד.

הבעיה היותר חמור: שמחתי, יש לי עוד חצי שנה.

הבעיה היותר חמור: ..

הבעיה היותר חמור: פניתי לשר, אחרי חצי יום חוזר אליי העוזר שלו, ואומר – ממוסמך: 12 שנות לימוד, לימוד בישיבה מוכר.

הבעיה היותר חמור: שוב לא היו לי נאומים, עד שנפל עלי משרד האוצר.

הבעיה היותר חמור: מורה הדרך התקבל לקורס.

הבעיה היותר חמור: אני לא יודע אם בסוף נהיה מורה דרך, אבל הכירו לו ב-12 שנות לימוד; למורה הנהיגה הכירו ב-12 לימוד ואני יודע שהוא מורה נהיגה.

הבעיה היותר חמור: עד שהגיע משרד האוצר – הבחור בא ואומר: אני רוצה להשתתף במכרז.

הבעיה היותר חמור: אמרו לו: אין לך 12 שנות לימוד.

הבעיה היותר חמור: מה שקורה בעניין הזה קורה אולי במדינת עולם שלישי – גם לא בטוח.

הבעיה היותר חמור: מדינה מסודרת, שמשרד אחד אומר 12 שנות לימוד בישיבה – דרך אגב, זה לא ישיבה בגלל שחלק מזה זה בית-ספר; אני מדבר על החלק של התיכון.

הבעיה היותר חמור: במשרד אחד אומרים 12 שנות לימוד זה נכון, במשרד אחר אומרים 12 שנות לימוד זה לא נכון.

הבעיה היותר חמור: אולי יש מישהו מהממשלה שיכול לפתור לי את הפלונטר הזה?

<רפאל מזרחי: אני מנהל מחלקת בחינות ברבנות, רציתי לדבר על 12 שנות הלימוד.

<רפאל מזרחי: כשהתקבלנו לנציבות שירות המדינה לפני 25 שנה התקבלנו על סמך לימודים בתלמוד תורה וישיבה קטנה.

<רפאל מזרחי: אני לא מבין מתי חל השינוי, צריך לבדוק את זה.

<רפאל מזרחי: ככה התקבלנו, גם חברים שלנו שהתקבלו לבתי הדין הרבניים בזמנו הם עובדי שירות המדינה.

משה גפני: שאלה טובה, אני רק מבקש שלא תשאל את זה בקול כי מישהו עוד מסוגל לקחת ממך את המשכורת רטרואקטיבית 25 שנה.

משה גפני: בבקשה, גברתי.

<גבריאלה אשכנזי: אני מנהלת אגף בחינות ומכרזים בנציבות שירות המדינה, אענה לטענות שלך.

<גבריאלה אשכנזי: לגבי מורי הדרך ומורי הנהיגה – הם לא תחת נציבות שירות המדינה.

<גבריאלה אשכנזי: יש להם הסדרים תחת משרד התחבורה ומשרד התיירות, לכן ניתן שם אישור שהיה יותר מהיר.

משה גפני: 12 שנות לימוד?

<גבריאלה אשכנזי: על 12 שנות לימוד.

משה גפני: זאת אומרת, יש 12 שנות לימוד שונות בכל מקום?

<גבריאלה אשכנזי: אם תיתן לי אענה לך ואני מאוד מקווה - - -

משה גפני: אתן לך.

משה גפני: את כל הישיבה עשיתי בגללך.

משה גפני: האמת היא שבשביל משה דיין, אבל - - -

<גבריאלה אשכנזי: אני מייצגת אותו כרגע.

<גבריאלה אשכנזי: לגבי המקרה שהיה במשרד האוצר ומה שקורה במקומות אחרים, אני רוצה להסביר.

<גבריאלה אשכנזי: זה לא שאנחנו לא מקבלים אנשים עם השכלה תורנית, ואסביר אחר כך מה אנחנו עושים עכשיו כדי לקבל חרדים אצלנו.

<גבריאלה אשכנזי: יושב פה הילל, שהוא עובד שלנו באגף בחינות ומכרזים, ויש עוד כמה כאלה ואנחנו מברכים על כניסה של חרדים לשירות המדינה.

<גבריאלה אשכנזי: לגבי מה שקרה עם אותו בחור.

משה גפני: וקשטוק.

<גבריאלה אשכנזי: כן.

<גבריאלה אשכנזי: לא זכרתי את השם שלו.

משה גפני: אני כבר חולם על זה בלילה.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו מנחים כל מי שמגיש מועמדות ואין לו 12 שנות לימוד בצורה הפורמלית – זאת אומרת, יש לו השכלה תורנית - לבקש ממשרד החינוך את האישור, להם יש את ההנחיות.

<גבריאלה אשכנזי: זה גם המקום להגיד שביום ראשון אנחנו יושבים אתם על מנת להסדיר את הנושא בצורה יותר טובה.

<גבריאלה אשכנזי: אנשי משרד החינוך יוכלו להסביר שיש מגמה של הקלות בנושא הזה עכשיו.

<גבריאלה אשכנזי: זה לא שלא קיבלנו אותו כי אין לו 12 שנות לימוד; לא קיבלנו אותו כי הוא לא פנה למשרד החינוך ולא קיבל את ההסמכה.

משה גפני: למה את אומרת?

משה גפני: יש פה מכתב רשמי שלכם, שהערעור לא התקבל.

משה גפני: לא רק שהוא לא התקבל בפעם הראשונה, הוא פנה אליכם בערעור.

משה גפני: אף אחד לא אמר לו ללכת למשרד החינוך.

משה גפני: בערעור אמרו לו: אין לך 12 שנות לימוד, אחרי תהליך.

משה גפני: זה כבר בלתי הפיך, המכרז נתפס.

<גבריאלה אשכנזי: יכול להיות שלא הסברנו את עצמנו מספיק טוב.

<גבריאלה אשכנזי: יחד עם זאת, אותו מועמד שמגיש מועמדות ומצהיר שקרא את ההנחיות, בהנחיות אנחנו מנחים במקרה של הכרה תורנית, כדי להשוות את זה ל-12 שנות לימוד, למי לפנות, כולל טלפון וכולל מייל.

<גבריאלה אשכנזי: מעבר לזה, מה שעשינו בנציבות, אחרי שהיתה פגישה עם הנציב, הכנסנו במסך הראשי של המערכת הממוחשבת הנחייה באדום, כדי שכל מי שמגיש מועמדות יידע – אם הוא הצהיר שקרא את ההנחיות אבל לא קרא אותן באמת – שיראה את זה.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו רואים עלייה בפניות כאלה למשרד החינוך, וזה טוב.

<גבריאלה אשכנזי: שלשום פתחנו מאגר למשרות זוטרות, שלא דורשות השכלה אקדמית.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו כבר רואים שביום וחצי יש לנו 300 מועמדים, מתוכם לא מעט אנשים חרדים, שהזדהו כחרדים.

<גבריאלה אשכנזי: נעקוב אחרי הנושא הזה על מנת לראות שלא ייפלו אנשים שלא יודעים על ההנחיה של פניה למשרד החינוך.

משה גפני: אני מודה לך על התשובה.

משה גפני: אני לא אוהב אותה, אבל אני מודה לך על התשובה.

משה גפני: משרד החינוך כאן?

משה גפני: בבקשה.

<כרמית מיכאלי: אני מנהלת היחידה לאישורי השכלה תיכונית במשרד החינוך.

<כרמית מיכאלי: לגבי מה שציינת – משרד האוצר, משרד התחבורה וכל המשרדים האחרים - - -

משה גפני: הם לא היו יחד.

משה גפני: משרד התחבורה אישר, משרד התיירות אישר.

משה גפני: המסמכים פה, יכול להיות שיש עוד משרדים שאני לא יודע עליהם.

משה גפני: הנציבות לא אישרה ומשרד האוצר לא אישר.

<כרמית מיכאלי: משרד החינוך הוא הגוף היחיד במדינת ישראל שמוסמך לאשר 12 שנות לימוד, והפונים האלה צריכים להגיע אלינו.

משה גפני: חס וחלילה, אני לא כזה, אבל נניח שאני חילוני, חס וחלילה.

משה גפני: אני משתתף במכרז של משרד האוצר – אני חילוני – ואני אומר שלמדתי בבית-ספר צייטלין בתל-אביב.

משה גפני: אני צריך לפנות למשרד החינוך כשאני משתתף במכרז הזה?

<כרמית מיכאלי: בהחלט.

<גבריאלה אשכנזי: אם אין לו אישור הוא יפנה אליכם.

<כרמית מיכאלי: הוא צריך אישור ממשרד החינוך, כי בלי האישור הזה הוא לא יכול להתקבל לשום משרה, לשום תפקיד.

משה גפני: גברת אשכנזי, אני באתי למכרז של אחראי על המזכירות במשרד האוצר.

משה גפני: למדתי בבית-ספר טשרניחובסקי בתל-אביב.

משה גפני: נזכרתי שצייטלין הוא קצת דתי, אז נלך יותר רחוק.

<גבריאלה אשכנזי: מבקשים תעודה שסיימת 12 שנות לימוד, עם חותמת של משרד החינוך.

<גבריאלה אשכנזי: בהחלט.

משה גפני: ואם אני מביא תעודה שלמדתי בבית-ספר תורני, כמובן בית-ספר מוכר על-ידי משרד החינוך, ואחר כך למדתי בבית-ספר תיכון חרדי או שלמדתי בישיבה שמוכרת על-ידי משרד החינוך – אם אני מביא את האישור הזה, אני לא צריך לפנות אליהם?

<גבריאלה אשכנזי: אם זה מוכר ויש חתימה של משרד החינוך אני מאשרת אותם ישירות; אם אין – אני מפנה.

משה גפני: ומה קורה עם אותו אחד שמגיע אלייך ואומר - - -?

<כרמית מיכאלי: אם הוא למד במוסד מוכר על-ידי משרד החינוך, שיש לו סמל מוסד, והוא סיים 12 שנות לימוד, הוא זכאי לקבל אישור.

משה גפני: כמה זמן לוקח לו לקבל את האישור הזה?

<כרמית מיכאלי: ימים בודדים.

משה גפני: בגלל שזה מכרז.

<כרמית מיכאלי: ימים בודדים, ואנחנו יחידה מאוד מאוד עמוסה.

<כרמית מיכאלי: אנחנו מטפלים בכ-900 פניות בחודש.

משה גפני: פניות על מה?

<כרמית מיכאלי: פניות לאישור על השכלה תיכונית, שיכולים להיות למכרזים, יכולים להיות לגמול השתלמות, יכולים להיות ללימודים במכללות, לצבא.

משה גפני: אז על מה אתם אמורים לשבת ביום ראשון?

<כרמית מיכאלי: לחדד את הקריטריונים שקשורים להשכלה תורנית בהשוואה ל-12 לימוד.

<כרמית מיכאלי: מי שסיים ישיבה קטנה של שלוש שנים, היא מוכרת במשרד החינוך ויש לה סמל מוסד עד 2011, זכאי לאישור 12 שנות לימוד.

<כרמית מיכאלי: פירושו, שהוא יכול ללכת לכל מכרז של נציבות שירות המדינה.

משה גפני: מה תעשו ביום ראשון?

<כרמית מיכאלי: נחדד את הקריטריונים, אסביר אותם עוד פעם, נראה מה השינויים שהתרחשו.

<גבריאלה אשכנזי: לא רק זה.

<גבריאלה אשכנזי: חשבנו שתהיה לנו כבר רשימה של ישיבות כאלה, שנוכל לפרסם אותה ואז יהיה הרבה יותר קל.

משה גפני: את צודקת, הרי הדבר הזה מיותר.

משה גפני: אם יש את הרשימה בנציבות או באיזשהו מקום - - -

<גבריאלה אשכנזי: כרגע אין.

<גבריאלה אשכנזי: זה מה שאנחנו מנסים להסדיר על מנת להקל על המועמד.

משה גפני: אז זה לא בסדר.

משה גפני: הייתי מצפה שתהיה לנציבות שירות המדינה רשימה של המוסדות המוכרים והוא יביא אישור מהמוסד הזה.

<גבריאלה אשכנזי: זה מה שאנחנו רוצים.

משה גפני: אפשר לעשות את זה?

משה גפני: אני עושה הפסקה של שתי דקות.

משה גפני: אני מבקש שתתייעצו ביניכם ותיתנו לי תשובה.

משה גפני: נמשיך מיד אחרי זה.

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

אלעזר שטרן: אגיד מה שאלתי בהפסקה.

אלעזר שטרן: שאלתי על מה מדובר ונתנו לי תשובה שממילא רוב המשרות דורשות תואר ראשון.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אני לא נהנה מזה, אבל לא משנה.

אלעזר שטרן: אמרו לי שהמשרות שדורשות רק 12 שנות לימוד הן משרות זוטרות יחסית.

אלעזר שטרן: אמרתי שאני לא מכיר כמעט משרה שלא נדרשת בה אנגלית בסיסית, למשל.

אלעזר שטרן: למה אי-אפשר לעשות השלמה למי שלא למד את זה בחיים?

משה גפני: הוא לא צריך את זה.

אלעזר שטרן: למה?

משה גפני: בגלל שהוא נהג, הוא לא צריך לדעת אנגלית.

אלעזר שטרן: אתה חושב שנהג לא צריך לדעת אנגלית?

משה גפני: לא.

משה גפני: אפילו חבר כנסת לא צריך לדעת אנגלית.

אלעזר שטרן: הבנתם מה הוא חושב?

משה גפני: מה שאני חושב לא רלוונטי.

אלעזר שטרן: הוא חושב שיושב-ראש ועדת כספים – והוא צודק במקרה שלו – יכול להיות מצוין גם אם הוא לא למד אנגלית ולא למד מתמטיקה.

משה גפני: לא אמרתי את זה.

משה גפני: למדתי אנגלית.

אלעזר שטרן: הוא חריג.

משה גפני: ממש לא.

אלעזר שטרן: הוא באמת עושה את התפקיד שלו בצורה מצוינת.

אלעזר שטרן: אבל אני באמת לא מבין – בשביל לעשות את העניין לא פוליטי, והוא באמת לא פוליטי - - -

משה גפני: על מה אתה מדבר?

משה גפני: אתה יודע על מה מדובר?

משה גפני: 12 שנות לימוד זה כדי להגיד שהאיש הזה לא עבריין, שהוא לא הסתובב ברחובות.

אלעזר שטרן: אני אמרתי שהיה לו בייביסיטר טוב.

אלעזר שטרן: אבל השאלה היא אם הפרשנות שלך נכונה - - -

משה גפני: למד את הרמב"ן, את הרמב"ם ואת - - -

אלעזר שטרן: אם הפרשנות שלך נכונה - אתה צודק.

אלעזר שטרן: דרך אגב, עוד מעט בתי הספר אולי יהיו בייביסיטר בגלל שילמדו את הכול ממחשבים ובבית.

אלעזר שטרן: הוא רוצה שנהג יישאר כל החיים שלו נהג, לא ידע לקרוא שלט באנגלית.

אלעזר שטרן: נגיד שיהיה טלפון לבוס, שתהיה לו איזו פגישה, הוא לא רוצה שהנהג יענה.

אלעזר שטרן: הוא יגיד: אני רק הנהג ויסגור את הטלפון.

משה גפני: למען הסר ספק, שלא יישאר בפרוטוקול – הדברים שאמר חברי, חבר הכנסת אלעזר שטרן, זה פשוט לא נכון.

משה גפני: יש שתי עובדות שאני רוצה להגיד: 1.

משה גפני: מדובר על קבלה לקורס.

משה גפני: זאת אומרת, אתה הולך להיות מורה דרך, אז אתה צריך להתקבל לקורס מורי דרך.

משה גפני: יכול להיות שבקורס מלמדים אותך אנגלית.

אלעזר שטרן: לא, מסתמכים על 12 שנות הלימוד.

משה גפני: אתה טועה, זה לא הדיון.

משה גפני: לפי דעתי, אתה מתקבל לקורס מורי דרך, כדי לקבל בסוף את התעודה הוא צריך ללמוד אנגלית.

אלעזר שטרן: ברמה מסוימת, במקצוענות מסוימת.

משה גפני: מקצוענות מסוימת.

משה גפני: מאה אחוז.

אלעזר שטרן: אבל אתה לא מתחיל מאפס.

משה גפני: אתה יודע מה, שלא יקבלו אותם.

משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד עוד דבר: ההשמצה שאני חריג היא השמצה שאני לא סולח עליה.

משה גפני: למה?

משה גפני: בגלל שהמקום היחיד שאנחנו, החרדים, מתקבלים בלי ועדות קבלה זה הכנסת.

משה גפני: אנחנו הולכים לבחירות; מתקבלים אז מתקבלים.

אלעזר שטרן: לא רק.

אלעזר שטרן: גם מנהל מאפייה בבני ברק, משגיח כשרות.

משה גפני: כאן, חוץ ממני, אנשי יהדות התורה, חברי הכנסת לדורותיהם שלמדו בישיבה, חלק גדול מהם היו יושבי-ראש ועדת הכספים, שהיו מאוד מאוד מוצלחים באופן יחסי לכאלה שיש להם תואר.

משה גפני: היה פה ליצמן, היה פה רביץ זכרונו לברכה, היה פה לורינץ – הם כולם למדו בישיבות.

אלעזר שטרן: אני מסכים אתך, אני חותם על זה.

משה גפני: זה המקום היחיד שהיה המבחן.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: הם היו חריגים.

משה גפני: אמרתי פעם שאתם שולחים לכנסת את הטובים ביותר שלכם: את הרמטכ"לים את נשיאי האוניברסיטאות שלכם - - -

אלעזר שטרן: זה לא "שלכם", זה גם רמטכ"ל שלך.

משה גפני: אמרתי אתם, החילוניים.

משה גפני: אנחנו, החרדים, לא שולחים את הטובים ביותר; הטובים ביותר אצלנו הולכים להיות רבנים, אדמו"רים, ראשי ישיבות.

משה גפני: אנחנו מגיעים לפה הדרג השני, ואנחנו בכל זאת יותר טובים מכם.

משה גפני: זה היה בהומור, עכשיו נחזור לדיון.

אלעזר שטרן: האחריות של נציבות שירות המדינה צריכה להיות שגם אני, ההולך ברחוב, שומע שיש למישהו 12 שנות לימוד, אני יודע שיש לו הבנה בסיסית, לא רק שהיה לו בייביסיטר או בייביסיטר טוב.

אלעזר שטרן: זאת המשמעות, להבדיל ממה שחברי חושב.

משה גפני: עכשיו אגיד את מה שאני חושב, בגלל שעד עכשיו התווכחתי עם אלעזר שטרן.

משה גפני: אני חושב שאם מישהו לומד 12 שנות לימוד בבית-ספר יסודי ממלכתי או בתיכון ממלכתי - זה בסדר.

משה גפני: אני חושב שאם מישהו לומד 12 שנות לימוד והוא לומד את גדולי הדורות ובזה הוא מתעסק כל היום – הוא לומד את הרמב"ן הוא לומד את עקיבא איגר, שכל אחד יודע מה המשמעות מבחינת היכולת שלו האינטליגנטית – אז להגיד אחרי 12 לימוד שלא מכירים בו בגלל שהוא למד - - -

<כרמית מיכאלי: זה לא מה שאמרנו.

אלעזר שטרן: מכירים בו ועוד איך.

אלעזר שטרן: וזה קשה, אני מסכים אתך.

משה גפני: זה הנושא.

משה גפני: הדיון הפילוסופי, מה שאתה דן עכשיו, זה דיון אחר.

אלעזר שטרן: השאלה לְמה - לתת לו שכר?

משה גפני: לא שכר.

אלעזר שטרן: זה בדיוק ההבדל.

אלעזר שטרן: בשביל לתת לו תגמול בשירות הציבורי על זה שהוא הלך לישיבה 12 שנים - - -

משה גפני: לא.

משה גפני: תיכף נדון על זה, זה משהו אחר.

משה גפני: לא זה הנושא.

אלעזר שטרן: נכון, אני יודע.

אלעזר שטרן: זה בא להעיד על כישורים.

אלעזר שטרן: אני חושב שאתה טועה.

אלעזר שטרן: תעשה לו השלמה, מה אכפת לך? מה אתה פוחד?

אלעזר שטרן: הוא ימשיך להיות תלוי בך, אז מה אתה פוחד?

משה גפני: הוא לא יעשה השלמה, הוא לא יתקבל לעבודה ואתה תמשיך לקלל אותו על זה שהוא לא עובד.

אלעזר שטרן: לא מקלל.

אלעזר שטרן: אני קיללתי?

אלעזר שטרן: זו לא השפה הזאת.

משה גפני: 12 שנות לימוד זה 12 שנות לימוד גם בישיבה.

משה גפני: אגב, אין על זה דיון; עכשיו הדיון הוא האם מערימים קשיים או שמפשטים את הנושא הזה כדי לאפשר לאנשים להשתלב בעבודה כשהם מבקשים.

אלעזר שטרן: זה אני בעד.

משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס לנושא הזה?

<גבריאלה אשכנזי: אני רוצה להוסיף שהחל מה-3 ביולי הוספנו במערכות הממוחשבות של הגשת המועמדות גם אפשרות להזדהות כאיש או אישה חרדים.

משה גפני: אגב, לא רק חרדי; הוא יכול להיות ציוני דתי שלמד רק בישיבה.

אלעזר שטרן: איך אתם יודעים מי זה חרדי?

<גבריאלה אשכנזי: יש החלטת ממשלה שמגדירה.

<גבריאלה אשכנזי: יש לי אותה פה, לא זה המקום - - -

אלעזר שטרן: את יכולה להגיד לי מי זה חרדי?

אלעזר שטרן: בגלל שאנחנו מתלבטים בזה המון.

אלעזר שטרן: מי שלמד במוסדות עצמאיים של החינוך העצמאי?

<אלי מוגילבסקי: מי שלמד במוסד או שהילדים שלו למדו במוסד - - -

משה גפני: אלה תנאים מצטברים?

משה גפני: ואם אני לא בשירות הלאומי?

<הלל פכלר: אחד מאלו לפחות.

<גבריאלה אשכנזי: הכנסנו את זה למערכות הממוחשבות.

משה גפני: זאת אומרת, אני יכול לא ללמוד בישיבה, העיקר שהייתי בשירות אזרחי.

משה גפני: כל הכבוד לכם.

אלעזר שטרן: זה מעודד ביטול תורה.

<גבריאלה אשכנזי: זו החלטת ממשלה.

<גבריאלה אשכנזי: מה שאני רוצה לומר, שהחל מה-3 ביולי, כשפתחנו את זה, אנחנו עדים למעל 500 מועמדויות מקרב האוכלוסייה החרדית, כאשר 50% מהם הם אקדמאים בתחום החשבונאות או משפטנים, 50% האחרים, שאין להם תעודה, שם אנחנו צריכים לטפל בנושא של 12 שנות לימוד.

<גבריאלה אשכנזי: דבר אחרון, בעזרת השם, בעוד שבוע–שבוע וחצי אנחנו יוצאים עם פרסום של מאגר ענק לסטודנטים חרדים, אנחנו עושים יום חשיפה וכיוון רק לסטודנטים חרדים.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו צופים שיהיה לנו מעל ל-1,000 - - -

משה גפני: אבל זה לא עסק שלי, זה עסק שלכם.

משה גפני: אני מדבר על כאלה שלמדו בישיבה, לא הלכו לאוניברסיטה, הם לא סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה.

<גבריאלה אשכנזי: אלה 50% האחרים שדיברתי.

משה גפני: שם יקפחו אותם בגלל שהם חרדים...

אלעזר שטרן: היא אומרת לך שיתעדפו, למה אתה - - - ?

משה גפני: אבל הם לא מעניינים אותי.

משה גפני: אותי מעניין אלה שלא הולכים לאוניברסיטה – למדו בישיבה, למדו אחרי זה בכולל, רוצים להשתלב במערכת הציבורית.

משה גפני: מה עושים אתם?

משה גפני: איך משפטים את ההליך?

<גבריאלה אשכנזי: יש כאלה שכבר נכנסו לשירות המדינה.

<גבריאלה אשכנזי: מכיוון שאין לנו סימון טכנולוגי אני לא יכולה להגיד כמה נכנסו.

<גבריאלה אשכנזי: היום, החל מעכשיו, נוכל לראות.

<גבריאלה אשכנזי: נסדר את התהליך, ננסה לזרז אותו ל-50% האחרים במשרות הפקידותיות, שהן 3,000 משרות בשנה, ננסה בפינצטה לדון בהם כדי שיוכלו להיכנס.

<גבריאלה אשכנזי: על זה יש את המילה שלי.

משה גפני: משרד החינוך, תוכלו להעביר אליהם את רשימת המוסדות?

משה גפני: שידעו על מה מדובר, שאם יבוא מישהו ויגיד שלמד במקום מסוים, הם יוכלו להגיד - - -

<כרמית מיכאלי: האישור צריך להיות פרטני, כל אחד להגיש את המסמכים שלו.

<כרמית מיכאלי: זה לא הולך לפי המוסדות.

משה גפני: אם בנציבות ידעו מה זה המוסדות המוכרים, אז אם אני מגיע להשתתף במכרז ומביא אישור ממוסד שהוא מוכר על-ידיכם - - -

<כרמית מיכאלי: זה לא מספיק, כי צריך לבדוק שהתלמיד עצמו סיים במוסד הזה, לא רק שהמוסד מוסמך.

משה גפני: הוא מביא תעודה שהוא סיים.

משה גפני: מה עושים אתו?

<כרמית מיכאלי: אנחנו בודקים את זה במערכת מצבת תלמידים, ואם אנחנו רואים שזה מקביל והוא אכן סיים - - -

משה גפני: איך מפשטים את ההליך הזה?

משה גפני: למועמד למכרז יש הרבה בעיות, בכל מכרז במדינה – הוא צריך להביא הרבה מסמכים, להביא נתונים, הוא צריך להתמודד.

משה גפני: איך מפשטים את ההליך הזה, שזה לא קורה אצל אחרים?

<כרמית מיכאלי: אני לא מבינה.

משה גפני: תלמיד בבית-ספר ז'בוטינסקי בא עם תעודה – זה בסדר.

<כרמית מיכאלי: הוא צריך להציג מסמכים על הלימודים שלו, את הבדיקה אנחנו עושים.

<כרמית מיכאלי: הוא מקבל תשובה בתוך כמה ימים והוא יכול לגשת למכרז.

משה גפני: אם בא עם אישור שהוא למד במוסד מסוים, הוא אומר שהמוסד הזה מוכר על-ידי משרד החינוך, הוא מביא תעודה או אישור - - -

<גבריאלה אשכנזי: אין צורך לפנות למשרד החינוך.

משה גפני: מצוין.

אלעזר שטרן: האם עלתה איזו מחשבה, כדי שמצד אחד לא לפגוע ביכולת שלהם להשתלב ומצד שני לא לפגוע בתפקידים עצמם, האם מי שעונה על ההגדרה של 12 שנות לימוד, יהיה לו שלב תוך כדי או לפני שהוא סוג של השלמת ידע?

אלעזר שטרן: כמו שעושים במקומות אחרים.

<גבריאלה אשכנזי: זה לא עלה.

<גבריאלה אשכנזי: אני מוכנה לשקול את זה.

משה גפני: אני מתנגד לזה מכול וכול.

אלעזר שטרן: ברור, שהוא לא יוכל לפקוח את העיניים ולהבין עוד דברים, ללמוד יותר, לעזור לילדים שלו בלימודים.

משה גפני: אני מתנגד משום שמדובר על חרדי או אדם ציוני דתי או אפילו לא; למד במוסד מהסוג שעליו אנחנו מדברים - - -

אלעזר שטרן: למד ויצא בשאלה.

משה גפני: אתה כל הזמן מסתכל על הדברים השליליים.

משה גפני: תראה את העולם בעיניים חיוביות.

אלעזר שטרן: עכשיו היה דיון למטה - - -

משה גפני: יהיה דיון בעיניים חיוביות.

משה גפני: תיכף אדבר על בעלי תשובה שעושים להם נזקים גדולים בקבלה לעבודה.

משה גפני: אבל נניח לעניין הזה.

משה גפני: הוא בא להשתתף במכרז או כדי להתקבל לקורס.

משה גפני: מבקשים ממנו 12 שנות לימוד.

משה גפני: כל עוד הוא לא מתקבל, מה ששטרן אומר לא רלוונטי.

משה גפני: מה זה ייתנו לו השלמה?

משה גפני: איפה ייתנו לו השלמה?

משה גפני: הוא התקבל לעבודה להיות נהג; יתנו עם הנהג הזה, שלמד 12 שנות לימוד במוסד מוכר, שהוא יוכל להיות נהג רק אם ישלים את ביאליק?

אלעזר שטרן: כן.

משה גפני: לא.

אלעזר שטרן: יש לי פה עוזר, קוראים דרזנר, עושה תואר שני תוך כדי העבודה בכנסת.

אלעזר שטרן: מה הבעיה?

משה גפני: הכרחת אותו לעשות?

אלעזר שטרן: במקרה הזה לא.

משה גפני: אז זהו.

אלעזר שטרן: אבל יש מקומות שכן.

משה גפני: רבותי, הוועדה לא דורשת את זה מכם.

אלעזר שטרן: אוקיי, אבל אני מציע שתחשבו על זה, למרות שהוועדה לא דורשת.

משה גפני: אני מציע שתחשבו איך מפשטים הליכים כדי שאנשים יוכלו להשתלב בעבודה.

אלעזר שטרן: לא, שגם אחר כך יוכלו.

משה גפני: ושהאמירות של ראש הממשלה, של שר האוצר והשרים לדורותיהם, וגם השרים מהמפלגה שלו בקדנציה הקודמת, על שילוב חרדים – תפשטו את ההליכים.

אלעזר שטרן: אנחנו בעד זה.

משה גפני: חלק מהדברים שלך היו דברים טובים, אז תישאר אתם.

משה גפני: הרב יעקובי, בבקשה.

<שמעון יעקבי: צריך למצוא פתרון לאנשים שלמדו בישיבה קטנה שאינה מוכרת, ולאחר גיל 17 או 18 למדו בישיבה שהיא מוכרת.

<שמעון יעקבי: הם אינם מוכרים כבעלי 12 שנות לימוד, בה בשעה שיכול להיות שהם למדו לאחר מכן - - -

אלעזר שטרן: היא אמרה שהם עוברים לחריגים.

<שמעון יעקבי: צריך לשקול את הלימודים שלהם לאחר גיל 18 כדי להשלים את זה.

<שמעון יעקבי: ככל שאין צורך במשרה בתואר – גם על זה יש מה לדבר.

<שמעון יעקבי: גם כשיש צורך בתואר, צריך למצוא פתרון לאותה אוכלוסייה שלמדה שנים רבות בישיבה ואינה יכולה להשתלב בשירות המדינה במצב הנוכחי.

<שמעון יעקבי: אצלנו, במערכת בתי הדין, יש אנשים שלמדו בישיבות והם אינם יכולים להתקדם.

משה גפני: בגלל שהישיבה לא היתה מוכרת.

אלעזר שטרן: מה הם עושים במערכת בתי הדין?

<שמעון יעקבי: הם פקידים.

<שמעון יעקבי: נניח שיש מכרז לתפקיד שנושאו צריך להיות בעל תואר ראשון – הם אינם יכולים להתקדם.

<שמעון יעקבי: אנשים מוכשרים מאוד, הוכיחו את עצמם.

משה גפני: תיכף נבדוק את הנקודה הזאת.

משה גפני: רשום לי.

משה גפני: בבקשה, אדוני.

<אופיר בניהו: אני מנהל אגף הדרכה והשכלה בנציבות שירות המדינה ולמעשה אחראי על כל הנושא הזה בשירות המדינה.

<אופיר בניהו: רציתי להרגיע את חבר הכנסת שטרן: כל עובד, אחרי שהוא נבחר לתפקיד, יש מערך הכשרה בתפקיד עצמו, כך שאת כל הכלים הם אמורים לקבל, כולל נהגים ומזכירות, ולא חשוב אם הם חרדים או לא חרדים.

משה גפני: אגיד לך מה ההבדל ביני לבין חבר הכנסת שטרן: אני פרקטי.

משה גפני: אני יודע את זה, זה נכון וזה בסדר גמור.

משה גפני: הוא הופך את זה לאידיאולוגיה.

משה גפני: אני אומר שזה לא אידיאולוגיה, זה דברים פרקטיים.

אלעזר שטרן: לא אכפת לי אם זה פרקטיקה או אידיאולוגיה, העיקר שזה קיים.

משה גפני: קיים, מה השאלה.

משה גפני: נדמה לי גם שהשכר עולה כתוצאה מההשתלמות.

אלעזר שטרן: אני בעד.

<אופיר בניהו: הם יכולים להתקדם בסולם הדרגות אחרי שהם עושים את הקורס.

אלעזר שטרן: גם בצבא, כשיש חיילים פחות טובים, אנחנו לוקחים בחשבון שבמסגרות שונות משלימים להם השכלה.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: גברת אשכנזי, לגבי מה שהעלה הרב יעקובי, מעל גיל 18 מבחינת

משה גפני: כם זה לא נקרא הוספה ל-12 שנות לימוד.

אלעזר שטרן: הוא חייל מעל גיל 18.

משה גפני: או שהוא חייל או שאחרי גיל 21.

אלעזר שטרן: תלך כבר לשם.

אלעזר שטרן: 18 זה לא רלוונטי, כי הוא בישיבה או שהוא חייל.

<גבריאלה אשכנזי: יש גם עולים חדשים שמגישים מועמדות - - -

משה גפני: עליהם דיברתי.

משה גפני: זו שאלה נכונה, מה שהרב יעקובי שאל.

משה גפני: מדובר על בן אדם שלמד בבית-ספר יסודי חרדי או למד ברוסיה – לא חשוב איפה – ואחרי זה הוא הלך לישיבה קטנה.

משה גפני: הוא לא יודע שהישיבה הקטנה הזאת לא מוכרת; היא לא מוכרת מכיוון שלא לוקחים תקציב.

משה גפני: הוא לא יודע את זה; הוא למד שם מכיוון שזאת ישיבה טובה, ברמה גבוהה.

משה גפני: הוא סיים את הלימודים, רוצה ללכת לעבוד ומשתתף במכרז, אז אומרים לו שאין לו 12 לימוד בגלל שארבע שנות הלימוד בתיכון לא מוכרות על-ידי משרד החינוך – וזה נכון.

משה גפני: האיש הזה, כמו שהרב יעקובי הציג, הלך אחרי זה לישיבה שהיא ישיבה מוכרת.

משה גפני: אבל זה מתחיל להיות כבר גילאים יותר מבוגרים, הוא מגיע בגיל 25 ורוצה להשתתף במכרז.

משה גפני: הוא היה בצבא או שהוא עולה חדש.

משה גפני: הדלת נסגרת בפניו, מכיוון ש-12 שנות לימוד אין לו, בגלל ששנות הלימוד ביסודי ובתיכון לא מוכרות לו – לפעמים זה שנה אחת, לפעמים שלוש שנים ולפעמים ארבע שנים.

משה גפני: אבל אחרי זה הוא היה במוסד שכן מוכר.

משה גפני: הוא יכול להתקבל?

<כרמית מיכאלי: אנחנו יכולים לבדוק את זה במסגרת ועדת חריגים.

<כרמית מיכאלי: אנחנו לוקחים מה שהוא למד, בודקים את התכנים, בודקים את השעות ומחליטים אם זה אפשרי או לא אפשרי.

משה גפני: הרב יעקובי, זו תשובה טובה מבחינתך?

משה גפני: יש דרך אחרת.

<שמעון יעקבי: אם מדברים על שנות לימוד, לא חייבים להגביל ל-12 שנות לימוד עד גיל 18.

<שמעון יעקבי: אם הוא למד בישיבה מוכרת, כלומר ישיבה שמתוקצבת על-ידי המדינה, מקבלים דחייה - - -

משה גפני: משרד החינוך.

<שמעון יעקבי: אינני יודע אם משרד החינוך.

משה גפני: את יכולה לבדוק את הדבר הזה, אם זה אחרי גיל 18?

משה גפני: אם לא – את אומרת ועדת חריגים; אבל אחד שלמד בישיבה מוכרת על ידיכם בגיל מבוגר יותר וזה משלים לו את 12 שנות הלימוד.

<שמעון יעקבי: יש קריטריונים לישיבות לאחר מכן.

<כרמית מיכאלי: אני צריכה לבדוק את זה, אבל לפי דעתי זה יכול להיות רק במסגרת של ועדת חריגים, כי כשאנחנו נותנים שווה ערך ללימודי תיכון זה צריך להיות משהו שבמתכונת שלו מקביל ללימודי תיכון.

משה גפני: אין לכם שווה ערך לשנות תיכון.

משה גפני: מכיוון שמדובר על 12 שנות לימוד, מדובר על אותן שנים שבהן המועמד למכרז או להתקבל לקורס למד.

משה גפני: אבל אם הוא משלים 12 שנות לימוד אחר כך - - -

<כרמית מיכאלי: אם הוא משלים את זה אחר כך אין לנו בעיה.

<כרמית מיכאלי: זה לא משנה מתי הוא משלים.

משה גפני: אצל היושב-ראש 12 שנות לימוד זה עניין ביולוגי – אם חיית בשנים האלה זה מספיק.

<כרמית מיכאלי: ממש לא.

<כרמית מיכאלי: אנחנו - - - מבחינת רמה.

אלעזר שטרן: אבל זה מה שהוא רוצה שיהיה.

משה גפני: את צודקת.

משה גפני: אני מודה לך שאת בצד שלי נגד שטרן.

משה גפני: אצלי זה לא ביולוגי, אצלו זה ביולוגי.

משה גפני: אצלי לומדים.

אלעזר שטרן: אין לי בעיה אתם, אתה יודע את זה.

משה גפני: אני מבקש, אם תוכלו בבקשה לדווח לוועדה לאחר כמה ימים מה עשיתם כדי לפשט את ההליכים האלה, כדי שנצא עם בשורה, שאנשים ידעו שהם יכולים להשתתף גם במכרזים, גם בקורסים שהמדינה עושה במשרדים השונים ושלא תהיה תוכנית לא אחידה, שיהיו משרדים שהנושא של 12 שנות לימוד - - -

<גבריאלה אשכנזי: גם אחדד את ההנחיות כלפי כל המשרדים.

משה גפני: תדווחו לנו על זה.

משה גפני: אם אפשר בכתב, נשמח מאוד.

משה גפני: אני מודה לכם.

לנושא הבא: כותבת אמי פלמור למשה דיין, נציב שירות המדינה, ולקובי אמסלם, הממונה על השכר במשרד האוצר.

לנושא הבא: היא כותבת שכדי לעבור קורס – זה לא קורס, זה לימוד ממש - להיות רב, אבל בעיקר בשביל להיות דיין, הצורך הנדרש ממועמד כזה כדי לקבל את התעודה הוא צורך שעולה עשרת מונים על קורסים שמכירים בהם לצורך קבלת גמול בשכר וכל מה שנלווה בעניין הזה.

לנושא הבא: פנה אלי מישהו, שאני לא יכול להגיד את השם שלו, הוא לא הרשה לי.

לנושא הבא: בתגובה לפנייה של אמי פלמור נאמר שהנושא נשקל ודנים בעניין הזה.

לנושא הבא: אני רוצה לדעת למה לא מכירים במי שיש לו תעודת רבנות ובמי שיש לו תעודת דיינות – שזה לא אותו דבר – לצורך תשלום גמול השתלמות.

לנושא הבא: הרב יעקובי, אתה רוצה להוסיף משהו בעניין הזה?

<שמעון יעקבי: אני חושב שיש הבדל בקריטריונים שמשרד החינוך נוקט כלפי עובדי הוראה לבין מה שמקובל בכלל שירות המדינה.

<שמעון יעקבי: לפי המידע שיש לפני, אדם שלמד בישיבה, אם הוא פונה למשרת הוראה הוא מקבל ניקוד לזכותו עבור כל שנת לימוד בישיבה; אם הוא מקבל תואר כמורה מוסמך - זה מוסיף לו עוד ניקוד; אם הוא מוסיף על כך כושר לרבנות - הוא יכול להגיע לתואר ראשון; אם יש לו כושר לרב עיר – הוא יכול להגיע לתואר שני; אם יש לו כושר לדיינות - הוא מגיע לניקוד שהוא שווה ערך לדוקטורט, שכר אקוויוולנטי לדוקטורט.

<שמעון יעקבי: לעומת זאת, בכלל שירות המדינה הדבר הזה לא נמצא, לא קיים, והדבר הזה אומר דרשני, מדוע כך.

<שמעון יעקבי: אצלנו יש עוזרים משפטיים בעלי כשירות לדיינות, והם מקבלים שכר נמוך באופן יחסי למה שמקבל עוזר משפטי שהוא בעל רישיון עורך דין ומבחינת שנות הלימוד שלו – הן פחותות בהרבה, ומבחינת ההשכלה האקדמית שלו – היא פחותה בהרבה ממה שיש לבעל כושר לדיינות.

<שמעון יעקבי: זה עוול, בעיניי זו אפליה קשה.

<שמעון יעקבי: לדעתי, צריך שהנציבות תכיר באותם לימודים, בדיוק כמו שמשרד החינוך עושה.

<שמעון יעקבי: צריך גם למצוא את הדרך לשקול את שנות הלימוד בישיבה כשוות ערך לתואר אקדמי.

<רפאל מזרחי: מה שהרב יעקובי הזכיר לגבי משרד החינוך – מכיוון שאנחנו, ברבנות הראשית, ישבנו יחד עם נציגי משרד החינוך ועשינו את סולם הנקודות הזה אפרט עוד פעם.

<רפאל מזרחי: אדם שלמד בישיבה גבוהה, מעל גיל 18 - כל שנת לימודים, עד עשר שנות לימוד, מהווה שלוש נקודות; פלוס תעודת מורה – הוא מקבל תואר ראשון; "יורה יורה" מביא לו עוד 12 נקודות בסולם הדרגות ורב עיר מעלה לו עוד שמונה נקודות בסולם דרגות; תואר דיינות מקנה לו 75 נקודות, שזה תואר דוקטורט.

<רפאל מזרחי: אני חושב שאם נאמץ את זה לנציבות שירות המדינה באותה מתכונת זה יכול להוות פתרון הולם לעניין של תארים אקדמיים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי משיב?

<גבריאלה אשכנזי: אני מתנצלת, אני צריכה לצאת.

משה גפני: את לא קשורה לנושא הזה?

<גבריאלה אשכנזי: לא ממש.

משה גפני: תודה רבה.

בפועל, כתב: בבקשה, גברתי.

<חמוטל בן דור: אדבר על נושא גמול ההשתלמות במגזר הציבורי.

<חמוטל בן דור: לא אדבר על מורים, על זה ירחיבו נציגי משרד החינוך.

<חמוטל בן דור: בעיקרון, גמול השתלמות הוא תוספת לשכר שמשולמת על-פי הסכם קיבוצי.

<חמוטל בן דור: זו לא תוספת שהיא כל כך גבוהה, מדובר על 300–400 שקלים לגמול השתלמות.

<חמוטל בן דור: אלה לימודים שנעשו לטובת המעסיק, כלומר בתחומים שרלוונטיים לעיסוק או לתפקיד של העובד.

<חמוטל בן דור: אם העובד הוא כלכלן, זה קורסים שהם בתחום הכלכלה, בתחום מינהל תקין.

<חמוטל בן דור: יש גם תחומים שהם קצת יותר רחבים, כמו שפות, מחשוב, ניהול.

<חמוטל בן דור: הוא צריך לצבור לפחות 400 שעות גמול, ויש דירוגים, כמו הדירוגים הרפואיים, שזה שונה קצת וזה קורסים בתחום הרפואי.

<חמוטל בן דור: עבור זה הוא מקבל את תוספת השכר.

<חמוטל בן דור: ההסכמים נחתמו בשנות ה-90'.

<חמוטל בן דור: יש כללים מוגדים איזה סוגי קורסים, שהם קורסים שתורמים למעסיק; מדובר על לימודים פרונטליים, שנעשים בכיתה.

<חמוטל בן דור: בנוסף, בשנת 96', בעקבות אי-סדירויות שהתגלו בתחום הזה ונגדו את המינהל התקין, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, רחל סוכר בזמנו, קבעה שצריך שיקום גוף במשרד החינוך שיבצע פיקוח ובקרה על הלימודים האלה, ואכן הוקם גוף כזה.

<חמוטל בן דור: היום קוראים לזה "הוועדה לאישור קורסים לגמול השתלמות", בראשות בני רגב, במשרד החינוך.

<חמוטל בן דור: הוועדה הזאת מבצעת פיקוח ובקרה על הלימודים – שאכן הלימודים מתקיימים, שיושבים בכיתה, שיש מרצה.

<חמוטל בן דור: פעם היו מקרים פיקטיביים, שהנפיקו תעודות לעובדים לצורך גמול השתלמות, והתופעה הזאת הולכת ומתמעטת, אנחנו כבר לא רואים תופעות כאלה כמעט והפיקוח והבקרה באמת עושים את העבודה.

<חמוטל בן דור: עכשיו נגיע לעניין שאנחנו מדברים עליו.

<חמוטל בן דור: פנה אלינו הפונה שכתבנו לו את המכתב הזה, פנו אלינו גם ממשרד המשפטים, אמי פלמור, ואכן קיימנו אתה דיון בעניין.

<חמוטל בן דור: התרשמנו שלימודי ההסמכה לרבנות, ובמיוחד לדיינות, הם לימודים מאוד רציניים.

<חמוטל בן דור: לימודי דיינות יכולים לתרום, למשל, לעובד שהוא עורך דין, שהוא משפטן.

<חמוטל בן דור: הסבירו לנו שלימודי דיינות תורמים למעסיק מאשר לימודי רבנות, שהם לא בדיוק לימודים משפטיים, בלימודי דיינות יש הרבה מתחום המשפט.

<חמוטל בן דור: עכשיו אנחנו עושים תהליך מאוד מעמיק לבדוק איך אנחנו יכולים להתאים את הפיקוח והבקרה של הוועדה לאישור גמולי השתלמות במשרד החינוך להסמכה לרבנות ולדיינות.

<חמוטל בן דור: כמובן שזה יהיה בכפוף לזה שהלימודים מתאימים לתפקיד שממלא העובד, אם התפקיד הוא בתחום הדת או בתחום המשפטים אז יכולה להיות התאמה מאוד טובה.

<חמוטל בן דור: אנחנו עושים עכשיו תהליך, גם בשיתוף משרד הדתות שהעביר חומר בעניין לבני רגב.

<חמוטל בן דור: אני מקווה שנוכל לקבל החלטות ולקבוע קריטריונים כדי שנוכל להכיר גם בלימודים האלה לצורך גמול השתלמות.

משה גפני: מנכ"לית משרד המשפטים אומרת שצריך שהתעודה תתרום לתפקיד שעליו מדברים, בעיקר בנושא המשפטי.

משה גפני: היא כותבת שהרבה מאוד משתמשים במשפט העברי, ומי שיש לו תעודת דיינות ורבנות – בעיקר דיינות, אבל היא כותבת גם על רבנות – המשמעות של זה היא תרומה ישירה לתפקיד שעליו מדובר, אם אנחנו מדברים על משפטים.

משה גפני: אני לא מדבר על הבקרה, שצריך שתהיה, אבל הידע שהתעודה הזאת נותנת למי שמשתתף במכרז כזה או עובד באחד המשרדים או בשירות הציבורי בכלל, התרומה לתפקיד היא רבה.

משה גפני: זה כותבת אמי פלמור, אם היו שואלים אותי הייתי כותב יותר בגלל שבאמת הידע הוא ידע עצום.

<חמוטל בן דור: אנחנו מאוד התרשמנו.

<חמוטל בן דור: כשהסבירו לנו מאוד התרשמנו ולכן אנחנו עושים עכשיו את התהליך.

משה גפני: מדובר באנשים שרמת המשכל שלהם והיכולת שלהם לתרום בידע שלהם הוא עצום.

משה גפני: כל העולם למד מזה במשך כל ההיסטוריה.

משה גפני: אנשים שזה מה שהם למדו, לומדים את זה הרבה שנים, זה לא דבר שאפשר לגמור בקורס של שבועיים.

משה גפני: צריך ללמוד הרבה, צריך לדעת הרבה והידע פה הוא עצום.

משה גפני: תודה.

משה גפני: כן, בבקשה.

<אלי מוגילבסקי: אני העוזר של מנכ"ל משרד המשפטים, אמי פלמור.

<אלי מוגילבסקי: כפי שנאמר כאן, המשרד מאוד מעוניין לקדם את הנושא של גמול השתלמות לאנשים שהוסמכו לרבנות או לדיינות, באופן עקרוני של כבוד ללימוד התורה, שבאמת יש הבנה שהדבר הזה רלוונטי ומשמעותי, על אחת כמה וכמה כאשר מדובר בלימודים למשפטנים.

<אלי מוגילבסקי: חוק יסודות המשפט מכיר במשמעות של המשפט העברי בתוך הדין הישראלי והדבר אכן רלוונטי, יש גם מחלקה למשפט עברי בייעוץ וחקיקה.

<אלי מוגילבסקי: אכן יש תרומה, והתרומה הזאת מובנת.

<אלי מוגילבסקי: התקיימה ישיבה עם אגף השכר ועם משרד החינוך והרבנות, הובטח לנו שהנושא הזה ייבדק ויקודם.

<אלי מוגילבסקי: הועלו קשיים בנושא של הבדיקה - איך בודקים את המוסדות.

<אלי מוגילבסקי: זה הקושי העיקרי.

<אלי מוגילבסקי: זאת אומרת, יש הבנה של חשיבות הנושא והובטח שייעשה מאמץ כדי להתגבר על קשיי הפיקוח.

<אלי מוגילבסקי: ברור לכולם שאדם שלמד שבע שנים כדי להגיע להסמכה לרבנות היה צריך לבצע לימוד משמעותי, בין אם מפוקח ובין אם הוא לא מפוקח, כדי לעבור את ההסמכה הזאת.

<אלי מוגילבסקי: לכן יש הבנה שעצם המבחן ולא רק עצם הלמידה מראה שהתבצע לימוד משמעותי.

<אלי מוגילבסקי: אנחנו בהחלט רואים שיש פה מקום להכיר בגמול השתלמות.

<חמוטל בן דור: בקטע של המבחן, יש בעייתיות לראות רק את המבחן ולא לראות את הלימודים.

<אלי מוגילבסקי: על פי ההסכם הקיבוצי.

<אלי מוגילבסקי: זה ברור.

<חמוטל בן דור: יש חשש מאוד כבד בקטע של המבחן כי אנחנו שומעים, לאחרונה גם היו פרסומים בעיתון.

<חמוטל בן דור: המבחן יכול להיות בעיה בתור אינדיקציה, כי יכול להיות שאם יש - - -

משה גפני: מה היית מציעה לעשות?

<חמוטל בן דור: בגלל זה חשוב לנו העניין של הפיקוח על מוסדות הלימודים.

משה גפני: מה היית מציעה לעשות כאשר בן אדם לומד במשך שנים לרבנות, ובעיקר לדיינות, הוא מגיע אליכם רק כשהוא מתקבל לעבודה.

משה גפני: זאת אומרת, הוא עזב את הלימוד, הוא קיבל תעודה, אתם לא יכולים לראות עכשיו רטרואקטיבית שהוא למד.

משה גפני: הוא לא יכול היה לקבל תעודה בלי ללמוד.

משה גפני: הוא התקבל לעבודה, הוא עובד במשרד המשפטים או במשרד אחר, הוא מביא את התעודה ואומר: למדתי שבע שנים.

משה גפני: איך תוכלו לפקח על זה?

משה גפני: עכשיו הוא לא לומד, עכשיו הוא עובד.

משה גפני: מה תעשו עם זה?

<חמוטל בן דור: בגלל זה אנחנו עושים עכשיו תהליך בשביל לבחון את המוסדות שמלמדים את התחום, לחשוב על קריטריונים, לקבוע קריטריונים איך לעשות את הפיקוח והבקרה כדי שלא יהיה אינסנטיב.

משה גפני: מה ההצעה?

משה גפני: מה הרעיון?

<חמוטל בן דור: זה תהליך שמשרד החינוך בוחן עכשיו.

<אלי מוגילבסקי: אחת ההצעות שעלו היא לבקש אישור מהמוסד התורני שבו למד אותו המבקש.

<חמוטל בן דור: אחרי שנקבע כללים לעתיד, אז נוכל לבחון איך להכיר בדור המדבר מה שנקרא.

משה גפני: גם העתיד הוא לא רלוונטי.

<חמוטל בן דור: העתיד מאוד רלוונטי.

משה גפני: אגיד לך למה הוא לא רלוונטי; את, כמדינה, לא מכירה את האיש הזה.

משה גפני: הוא לא הולך לעבוד, הוא לומד שבע שנים.

משה גפני: אחרי שבע שנים הוא התקבל לעבודה, לא קשור בכלל למה שהוא למד, ועכשיו הוא בא לקבל משכורת.

משה גפני: הוא אומר: למדתי שבע שנים במקום פלוני.

משה גפני: אני מדבר על העתיד, לא על העבר.

<חמוטל בן דור: המוסדות האלה שמלמדים רבנות ודיינות, אם הם ישתפו פעולה עם משרד החינוך בקטע של הפיקוח והבקרה, אז מעתה ואילך כל מי שלומד בהם – המוסדות כבר יהיו בתחום הפיקוח והבקרה.

משה גפני: הם מפוקחים על-ידי משרד החינוך.

<חמוטל בן דור: משרד החינוך עושה עכשיו בדיקה איך הוא יכול לבצע את הפיקוח והבקרה כבר מעתה ואילך על המוסדות האלה, כך שמי שלומד בהם היום - - -

משה גפני: הוא מבצע, גם רטרואקטיבית.

<אלי מוגילבסקי: עיקר הבעיה הוא עם אנשים שלמדו עצמאית.

<אלי מוגילבסקי: יש אנשים שלומדים בצורה עצמאית לרבנות.

<חמוטל בן דור: בשביל זה אנחנו צריכים לנסות להתאים את ההסכמים הקיבוציים - - -

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: משרד החינוך, בבקשה.

<דליה מזרחי: אני מכוח אדם והוראה במשרד החינוך.

<דליה מזרחי: כמו שנאמר פה, אנחנו כבר מכירים בניקוד.

<דליה מזרחי: בכדי להכיר בדרגה שוות ערך לדרגה אקוויוולנטית אנחנו מכירים בלימודים האלה.

משה גפני: את זה הבנתי, זה נאמר קודם.

משה גפני: השאלה שלי למשרד החינוך היא שאלה אחרת: יש מוסדות שמלמדים רבנות או מלמדים דיינות.

משה גפני: הם מפוקחים על-ידיכם, אתם יודעים מי האנשים, אגף המוסדות אצלכם מבקר.

משה גפני: יבוא מחר הממונה על השכר וישאל אתכם: יש פלוני אלמוני שעובד עכשיו במשרד כלשהו, יש לו תעודה לרבנות או יש לו תעודה לדיינות – אני לא מדבר על אלה שלמדו עצמאית.

משה גפני: הוא אומר שהוא למד במוסד מפוקח על-ידיכם במשך כך וכך שנים.

משה גפני: האם תוכלו לתת אישור לדבר כזה, שהאיש הזה למד במוסד שמלמדים בו רבנות או דיינות?

משה גפני: אתם מפקחים על זה.

<חמוטל בן דור: מר בני רגב לא יכול היה להגיע לדיון.

<חמוטל בן דור: הוא הגורם הרלוונטי במשרד החינוך שמבצע את הפיקוח לגבי קורסים לגמול השתלמות והוא זה שאמור לבדוק את הנושא.

<חמוטל בן דור: הוא לא יכול היה להגיע לדיון, אבל הוא מבצע את התהליך עכשיו.

משה גפני: אני מדבר על דיינות, נעזוב רגע את הרבנות.

משה גפני: האיש למד שבע שנים לדיינות, עשה בחינות והצליח, יש לו תעודה.

משה גפני: אין ויכוח לגבי העניין הזה, זה לא פיקטיבי.

משה גפני: איך בוחנים את העניין הזה?

משה גפני: האיש סיים אבל לא הלך להיות דיין.

אלעזר שטרן: אם הוא הלך להיות דיין אין בעיה, לא?

<שמעון יעקבי: אם הוא דיין אין בעיה, הבעיה היא כשהוא לא דיין.

<חמוטל בן דור: גם הם בוחנים שזה לימודים אותנטיים ומקבלים אותו להיות דיין.

<שמעון יעקבי: אבל יש מנגנון במשרד החינוך.

<שמעון יעקבי: גמול השתלמות - - -

אני רוצה לתמצת: בבקשה, הרב מזרחי.

<רפאל מזרחי: בעניין גמול ההשתלמות – כבודו במקומו מונח.

<רפאל מזרחי: מה שהבנו, שאנחנו צריכים לייצג את עמדת הרבנות הראשית בעניין שתואר "יורה יורה" שמקבלים מהרבנות הראשית, תואר דיינות ותואר רב עיר, צריך שיהיו מוכרים כתארים אקדמאיים ברשויות המדינה.

<רפאל מזרחי: זה הנושא, על זה צריך לדבר.

משה גפני: על זה אנחנו מדברים.

<רפאל מזרחי: לא עניין של גמולי השתלמות, של תוספת של 300 שקל או 600 שקל.

<רפאל מזרחי: לא זה העניין.

<רפאל מזרחי: העניין הוא אם אדם יכול לגשת למכרז במשרד הפנים, במשרד הקליטה – לא במשרד דתי כמו משרד הדתות, הרבנות הראשית והנהלת בתי הדין הרבניים.

<רפאל מזרחי: האם הוא יכול לגשת עם התואר שלו – "יורה יורה", רב עיר ודיין – ולהתמודד על תפקיד שדורש תואר אקדמאי.

<רפאל מזרחי: עמדת הרבנות היא חד-משמעית שכן.

<רפאל מזרחי: אנחנו חושבים ששנות הלימוד והמבחנים הקשים שהם עברו, צריך להכיר בהם כתואר ראשון, תואר שני ותואר שלישי.

אלעזר שטרן: בוא נחדד, בגלל שיושב-ראש הוועדה חושב שאני אתו, ואני אתו באמת לצורך גמול ולצורך הדברים הרלוונטיים.

אלעזר שטרן: האם אתה יכול לקחת בחינת דיינות ולהגיד שזה תואר שני?

אלעזר שטרן: עכשיו אנחנו חוזרים לאותו דבר, שהוא כנראה צריך להיות גאון, הרבה יותר ממני, אבל חסרים לו דברים בסיסיים שלבעלי תואר מקביל בדרך כלל.

אלעזר שטרן: השאלה היא אם מבחינת כישורי עבודה אני יכול להגיד שהוא שווה.

אלעזר שטרן: זה הדיון.

אלעזר שטרן: למה עמדת הרבנות רלוונטית פה?

<רפאל מזרחי: אם צריך השלמה בתפקיד מסוים – שיעבור.

<רפאל מזרחי: אבל התואר הבסיסי שלו, שצריך להיות תואר ראשון, תואר שני ותואר שלישי, זה צריך להיות שווה בכל משרדי הממשלה ולאו דווקא במשרדים דתיים.

אלעזר שטרן: גם כשאני לומד כלכלה בבר אילן או במקום אחר, יש קורסי יסוד שאני צריך לקחת, שלא קשורים לכלכלה.

אלעזר שטרן: אומרים: אדוני, אתה רוצה לעבוד ככלכלן?

אלעזר שטרן: יש בחברה הישראלית סוג של ידע שהוא חלק מהתפקיד, ולכן כשאתה לומד תואר ראשון תלמד גם קורסי בחירה או קורסים כלליים – כל אוניברסיטה קוראת להם בשם אחר.

אלעזר שטרן: כשבא דיין עם לימודי דיינות, השאלה היא אם מה שיש לו עונה על מה שאנחנו מכריחים את המקבילים שיהיה להם, וכנראה שלא.

<שמעון יעקבי: חבר הכנסת שטרן, אדם למד באוניברסיטה תואר ראשון בלימודי אסטרונומיה.

משה גפני: סינית עתיקה.

<שמעון יעקבי: והוא מגיע לשירות המדינה, יש דרישה של תנאי סף בנציבות שירות המדינה ברוב המשרות לתואר ראשון, לא משנה במה, לא קשור בכלל לתפקיד.

<שמעון יעקבי: זה תנאי סף, הוא מתקבל והוא מקבל גם משכורת ששווה לתואר ראשון; אם יש לו תואר שני באותו נושא הוא יכול לשדרג את השכר שלו, וכן הלאה.

<שמעון יעקבי: אנחנו אומרים שבמשרד החינוך הנושא הזה כבר נבחן.

<שמעון יעקבי: אדם שהולך להוראה כשהוא למד לימודי רבנות, זה לא קשור להוראה בבית-ספר, אבל משרד החינוך מכיר בלימודים הללו והוא מגיע לשקילה אקוויוולנטית, לפי דירוג מסוים, לתואר ראשון, תואר שני ובלימודי דיינות זה תואר שלישי.

<שמעון יעקבי: משרד החינוך זה מדינת ישראל, אז צריך ליישם את זה בשאר משרדי הממשלה.

<שמעון יעקבי: כלומר, הטענה כאן היא לא כלפי משרד החינוך, הטענה היא כלפי נציבות שירות המדינה וכלפי משרד האוצר, שם צריכים להגיע להסדר הזה.

אלעזר שטרן: הסטודנט של הסינית העתיקה, כדי לקבל תואר ראשון בסינית עתיקה הכריחו אותו באוניברסיטת בר אילן ללמוד עוד כמה דברים.

אלעזר שטרן: מחר יש הפגנה על חייל שהגופה שלו, לצערנו הרב, בידי האויב.

אלעזר שטרן: כשהחזירו את הגופות של גולדווסר ורגב רצו לעשות טקס בבן גוריון, טקס ענק כמו שעשו לחטופי הר דב.

אלעזר שטרן: אמרתי: תעצרו.

אלעזר שטרן: מהרגע שהם חזרו הם חללים כמו כולם.

אלעזר שטרן: אמרו לי: אבל יש תקדים.

אלעזר שטרן: אמרתי: אז נשנה את התקדים.

אלעזר שטרן: הרב יעקבי, זה שמשרד החינוך עשה טעות או מישהו הלחיץ אותו מכיסא כזה או כיסא אחר - - -

<שמעון יעקבי: זה קיים כבר 40 שנה.

אלעזר שטרן: אז מה אם זה קיים?

אלעזר שטרן: אני פה רק קדנציה שניה, זה שזה קיים זה לא אומר לי להפסיק לחשוב כי זה קיים.

אלעזר שטרן: אני לא יודע איך זה נעשה קיים.

אלעזר שטרן: מה שאני אומר זה שבשביל לקבל תואר ראשון בסינית עתיקה אתה לומד עוד כמה דברים, ולמרות שזה סינית אתה קורא גם באנגלית ובעברית.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה אינטרס של כולנו, וזה שמשרד החינוך הכיר להם פעם – ואני לא יודע למה, מי היה שר החינוך - - -

<דליה מזרחי: אני רוצה להגיד למה.

משה גפני: רגע, אני נותן פה רשות דיבור.

משה גפני: הוויכוח הוא ויכוח מיותר לגמרי.

משה גפני: אפשר לחשוד בי שאני נמצא פה 40 שנה והכרחתי את משרד החינוך, אבל לא.

משה גפני: לא הייתי פה 40 שנה.

אלעזר שטרן: היא רוצה להסביר למה.

משה גפני: רגע, אתן לה, כמובן, להסביר.

משה גפני: מבחינתי – אני חושב שיש רבים כאלה, רק זה לא מתבצע – די שבן אדם לומד ומקבל תעודה לדיינות, כדי להכיר בו.

משה גפני: כמובן שהוא צריך ללמוד את הדברים הבסיסיים לתפקיד שלו, אם זה אנגלית או דברים אחרים.

משה גפני: הוא צריך ללמוד את זה, בלי זה הוא לא יהיה.

משה גפני: הרי לא בוחנים את זה שקיבל תואר ראשון או שני בסינית עתיקה, לא בוחנים מה הוא עשה בנוסף לעניין הזה.

משה גפני: התואר בסינית עתיקה מאפשר לו להשתתף במכרז, אפילו שהתואר שהוא עשה לא רלוונטי לגבי התפקיד שלו.

משה גפני: זה תנאי הסף.

משה גפני: אתם אומרים שמעבר למה שאנחנו מדברים בדיון הזה, צריך שיוכר גם מי שיש לו תואר לדיינות, לא רק תואר לסינית עתיקה או ארמית עתיקה.

משה גפני: זה מקובל עלי לחלוטין; לא רק שמקובל עלי לחלוטין, אני לא יודע איזה חברי כנסת היו במשך כל השנים שמנעו את זה.

משה גפני: הרי מישהו נלחם נגד זה.

משה גפני: הכנסנו את זה בהסכם הקואליציוני שלנו ואני מתכוון ליישם את זה.

משה גפני: סעיף 62 בהסכם הקואליציוני קובע שראש הממשלה ימנה צוות מקצועי בהשתתפות וכו' על סוגי התפקידים והמשרות בשירות הציבורי בהן נכון ורלוונטי שהסמכה לרבנות, המוכרת על-ידי הרבנות הראשית, תיחשב כתואר רלוונטי לעניין הכשירות הנדרשת.

משה גפני: אני לא מתכוון לוותר על הסעיף הזה.

אלעזר שטרן: להקים צוות.

אלעזר שטרן: זה מה שהקראת.

משה גפני: יש גם צוות לגבי תקצוב לימודי הפטור, שיצאתי נגד זה.

אלעזר שטרן: בסדר, מאה אחוז.

אלעזר שטרן: אתה אומר כאילו הצוותים זה חרטה ואנחנו אומרים לה מה.

אלעזר שטרן: בסדר.

אלעזר שטרן: יהודית, אבל מדינה.

משה גפני: אנחנו נמצאים במדינה יהודית.

משה גפני: מדובר על מישהו שלומד.

משה גפני: אני לא מדבר על פיקטיבי, רשויות אכיפת החוק צריכות להתייחס לעניין הזה.

משה גפני: אני מדבר על אלה שלומדים.

משה גפני: האיש יודע.

אלעזר שטרן: מה הוא יודע?

משה גפני: סינית עתיקה.

משה גפני: יודע, אז הוא נחשב כתואר אקדמי וזה שלמד דיינות, למד את המשפט העברי, למד את הכול –

אלעזר שטרן: הוא יודע.

אלעזר שטרן: מה הוא יודע?

<שמעון יעקבי: - - -

משה גפני: אני מבקש כבוד לחברי הכנסת.

משה גפני: זאת עמדת חבר הכנסת אלעזר שטרן, הוא ממקם את עצמו.

משה גפני: אין לי טענות, אני חבר שלו.

אלעזר שטרן: מה זה ממקם את עצמו?

משה גפני: בזה שסינית עתיקה - כן, המשפט העברי – לא.

אלעזר שטרן: חס וחלילה.

משה גפני: כן.

משה גפני: כולם שמעו.

אלעזר שטרן: אתה מעליל.

משה גפני: כולם שמעו.

משה גפני: אני סבור הפוך, אני סבור שבמדינה יהודית סינית עתיקה – כן, מאוד חשוב שנדע סינית עתיקה; זה בכל אופן העבר של העם הסיני, היום גם מתחילים להיות לנו קשרים כלכליים, אמר ראש הממשלה בנאום שלו במליאה אתמול.

משה גפני: אבל אני סבור שגם יהודית עתיקה.

אלעזר שטרן: אני חושב שיהודית עתיקה יותר חשוב מסינית עתיקה.

משה גפני: רק שיקבל שכר עלוב.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אבל אני חושב שלמשרה ציבורית ברמות הנדרשות, גם מי שיש לו סינית עתיקה וגם מי שיש לו יהודית עתיקה – יהודית עתיקה חשוב יותר, אבל עדיין לא מספיק.

אלעזר שטרן: דיינות לגמול השתלמות זה אחלה וזה בסדר; כשהוא הולך לתפקידים של מפגשים עם עולמות אחרים, כל מה שהוא למד - - - אני יכול להגיד שאם הוא דיין הוא חכם מאוד, יש לו יכולת התמדה.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אני חושב שכל האקדמיזציה הזאת והדירוג לפי אקדמיזציה, יש לזה נזק כמעט חסר תקנה.

משה גפני: עבודה זרה מודרנית.

אלעזר שטרן: בהרבה דברים, גם מבחינת תגמולים במדינת ישראל, ההסתכלות האקטוארית ומה שאתם רוצים.

אלעזר שטרן: לצערי, השכלה אקדמית לא בודקת כישורים.

אלעזר שטרן: אבל בהקשרים האלה, דיינות, כשאנחנו רוצים לבדוק רמת השכלה מסוימת, אתה לא יכול לצפות אדם ברמה של תואר שני, איזה מפגשים יהיו לו, איזה נקודות חיכוך עם עולמות אחרים יהיו לו.

אלעזר שטרן: אז אתה אומר: אני רוצה.

אלעזר שטרן: אבל יש הסכם קואליציוני, אז מה זה משנה?

משה גפני: לצערי הרב, צריך להגיע להסכם קואליציוני.

משה גפני: האמת שזאת היתה צריכה להיות דרישה שלך.

משה גפני: אתה איש ליברלי, פתוח, אתה רוצה לשלב חרדים.

משה גפני: זאת היתה צריכה להיות דרישה שלך.

משה גפני: לנו אין ברירה, בגלל שהדבר הכי קטן שאנחנו מבקשים - - -

אלעזר שטרן: נכון, אבל לא לתת סתם.

משה גפני: בן אדם הלך להיות רופא, כדי ללמוד את זה הוא צריך לבוא אם תואר בסינית עתיקה, וזה בסדר.

אלעזר שטרן: לא נכון.

משה גפני: כן, נכון.

משה גפני: אני מבקש שאותו אחד שיש לו תואר לדיינות, שילך ללמוד רפואה, אבל שזה יהיה מקביל לתואר בסינית עתיקה, שלא קשור בכלל לרפואה.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: אתה מסכים?

אלעזר שטרן: למה אתה מתעקש?

אלעזר שטרן: אסביר לך משהו שאתה מתעלם ממנו.

אלעזר שטרן: גם כשאתה הולך ללמוד באוניברסיטה - - -

משה גפני: אמרת את זה קודם, אל תחזור.

משה גפני: מספיק שאתה אומר שטות פעם אחת.

אלעזר שטרן: בסדר, אין לי בעיה.

אלעזר שטרן: אני מכבד אותך, אני מכבד גם את הציבור שהבין כבר בפעם הראשונה את מה שאמרתי, ויכול להיות שגם הבין על מה אתה מדבר.

משה גפני: משרד החינוך, בבקשה.

<דליה מזרחי: רציתי להתייחס לדברים של חבר הכנסת שטרן, שאמר לגבי טעות של משרד החינוך.

<דליה מזרחי: קודם כול, זה מתייחס רק לדרגת שכר.

<דליה מזרחי: זה לא תואר אקדמי, זה לא שאנחנו אומרים שזה מחליף תואר אקדמי.

<דליה מזרחי: זו דרגת שכר שוות ערך.

אלעזר שטרן: שמעת?

משה גפני: כן.

אלעזר שטרן: אבל זה לא דיון על השכר.

משה גפני: נכון, על הגמול.

אלעזר שטרן: ההתייחסות של משרד החינוך היא לא לגבי קבלה לעבודה אלא לגבי דרגת שכר.

אלעזר שטרן: זה לא הדיון.

משה גפני: זה הדיון.

משה גפני: אנשי הרבנות ואנשי הדיינות אמרו שיותר חשוב להם זה קבלה לעבודה.

אלעזר שטרן: נכון, על זה הדיון.

אלעזר שטרן: היא אומרת שמה שצוטט בשם משרד החינוך - - -

משה גפני: בסדר, זה רלוונטי לדיון.

אלעזר שטרן: אתה מאשים אותי שאני מקשיב?

<דליה מזרחי: יחד עם זאת, מדובר ממש בתחומי התמחות מסוימים.

<דליה מזרחי: הוא לא יכול לקבל דרגה אקוויוולנטית על כל תחום התמחות שהוא מלמד.

<דליה מזרחי: זה מוגבל למקצועות מחשבת ישראל ועוד.

אלעזר שטרן: בסדר, וגם זה לשכר בלבד.

אלעזר שטרן: מה פתאום?

אלעזר שטרן: לך יש הסכם קואליציוני, לא משנה ההיגיון.

משה גפני: פשוט לגמרי.

משה גפני: יהיו כותרות גדולות בעיתונים, שגפני דורש להוריד את הרמה של עובדי המדינה.

משה גפני: הרי אנחנו מכירים את זה.

משה גפני: אני מקסימום יכול לעשות כותרת ב"יתד נאמן", ואתה, כל העיתונות החילונית תהיה אתך.

אלעזר שטרן: אתה חושב שבאתי לפה בשביל עיתונות?

אלעזר שטרן: אני לא מאמין עליך שאתה חושב ככה.

משה גפני: אני מדבר מה יהיה הלאה.

משה גפני: רק סיפרתי לך שיש הסכם קואליציוני - - -

אלעזר שטרן: זה היה בצחוק.

משה גפני: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון.

משה גפני: הדיון הזה מדבר על הגמול, ואתה אתי לגבי הנושא הזה.

משה גפני: לגבי עניין הבדיקה על הגמולים שעליהם דיברנו, אני מבקש שתגידו זמן, מתי נקבל תשובה.

משה גפני: הרי אתם בוחנים את זה.

משה גפני: עניתם גם למנכ"לית, גם לפונה – מתי אתם עומדים לסיים?

<חמוטל בן דור: הבדיקה נעשית במשרד החינוך, ומכיוון שהנציג לא כאן אני לא יודעת להעריך כמה זמן ייקח.

משה גפני: תדעי להגיד לי אחרי שתדברי אתו?

<חמוטל בן דור: בוודאי.

משה גפני: אני מבקש מועד - גם אם ההחלטה שלילית, גם אם ההחלטה חיובית וגם אם ההחלטה חלקית.

משה גפני: יש לי טבע משונה, שאני מתכוון לעקוב אחרי זה ואני מתכוון לקבל החלטה.

משה גפני: אני אומר לוועדה - לא קשור לעניין של הדיון שלשמו התכנסנו: אני עומד לבקש מראש הממשלה להקים את הצוות הזה, שיבחן את הדברים במגמה חיובית מבחינתי.

משה גפני: נדרוש שלא תהיה אפליה בין מי שלומד מקצועות שאינם רלוונטיים לגבי התפקיד שאליו הוא רוצה ללכת לבין לימודים ביהדות, דברים שהמדינה מכירה בהם לצרכים שונים, וזה לא יוכר לגבי קבלה לעבודה.

משה גפני: כמובן, הוא צריך להשלים את הדברים שהוא צריך להשלים, כמו כל בעל תואר אחר שצריך ללמוד את הדברים שלגביהם הוא הולך לעבודה.

<חמוטל בן דור: נשלח לך מכתב בעניין.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.