ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 215, 2016-06-21 11:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת התרבות, החינוך והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום 21 ביוני 2016, ט"ו בסיוון תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: שילוב תלמידים עם עיוורון ולקויות ראייה במערכת החינוך – לציון יום העיוור בכנסת.

יעקב מרגי: זה המקום להודות לחברת הכנסת קארין אלהרר על הליווי והארגון של היום הנפלא הזה.

יעקב מרגי: כמדי שנה מקיימים את היום הזה.

יעקב מרגי: הוועדה קיימה דיונים בסוגיות שקשורות לתלמידים עם לקויות ראייה במערכת החינוך.

יעקב מרגי: היו לנו גם סיכומים ואנחנו נעמוד על ההתקדמות מהשנה שעברה להשנה ונשמח לתת למי שעוסק בסוגיות האלה להתבטא, ונראה עם איזה תובנות ועם איזה סיכומים נצא היום.

יעקב מרגי: עוד פעם, זה עוד מקצה שיפורים מה שנקרא ובעגה הספורטאית, גם בתוך מערכת החינוך, לשפר את האפשרויות של אותם תלמידים שממילא מתמודדים עם קשיים אובייקטיביים והתפקיד שלנו הוא להסיר להם את החסמים, את הקשיים האלה.

יעקב מרגי: אז בבקשה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: תודה רבה אדוני יושב הראש ותודה שכבכל שנה בשלוש השנים האחרונות, היית הראשון להסכים לקיים דיון בוועדה.

קארין אלהרר: ביום הזה מתקיימים דיונים בתשע מוועדות הכנסת, שזה בהחלט יום מכובד.

קארין אלהרר: אנחנו מציינים את הבליין-דיי שבו המטרה היא קודם כל להעלות את המודעות לצרכיהם וזכויותיהם של אנשים עיוורים ואנשים עם לקויות ראייה, ובהחלט נושא החינוך הוא נושא שאני מאמינה שהכל מתחיל בחינוך, ואם אנחנו נדע לתת את הזכאויות כבר מהגיל הצעיר, סיכוי טוב שכשנגיע לוועדת הכלכלה ונדון בשילוב בתעסוקה, דברים ייראו אחרת.

קארין אלהרר: אני לא אעשה לך ספוילר, אדוני, אבל אני כן אומר שבדיון שקיימנו הבוקר בוועדה לענייני ביקורת המדינה, משרד החינוך היה המשרד המצטיין.

קארין אלהרר: אז אני מקווה שגם כאן הוא יקבל את אותן ברכות ותשואות.

קארין אלהרר: אני לא יודעת באיזה עניינים הם חייבים לך תשובות, בעניינים שקשורים לדו"ח מבקר המדינה באמת נעשתה עבודה משמעותית ורצינית.

קארין אלהרר: כמובן שהיא לא מנותקת מהבג"ץ שהגישה עמותת אופק לילדינו וזה המקום להודות לעמותה על הליווי הבלתי מתפשר של הנושא הזה; וכמובן גם למרכז לעיוור, שהוא השותף שלי בקיומו של היום המיוחד בכנסת.

קארין אלהרר: אני מתנצלת מראש שלא אוכל להישאר לכל הדיון, כי יש ועדות נוספות.

יעקב מרגי: אנחנו נגבה אותך.

קארין אלהרר: אבל אני סומכת את ידי על חברי חברי הכנסת המצוינים שיעשו את העבודה בצורה הכי טובה שיש.

קארין אלהרר: אז שוב תודה ודיון מעניין ופורה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: לפני שאעביר את רשות הדיבור לאורחים וגם לחברי הכנסת, אני אקריא לכם נקודות סיכום שהיו בדיון ב-9 ביוני 2015:

יעקב מרגי: הוועדה קראה למשרד החינוך לתקצב בדרישת התקציב הקרובה רכישת ערכות אישיות לכלל התלמידים העיוורים ולקויי הראייה.

יעקב מרגי: הוועדה לא מוכנה להסכים שיוותר במערכת ולו תלמיד אחד ללא פתרון הולם.

יעקב מרגי: הנקודה השנייה הייתה: הוועדה קראה למשרד החינוך להיערך לפתיחת מרכזי תמיכה במגזר הערבי, על פי פרישה ארצית נדרשת ועל פי מספר וצורכי התלמידים.

יעקב מרגי: אנחנו נעמוד ונשמע גם על הנקודות האלה.

יעקב מרגי: הוועדה קראה למערכת החינוך למנות לאלתר מומחה להנגשת מערכת החינוך לאנשים עם מוגבלות.

יעקב מרגי: משרד החינוך נקרא לטפל בתלמידים עיוורים ולקויי ראייה כדרך קבע ושלא במסגרת ימים מיוחדים שנציף את הנושאים האלה.

יעקב מרגי: הוועדה ביקשה לקבל תשובות ממשרד החינוך תוך 30 ונתקבלה תשובת השר.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון נוסף, והנה אנחנו מקיימים.

יעקב מרגי: לפני כן, חברי הכנסת – ניתן לאורחים או שאתם רוצים להתבטא?

יעקב מרגי: יעל ריינד וגילה זיידל מעמותת אופק לילדינו, אחת מכן שתציג.

<יעל וייס ריינד: אני אעביר לגילה זיידל, אבל אני רוצה באמת לברך על הדיון הקודם של הוועדה, שהעלתה נקודות חשובות ואנחנו שמחים שראינו התקדמות משמעותית שתיכף נשמע ואני אעביר לגילה להקריא את מה שכתבנו לוועדה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<גילה זיידל: אופק לילדינו, הארגון הארצי של הורים לילדים עם עיוורון ולקות ראייה, וכעמותה רשומה זהו הארגון היחיד המטפל בילדים ובני משפחותיהם מילדות ועד בגרות, ואנחנו מביאים כאן את קולם את ההורים מכל רחבי הארץ, מכל המגזרים ומשני המגדרים, בהמשך לדיון בוועדה למעמד האישה.

<גילה זיידל: ואנחנו כמובן מודים ליושב הראש וגם לקארין אלהרר על הדיון החשוב בשם ילדינו ובני משפחותיהם.

<גילה זיידל: לפני שנציג את עיקר הנושאים, ברצוננו לציין את שיתוף הפעולה הקונסטרוקטיבי בעבודה המסורה של שולמית כהן, שלא נמצאת כאן איתנו, המפקחת הארצית על לקויות חושיות במשרד החינוך.

<קריאה: היא בחו"ל.

<גילה זיידל: ורחלי אברמזון, מנהלת אגף החינוך המיוחד וכל הצוות המסור, על עבודה משותפת ושיתוף פעולה מתמשך ובאמת אוזן קשבת ואנחנו מרגישים בשטח את השינוי.

<גילה זיידל: וכמובן מה שקרה בוועדה הקודמת מחזק עוד יותר את העובדה שיש שיתוף פעולה ויש רצון אמיתי להיטיב עם הילדים שלנו.

<גילה זיידל: לפני שנה בחנה הוועדה הזאת את המחקר המקיף של מרכז המידע והמחקר של הכנסת ובעקבות הדיון פנתה הוועדה לשר החינוך בקריאה ליישומם של מספר מהלכים לשילובם של ילדינו במערכת החינוך והנגשתה לכל ילד עם לקות ראייה.

<גילה זיידל: אני רוצה לציין מספר סוגיות מהותיות שתלויות ועומדות, חלקן קיבלו מענה עכשיו בהצהרה בוועדה הקודמת, אבל אני בכל זאת אכנס ואקריא את מהות הדברים.

<גילה זיידל: הנקודה הראשונה, טכנולוגיה מסייעת.

<גילה זיידל: טכנולוגיה זו יצרה מהפכה בהנגשה ושילוב של אנשים עם עיוורון בחברה ועבור ילדינו מהווה ערוץ חשוב לשילוב ושיתוף בכיתה ובחברת בני גילם.

<גילה זיידל: לצערנו, בעוד ילדים מתנסים ומשתמשים בטכנולוגיה בחיי היום יום מגיל צעיר ביותר - - -

מאיר כהן: מכיתה ד'.

<גילה זיידל: מה?

מאיר כהן: אצלכם זה מכיתה ד'.

<גילה זיידל: כן.

<גילה זיידל: מדיניות משרד החינוך היא חלוקת טכנולוגיה רק מכיתה ד'.

<גילה זיידל: התוצאה היא שנים חשובות בהן יכול הילד לרכוש מיומנויות ולהתקדם בלימודיו שאינן מנוצלות כראוי.

<גילה זיידל: הקריטריונים להתאמת הטכנולוגיה לילדים אינם ברורים ובמקרה של חוסר הסכמה עם המלצות אופטומטריסט או מומחה בתחום הראייה, אין תהליך ברור לבדיקת ההמלצות והתאמה מיטבית לילד.

<גילה זיידל: בכל הנוגע לטיפול בציוד הטכנולוגי, לא ברורה הזכאות לשדרוג החומרה והתוכנה, בעוד אלה מתקדמים ומשתנים בקצב מהיר.

<גילה זיידל: אין פתרון לביטוח הציוד היקר, תיקון במקרה של תקלה שעלול לקחת זמן רב ולעתים קרובות אין ציוד חליפי, דבר המותיר את הילד ללא עיניים בזמן הלימודים וזה ממש ממש קריטי.

<גילה זיידל: הדרכה ותמיכה טכנית:

מאיר כהן: אני יכול לשאול, אדוני?

<גילה זיידל: וודאי.

מאיר כהן: אני גם ככה חושב שהנקודה הזאת היא לא כל כך קריטית, זאת נקודה שמתגברים עליה.

מאיר כהן: אני חושב שהנקודה של להוריד ולהתחיל מגיל הרבה יותר מוקדם היא יותר קריטית.

מאיר כהן: אני חושב שההערה שלכם לגבי השעות התומכות - אני מדבר כמנהל בית ספר – היא מאד קריטית.

מאיר כהן: אז אני לא בטוח שאם משהו מתקלקל אז כמה זמן שזה לוקח, אני חושב ש - - -

<גילה זיידל: סליחה, תלמיד עם עיוורון הוא מנוטרל לגמרי.

מאיר כהן: אני יודע.

מאיר כהן: אני לא אומר - - -

יעקב מרגי: הוא לא מקל ראש.

מאיר כהן: אני אומר, אם אנחנו בוחרים להביא את הנושאים שהם קריטיים ועליהם אנחנו נלחמים, אז אני לא בטוח שזה בסדר העדיפות.

מאיר כהן: לזה התכווני.

<יעל וייס ריינד: אני אוסיף שגם באמת התבשרנו בוועדה לביקורת המדינה, שיש טיפול בנושאים האלה.

<יעל וייס ריינד: אנחנו עכשיו פשוט מציגים.

מאיר כהן: בסדר, אוקיי.

<יעל וייס ריינד: אבל אני מסכימה איתך.

<יעל וייס ריינד: הנושא של הוראה תומכת זה אחד הנושאים החשובים, בהחלט.

מאיר כהן: כי אני זוכר את הויכוחים על התעריפים, בכובע של שר הרווחה.

מאיר כהן: אני מכיר את זה לפני ולפנים ואני חושב שלהקפיד ולהוסיף יותר כסף ולהקצות יותר שעות זה הרבה יותר משמעותי.

<גילה זיידל: הדרכה ותמיכה טכנית לילדים, למורות התומכות – גם היא נדרשת, בדומה לזו הניתנת למבוגרים הצורכים ומשתמשים בטכנולוגיה מסייעת, לדוגמא באמצעות מוקד טלפוני וכו'.

<גילה זיידל: הנקודה השנייה היא נקודה של הוראת הברייל.

<גילה זיידל: בשל מיעוטם ו - - - הרחב של ילדים עם עיוורון הזקוקים ללימודי ברייל, מומחיות זו אינה רווחת.

<גילה זיידל: מורה תומכת שאינה עושה שימוש שוטף וקבוע בהוראת הברייל, תתקשה ללמד את הילד.

<גילה זיידל: שילובם של אנשים עם עיוורון השולטים בברייל - כמורים במערכת החינוך - יכולה להיות פתרון אידיאלי ואף לתרום לתמיכה חשובה בילד מצד בוגר שהתמודד עם לקות דומה בצעירותו וכמובן מקום עבודה ותעסוקה לעוד אנשים עם מוגבלות בראייה.

<גילה זיידל: הנקודה השלישית והאחרונה: מכסת שעות הוראה תומכת לילדים.

<גילה זיידל: התקצוב המקסימאלי לשעות תמיכה לילד עם לקות ראייה או עיוורון עומד על שש שעות שבועיות בלבד.

<גילה זיידל: המכסה כוללת גם ישיבות צוות, הכנת חומרים וכו'.

<גילה זיידל: תתקנו אותי אם אני טועה.

<גילה זיידל: מצב זה משאיר שעות הוראה תומכת מעשית לילד במידה מצומצמת מאד.

יעקב מרגי: מה זה מצומצמת?

יעקב מרגי: כמה מתוך ה-6 שעות?

<גילה זיידל: יגידו לי המורות.

יעקב מרגי: טוב, אז משרד החינוך אחר כך יתייחסו לזה.

מאיר כהן: חמש שעות.

<גילה זיידל: פחות מחמש שעות.

יעקב מרגי: ההערכה שלי פחות.

<גילה זיידל: ויש צורך להרחיב את המכסה ואת השעות לאפשר הוראה תומכת לפי צורכי הילד בעקרונות דורנר.

<גילה זיידל: אני רוצה להוסיף נימה אישית בקשר לטכנולוגיה, מניסיון אישי של בתי,שבאמת נחשפה לטכנולוגיה מגיל צעיר ומשתמשת בה בתוכנות מורכבות ומתקדמות.

<גילה זיידל: העובדה שהיא משתמשת בה מגיל צעיר, נותנת לה אפשרות להשתלב בחברה, לא רק בגלל שהיא מיומנת בכך, אלא שהיא גם לא מפחדת מכך.

<גילה זיידל: יש לה את הביטחון העצמי ואת היכולות להתמודד עם כל טכנולוגיה, שהיא בעצם בן זוג תמידי לאנשים עם עיוורון ולקות ראייה.

<גילה זיידל: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פרופסור דן אורון, בבקשה.

<דן אורון: אז אני דיברתי בוועדה הזאת.

<דן אורון: אני הורה לילדה עיוורת שלומדת בכיתה ד'.

יעקב מרגי: אני אגיד לך, אני חיפשתי איזה קשיש, אמרו לי פרופסור.

יעקב מרגי: אצלנו אומרים בן פורת יוסף.

<דן אורון: תודה.

יעקב מרגי: בן פורת יוסף, זה בלי עין רעה במשוכלל כזה.

<דן אורון: חמסה, חמסה.

יעקב מרגי: אותו עיקרון.

יעקב מרגי: אמרתי משוכלל, לא היית צריך הלאה.

<דן אורון: אני בקשר עם המשרד וספציפית עם ברכה שהייתה קודמתה של שולמית.

מאיר כהן: תציג את עצמך, אדוני.

<דן אורון: אני הורה לילדה עיוורת.

<דן אורון: אני פרופסור במכון ויצמן במחלקה לפיזיקיה, וזה מסיפור אחר.

<דן אורון: אני בקשר עם המשרד הרבה מאד שנים ובמיוחד הייתי אקטיבי בשנים האחרונות בנושא של הנגשת ספרי הלימוד.

<דן אורון: קרה הרבה במשרד בשנים האחרונות בנושא של ספרי לימוד ובהחלט יש שיפור.

<דן אורון: המשרד לקח על עצמו את האחריות לנושא של ספרי לימוד, שלא הייתה בידיו בשנים הקודמות.

<יעל וייס ריינד: ולא - - -

<דן אורון: נכון, נכון, אבל עדיין יש - - -

יעקב מרגי: אין ספק שיש עוד מה לשפר.

יעקב מרגי: אני רק רוצה לציין שיש הבדל עצום מהדיון הקודם, דווקא שם ישבו הורים עם ספרים כבדים.

יעקב מרגי: אז אני שמח שהגישה - - -

<דן אורון: אני הייתי רוצה בכל זאת להעלות נושא שהעליתי גם מול שולמית כהן וגם מול אנשים אחרים במשרד, והוא הולך ונעשה קריטי ולא זוכה לשום התייחסות במשרד עד היום, וזה הנושא של חומרים תומכים דיגיטליים שנמצאים בספרי הלימוד.

<דן אורון: גם אם בנושא ספרי הלימוד יש התקדמות, כל ספרי הלימוד כמעט היום, מלווים בחומר דיגיטאלי שנמצא באינטרנט.

<דן אורון: לדוגמא: אתר אופק של מט"ח, ועוד עשרות אתרים, כולל אתר משרד החינוך עצמו; והחומרים האלה לא נגישים.

<דן אורון: אתר אופק של מט"ח כדוגמא, הוא לא נגיש, הוא לא עומד בתקנות הנגישות.

<דן אורון: יש כבר חקיקה בנושא הזה.

<דן אורון: התלמידים נדרשים על בסיס כמעט יומיומי לבצע מטלות באינטרנט והחומרים לא נגישים.

<דן אורון: הטיפול הזה שבנושא ספרי לימוד, קודם כל עוד יש בו הרבה מקום לשיפור, בין היתר מצד אגף ספרי לימוד ויואלה טרם, שגם שם חל שיפור בנושא של אישור ספרי לימוד מוקדם יותר.

<דן אורון: ובכל זאת, הגיע הזמן שהמשרד יישב ויבין שהוא רגולטור של ספרי הלימוד והוא חייב לחייב את המו"לים כמו מט"ח ואחרים, לתת אתרים נגישים, לתת את כל התמיכה.

<דן אורון: ספר לימוד היום זה לא רק ספר שפותחים, אלא בכל עמוד שלישי יש לינק לאתר, ואם האתר לא נגיש, אז חצי מהערך אבד.

<דן אורון: בקיצור, משרד החינוך חייב להתקדם עם הזמן.

<דן אורון: זה דברים שקרו במהלך חמש השנים האחרונות ולא זוכים למענה.

<דן אורון: עוד דברים מהסגנון הזה זה אפליקציות דמויות משוב או דומיהן, שכאילו הן לכאורה לא באחריותו של משרד החינוך, ולמעשה כל תלמיד בישראל נדרש להשתמש באפליקציות הניהול הבית ספריות האלה.

<דן אורון: ובניגוד למשל למנכ"לית חברת משוב שהיא מאד מאד ידידותית - ואני אישית קישרתי אותה למומחי נגישות - משרד החינוך לחלוטין בוחר להתעלם מהנושאים האלה.

<דן אורון: אז תכנים דיגיטליים זה לא רק ספרי הלימוד.

<דן אורון: ספרי הלימוד הם לא רק ספר הטקסט, הם גם התוכן הדיגיטלי, והגיע הזמן שהמשרד יטפל בנושא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: תודה לכבוד יושב הראש.

יוסף ג'בארין: האמת היא שאני מודע לכך שהבעיה האחרונה שהזכיר האורח, עדיין קיימת והיא עדיין מאד משמעותית.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת ספרי לימוד שלא נגישים לאנשים כבדי ראייה וגם - - -

<קריאה: הוא דיבר על אתרים.

יוסף ג'בארין: וגם.

יוסף ג'בארין: תיכף, תיכף.

יעקב מרגי: רבותי, תנו לו.

יעקב מרגי: תאמינו לי שהוא - - -

יוסף ג'בארין: האמת היא שעד לאחרונה אפילו מבחני הבגרות - היה קושי בהנגשתם.

יוסף ג'בארין: זה דבר שהוא כל כך בסיסי ואפשר רק לראות שאם במבחני הבגרות היו בעיות, אז על אחת כמה וכמה בספרי לימוד אחרים.

יוסף ג'בארין: אני גם מודע לכך שהבעיה מחמירה עוד יותר בחברה הערבית ובבתי הספר הערבים.

יוסף ג'בארין: לקראת הדיון הזה הייתה לי שיחה מעמיקה עם עורך הדין עבאס עבאס, מנכ"ל עמותת אלמנארה, שמקדמת את זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות ובעיקר כבדי ראייה בחברה הערבית, והתרשמתי עד כמה הבעיה הזו מעמיקה.

יוסף ג'בארין: בנוסף הייתי מזכיר גם את הקושי שקיים לא רק בתחום ספרי לימוד, אלא בכלל בהנגשת ספרים לאנשים כבדי ראייה.

יוסף ג'בארין: קיימת הספרייה בנתניה, שעד לאחרונה כמעט ואל הנגישה ספרים בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: לאחרונה הייתה פעילות של הנגשה, אבל נתניה היא כל כך רחוקה ממרכז היישובים הערביים, בעיקר בצפון, במשולש.

יוסף ג'בארין: ולכן נראה לי, כבוד יושב הראש, שזאת סוגיה שצריך לשים עליה את הדעת, שצריך להרחיב פרויקטים של הנגשת ספרים, לא רק ספרי לימוד.

<עבאס עבאס: כמו הפרויקט שלנו.

יעקב מרגי: אני אתן לך לדבר עוד מעט.

יוסף ג'בארין: הנגשת ספרים בעיקר בארגונים שממוקמים בתולם הישובים הערבים, מה שבהחלט יכול להקל גם על ההגעה הפיזית של אנשים כבדי ראייה לחומר הזה.

יוסף ג'בארין: אז ספרי לימוד זה אחד, אבל גם ספרים בכלל להעשרה ולקריאה כללית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך – אני רוצה שתתייחסו גם לסוגיות האלה שהקראנו בנקודות הסיכום לגבי מרכזי התמיכה במגזר הערבי, כשאני אתן לכם להתייחס.

יעקב מרגי: עבאס עבאס, בבקשה.

<עבאס עבאס: יופי, תודה.

<עבאס עבאס: קודם כל אני חושב שהסוגיות של אנשים עם עיוורון ואנשים עם מוגבלות בכלל הם כבר על המפה.

<עבאס עבאס: אני כבר פעם שנייה, שלישית וזה לדעתי הישג בפני עצמו.

<עבאס עבאס: לענייננו ולדיון שלנו.

<עבאס עבאס: זכות החינוך, כפי שאתם יודעים, היא זכות יסוד שמוגנת אפשר להגיד גם כן בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו ובאמת אני דווקא עשיתי את התזה שלי במשפטים בתואר שני על הזכות לחינוך ובאמת היא אבן הדרך לשילוב כל אדם, על אחת כמה וכמה כשמדובר באדם עם מוגבלות.

<עבאס עבאס: לגבי נגישות לספרי לימוד, אני באמת חייב לציין, בגלל הקשר האישי והקהילתי עם בתי ספר, יש בית ספר אחד בנצרת שקוראים לו כרם אל סחאב.

<עבאס עבאס: הוא בית ספר ארצי שיש בו ילדים עם לקות ראייה וכל פעם, כל שנה מנהלת בית הספר מדברת איתי - וגילה זיידל אפילו הייתה שותפה - שהם סובלים ממחסור - - -

<גילה זיידל: למה אפילו?

<עבאס עבאס: כלומר היית.

<עבאס עבאס: סובלים ממחסור אדיר בהנגשה של ספרים, כי לצערי משרד החינוך עשה טעות.

<עבאס עבאס: יש פה מישהו ממשרד החינוך?

יעקב מרגי: יש, יש.

<עבאס עבאס: אוקיי.

<עבאס עבאס: עשה טעות פטאלית.

<עבאס עבאס: לפני חמש שנים, ארבע שנים, פרסם מכרז – ואני חייב להודות – אלמנארה היה הארגון היחיד שניגש למכרז, ותשמע – ידידי יוסף, משום מקום, פתאום גילינו שאין שום תשובה, אין התייחסות.

<עבאס עבאס: אחרי שנה שנתיים פתאום גוף אחר, והוא מכובד מאד – ספריית נתניה – עושה את ההנגשה לספרי הלימוד, במיוחד בברייל.

<עבאס עבאס: אני כמובן לא שתקתי ועשיתי הרבה שיחות עם שולמית כהן וממש לפני כשבועיים נפגשתי איתה ואמרתי לה – שנת הלימודים קרבה וממשמשת, מה עושים?

<עבאס עבאס: ולכן אנחנו מקדמים פגישה משולשת שלי בתור מנכ"ל אלמנארה ועמוס, מנכ"ל ספריית נתניה ושולמית.

<עבאס עבאס: אני מקווה ומאמין שאנחנו לא נצטרך לפנות לדרכים אחרות ונוכל לעשות סדר בנושא, כי לא יתכן שילדים יתחילו את שנת הלימודים בלי ספרים בשנת 2016.

<עבאס עבאס: ידידי ד"ר יוסף דיבר על נושא הנגשת ספרים בכלל ואכן, עמותת אלמנארה, ביוזמה אישית ובמשאבים מאד דלים, הצלחנו להעמיד ספרייה מותאמת לאנשים עם לקות ראייה ולידי, אסתי, מספריית נתניה.

<עבאס עבאס: כמה שנים אתם קיימים, 50 שנה?

<עבאס עבאס: 60 שנה.

<עבאס עבאס: אנחנו בשנתיים-שלוש, נגיד לא שנתיים, קצת יותר, ארבע שנים בגדול, הצלחנו להעמיד, להנגיש יותר מ-3,700 כותרים שנמצאים על גבי אתר אינטרנט ואפליקציה.

<עבאס עבאס: אגב, מה לעשות, זה היסטוריה, זו עובדה.

<עבאס עבאס: ספריית אלמנארה הוירטואלית קמה לפני שיוזמת נתניה, שהיא גם מבורכת, שאני נמנה עם הספרים שלהם, עלתה לאוויר.

<עבאס עבאס: אז אני חושב שיוזמת כמו נתנה וכמו אלמנארה מצדיקות הרבה יותר תשומת לב ממשרד החינוך.

<עבאס עבאס: קרי: משאבים, משאבים, משאבים.

<עבאס עבאס: כי מה לעשות?

<עבאס עבאס: כדי שאנחנו ננגיש ספרים, זה המון עלויות, בין אם זה מוקלט ובין אם זה בברייל.

<עבאס עבאס: אני יכול להגיד לכם, עלות של הנגשה – ככה בגסות – של ספר מוקלט, משהו כמו 1,000 דולר, כמעט 4,000 שקלים.

<עבאס עבאס: אז זה פשוט מצריך מכם לתת את הדעת.

<עבאס עבאס: ואני רוצה גם כן להגיד - - -

יעקב מרגי: לסיכום.

<עבאס עבאס: סיכום, ברשותך, תודה.

<עבאס עבאס: אני רוצה גם כן להסב את תשומת הלב לוועדה לזכות של אנשים עם עיוורון, שהם סיימו בהצטיינות או בהצלחה לימודי חינוך - חינוך מיוחד וחינוך בכלל, או כל מקצוע - שחשוב שישתלבו במשרד החינוך, במערכת החינוך, כי אם החינוך לא ישמש כמגדלור לשילוב ותעסוקת אנשים עם מוגבלות או עם עיוורון, אז מי יעשה זאת?

<עבאס עבאס: לכן אני פונה ומבקש שיקדמו את היוזמה.

<עבאס עבאס: הייתה יוזמה, דומני של השר לשעבר שי פירון.

<עבאס עבאס: אני מבקש לחזור ולקדם את זה, להחיות את זה מחדש, כי יש מלא אנשים בעלי תואר ראשון ושני, שיושבים בבתים חבוקי ידיים ואין להם אופק ועתיד להשתלב.

<עבאס עבאס: תודה שנתתם לי את ההזדמנות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ספריית נתניה.

<אסתר מעודה: טוב, אני המנהלת של מחלקת ברייל יותר וספרי לימוד.

יעקב מרגי: איך קוראים לך?

<אסתר מעודה: אסתי.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אסתר מעודה: קודם כל אני רוצה להגיד שיש לנו ספרות ערבית עשירה בספרייה – גם ספרי לימוד, גם ספרי קריאה.

יעקב מרגי: כמה ספריות יש בארץ?

<אסתר מעודה: אנחנו הספרייה המרכזית.

<עבאס עבאס: לא, יש את אלמנארה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: את זה שמענו ממך שיש לך.

<אסתר מעודה: יש את אלמנארה, יש את עלה ויש את מסילה.

יעקב מרגי: היא לא אמרה בלעדית, היא אמרה מרכזית.

<אסתר מעודה: אנחנו המרכזים.

<עבאס עבאס: כולנו מרכזים.

<עבאס עבאס: גם אנחנו חושבים שאנחנו מרכזים ובינלאומיים גם.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה עבאס.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אסתר מעודה: זה מבחינת ספרי לימוד.

<אסתר מעודה: רציתי להגיד שאין אצלנו השאלה בספרייה עצמה.

<אסתר מעודה: כל ההשאלה אצלנו נעשית דרך הדואר שהוא אמר שאין בסניפים אחרים.

<אסתר מעודה: כל ההשאלה אצלנו זה או באינטרנט או דרך הדואר.

<אסתר מעודה: אף אחד לא מגיע.

<אסתר מעודה: כלומר, יש אנשים מעטים מאד שמגיעים, אבל רוב ההשאלה זה בנושא ספרי הקריאה, שאין שלוחות במקומות אחרים.

מאיר כהן: האם אתם קשורים למגזר הבדואי?

<אסתר מעודה: יש לנו, כן.

מאיר כהן: יש לכם שלוחה שלכם?

<אסתר מעודה: לא, אין לנו שלוחה.

<אסתר מעודה: הכל נעשה דרך הדואר.

<אסתר מעודה: יש לנו הרבה מנויים מהפזורה בנגב.

יעקב מרגי: תני לי רקע על הספרייה: מי הקים אותה, בבעלות של מי?

יעקב מרגי: ביוזמה של?

<אסתר מעודה: לפני 65 שנה.

<אסתר מעודה: עמותה, אישה פרטית שהקימה אותה, רק אני לא זוכרת כרגע את שמה.

יעקב מרגי: לא משנה.

<אסתר מעודה: היא הקימה אותה לפני 65 שנה, כמובן היא התפתחה מאד בשנים האחרונות מבחינת זה שיש לנו אתר מאד נגיש, שהמנויים שלנו יכולים להשתמש בו, להוריד ממנו את הספרים.

<עבאס עבאס: יש לנו גם מנוי בו.

<אסתר מעודה: אנשים מאד נהנים ממנו.

<אסתר מעודה: אני אעבור לספרי הלימוד שלנו, שאנחנו השנה התחלנו להנגיש גם את הספרים באותיות גדולות, באופן כללי לכל המגזרים, גם - - -

יעקב מרגי: הדיבורים מפריעים, סליחה.

יעקב מרגי: יש דיון אחד פה, לא כמה דיונים במקביל.

<אסתר מעודה: גם בעברית, בכל השפות שצריך.

<אסתר מעודה: גם בערבית, אנשי המגזר, גם לכרם אל סחאב אנחנו מנגישים את הספרים.

<עבאס עבאס: כן, אבל יש את הפיגור.

<אסתר מעודה: לא יודעת, שנה שעברה לא היה.

<עבאס עבאס: לא, דווקא בשנה שעברה היה.

<אסתר מעודה: אז אני לא יודעת מזה.

<אסתר מעודה: זה לא הגיע אלינו, אני מצטערת.

<אסתר מעודה: מה שהגיע אלינו זה היה אישור שכל הספרים הגיעו.

יעקב מרגי: אז בגדול, אי אפשר לבוא אליכם בטענות.

יעקב מרגי: אתם גוף פרטי.

<אסתר מעודה: אני לא אומרת שאי אפשר לבוא - - -

יעקב מרגי: לא, אני שואל.

יעקב מרגי: אתם גוף פרטי.

יעקב מרגי: זה לא גוף ש - - -

<אסתר מעודה: אנחנו עמותה - - -

<עבאס עבאס: משרד החינוך חייב לקחת אחריות.

יעקב מרגי: אני חותר לשם, שנייה, עבאס.

יעקב מרגי: תאפשר לי לנהל את הדיון.

<עבאס עבאס: תודה.

יעקב מרגי: גברת אסתר, מאחר שלא אמרת לי גם את שם המשפחה שלך - - -

<אסתר מעודה: מעודה.

יעקב מרגי: שהפרוטוקול יידע, יכיר אותך.

<אסתר מעודה: אסתי מעודה.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: כל מה שאתם עושים זה עושים מיוזמות פרטיות של העמותה, מתוך תכנית עבודה או הסתכלות כללית.

יעקב מרגי: זה לא איזה משהו מובנה עם צרכים - - -

<אסתר מעודה: לא, זה לא מדויק.

<אסתר מעודה: אנחנו מקבלים תמיכה ממשרד התרבות בנושא ספרי הקריאה.

יעקב מרגי: תמיכה?

<אסתר מעודה: תמיכה.

יעקב מרגי: אז בואי, עוד לא שמעת אותי לגמרי כדי שתביני לא מדויק.

<אסתר מעודה: סליחה.

יעקב מרגי: אני רוצה שתרדי לסוף דעתי.

יעקב מרגי: אתם לא פועלים מכוח איזו תכנית עבודה של משרד החינוך.

<אסתר מעודה: זה כן.

<אסתר מעודה: זה בדיוק ההמשך של מה שרציתי להגיד.

יעקב מרגי: אז אני רוצה לדעת, אם אתם פועלים בהתאם לתכנית עבודה וצרכים ממופים של משרד החינוך, או שאתם - - -

<אסתר מעודה: כן, כן.

יעקב מרגי: אז תציגי בבקשה.

יעקב מרגי: זה חשוב לנו לצורך הדיון.

<אסתר מעודה: אנחנו עובדים מול משרד החינוך.

<אסתר מעודה: אנחנו מקבלים את הרשימות שמנהלי בתי הספר, דרך משרד החינוך, מעבירים אלינו.

יעקב מרגי: את זה לא אמרת.

יעקב מרגי: בסדר.

<אסתר מעודה: אנחנו כמובן בודקים שאפשר לעשות את הספרים, כי יש ספרים שבעיקר בברייל שאין אפשרות לעשות, כי הם תמונות, או רק גזירה.

<עבאס עבאס: יש את בעיית המתמטיקה.

יעקב מרגי: עבאס, קשה לי לנהל דיון עם ההתפרצויות.

יעקב מרגי: שנייה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אסתר מעודה: וזה בנושא הברייל.

<אסתר מעודה: אנחנו מקבלים את כל הרשימות שלנו ממשרד החינוך.

<אסתר מעודה: אנחנו עושים לפי רשימה אך ורק של משרד החינוך.

<אסתר מעודה: אנחנו לא מקבלים הזמנות לא מההורים - - -

יעקב מרגי: מכוח מכרז או מכוח הבנות?

<אסתר מעודה: את זה אני לא יודעת להגיד לך.

יעקב מרגי: את לא יודעת להגיד.

יעקב מרגי: עבאס, תן לי, תאמין לי שאני יודע לאן אני חותר.

יעקב מרגי: זאת א ומרת שעומדת לך הזכות, ולמה אני שואל?

יעקב מרגי: אני לא החשב הכללי עכשיו, שהולך לבדוק איך משרד החינוך עובד.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת אם משרד החינוך מוציא דרישה או מבקש, מציע לך את הצרכים ואת משיקול דעתך אומרת – זה כרגע לא נראה לי.

יעקב מרגי: את יכולה?

<אסתר מעודה: לא.

<אסתר מעודה: אנחנו לא עושים את זה.

יעקב מרגי: אתם לא עושים את זה, אבל עומדת לכם הזכות לעשות?

<אסתר מעודה: את זה אני לא יודעת.

יעקב מרגי: בסדר, אוקיי.

יעקב מרגי: זה חשוב לדעת.

<אסתר מעודה: אנחנו לא עושים את זה.

יעקב מרגי: כי אנחנו מברכים על יוזמות פרטיות, למגזר השלישי בכלל, אבל אנחנו כוועדת כנסת שמבקרת או מפקחת על עבודת הממשלה, צריכים לדעת שהדברים מובנים בצורה של בילד-אין במערכת, מוטעמים במערכת, ולכן ההתקשרות הזאת – ברצותו קיימת, וברצותו – לא קיימת.

<אסתר מעודה: לדעתי אין דבר כזה.

מאיר כהן: האם אתם מקבלים תמיכות ממשרד החינוך?

יעקב מרגי: כן.

<אסתר מעודה: זה לא תמיכות.

<אסתר מעודה: אנחנו מקבלים - - -

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: אתם עושים מיזמים משותפים, זה מה שפוטר אתכם ממכרז?

<אסתר מעודה: בטח.

מאיר כהן: כלומר, במיזמים המשותפים אתם מכתיבים, יש איזה שיח ביניכם ויוצאים למיזם.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע גם את משרד החינוך בסוגיות האלה, בסדר.

יעקב מרגי: לפני משרד החינוך, בבקשה, תציגי את עצמך.

<שושי להט קרטר: אני שושי להט קרטר ואני מפקחת ארצית בשירות לעיוור.

<שושי להט קרטר: אני מאד מברכת שחבר הכנסת מאיר כהן נמצא פה, כי אני רוצה להתייחס לברייל, ללימוד הברייל.

<שושי להט קרטר: בזמן כהונתך, יצאנו במיזם מאד ייחודי של אנשים עיוורים לחלוטין ששולטים בברייל, שילמדו וידריכו ילדים צעירים לקרוא ולהשתמש בשפת הברייל.

<שושי להט קרטר: הייתה הסכמה בין מנכ"ל משרד החינוך ומנכ"ל משרד הרווחה בזמנו, לצאת לפרויקט הזה ואנחנו מאד נשמח לעשות את זה.

<שושי להט קרטר: אנחנו מאד רוצים לעשות את זה.

<שושי להט קרטר: אנחנו חושבים שיש חשיבות מאד גדולה של ילדים שיזכו להשתמש בשפת הברייל ויוכלו לקרוא ספרים, ואז בשאיפה גם יהיו יותר ספרים בשפת הברייל; ומצד שני בכובע שלי, זה ייתן תעסוקה לאנשים עם עיוורון ולקות ראייה שנוכחים בתוך משרד החינוך.

מאיר כהן: מה קרה שזה נפסק?

יעקב מרגי: אין רציפות שלטונית.

<שושי להט קרטר: תקציבית.

<שושי להט קרטר: אנחנו כמשרד הרווחה יש לנו את האפשרות להכשיר את אותם אנשים להיות מדריכים.

<שושי להט קרטר: כל מה שנזקק כדי להפוך אותם למדריכים מיומנים, אנחנו צריכים ל - - -

יעקב מרגי: את אומרת שהייתה אינטראקציה בין המשרדים והתקדמות?

<שושי להט קרטר: בוודאי, והייתה הסכמה - - -

יעקב מרגי: משרד החינוך גם יידרש לזה.

<שושי להט קרטר: את אותה אוכלוסייה, להכשיר אותה כדי שיהיו מדריכים ויועסקו כמדריכים.

<שושי להט קרטר: אני לא אומרת במתקן של מורה, אבל בתקן של מדריך לשפת ה - - -

<קריאה: למה לא?

<שושי להט קרטר: גם מורים כמובן.

<שושי להט קרטר: בהתייחס לאמירה של עבאס לגבי שילוב אנשים עם הכשרה, אני יכולה ליידע אותה שבשבוע שעבר נפגשתי עם משרד החינוך.

<שושי להט קרטר: אנחנו כן עובדים על זה.

<שושי להט קרטר: משרד החינוך - - -

<עבאס עבאס: יש מספרים?

<שושי להט קרטר: משרד החינוך קלט בשנה שעברה 11 מורים עם עיוורון ולקות ראייה.

<שושי להט קרטר: אנחנו מאד מאד שמחים ומברכים על זה.

<שושי להט קרטר: יש לא מעט קשיים.

<שושי להט קרטר: אנחנו התגייסנו ונפגשנו.

<שושי להט קרטר: אני חייבת גם לצליין את הביטוח הלאומי שהוא באמת יצר את הקשר הזה.

<שושי להט קרטר: אנחנו התגייסנו כדי להתגבר על המכשולים שאותם מורים חווים בבית הספר.

<שושי להט קרטר: אנחנו כן נעשה ימי עיון למנהלים, שקלטו את המורים האלה, כדי שהקליטה הזאת תהיה מיטבית ויהיה לה המשך.

<שושי להט קרטר: במקביל, במגזר הערבי אנחנו מתוכננים לסדרה, בתקווה שמשרד החינוך ייתן תקנים ויקלוט אותם.

<שושי להט קרטר: אנחנו מאד מגויסים ל - - -

מאיר כהן: לא, זה לא הפיקוח שלכם, משרד החינוך.

<שושי להט קרטר: זה משרד החינוך.

<שושי להט קרטר: זו הבקשה שלי ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: וודאי, וודאי.

<שושי להט קרטר: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש מישהו שרוצה להתבטא לפני שאני מעביר את זכות הדיבור - - -

<אורית שפירא: אני רוצה לשאול – אותם מדריכים עברו אצלכם את ההכשרה הזאת?

<אורית שפירא: דיברת על קבוצה - - -

<שושי להט קרטר: לא, לא.

יעקב מרגי: זה לא יצא לפועל.

<שושי להט קרטר: זה לא יצא לפועל.

<אורית שפירא: אז זאת אומרת שמשרד הרווחה לא התקדם ועשה תהליכים - - -

יעקב מרגי: לא, משרד החינוך לא התקדם.

יעקב מרגי: האינטראקציה נפסקה.

<אורית שפירא: לא, לא, לא.

<שושי להט קרטר: לא, אנחנו ביחד.

<שושי להט קרטר: ברגע שיהיה תקציב ותהיה הבטחה שבאמת קולטים אותם – אז אנחנו נכשיר אותם.

יעקב מרגי: אוקיי.

<שושי להט קרטר: אין לנו בעיה - - -

יעקב מרגי: תודה, גברתי.

יעקב מרגי: רצית מאיר?

מאיר כהן: כן, הסיכום היה שהשירות לעיוור ייתן הכשרות ותקצבנו את נושא ההכשרות והסיכום היה שבתקציב 2015 משרד החינוך יתחייב על קליטה, השמת עבודה לאותם מדריכים, ולצערי בגלל אי הרציפות השלטונית זה לא קרה, אבל הדבר חי ונמצא על השולחן ויכול להועיל.

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<רויטל בר: רויטל, מפקחת ארצית באגף לחינוך מיוחד, משרד החינוך.

<רויטל בר: עלו פה כמה דברים שאני רוצה להתייחס אליהם ובהחלט רעיונות שיאתגרו אותנו לחזור הביתה.

<רויטל בר: הועלו מספר רעיונות שאנחנו בהחלט נשמח לקדם אותם ולאמץ אותם ואנחנו חוזרים הביתה עם שיעורי בית.

<רויטל בר: משרד החינוך, כפי שידוע, זה משרד מאד מאד גדול ומורכב ומחייב אותנו כאגף לחינוך מיוחד לשיתופי פעולה.

<רויטל בר: בין היתר פרופסור דן אורון, כל הנושא שהעלית בנושא של תכנים דיגיטליים, בחיוב של המו"לים להנגשה, זה משהו שבהחלט, כששולמית תחזור, אנחנו נשב יחד עם יואלה טרם כדי לראות איך מקדמים את הנושא הזה.

מאיר כהן: אתם רגולטור, אל תשכחו.

מאיר כהן: אתם לא תיקנו מהם אם הלינקים לא יהיו נגישים.

<רויטל בר: לגמרי, לגמרי.

<רויטל בר: זה צריך להיות - - -

מאיר כהן: זה חד וחלק, זה לא סיפור גדול.

<רויטל בר: ברור, ברור.

<רויטל בר: כן, צריך פשוט לעשות את זה.

<רויטל בר: זו נקודה שרשמתי ושנוכל לקדם את הנושא .

יעקב מרגי: יפה.

<רויטל בר: נושא נוסף, שדיברם על לימוד ברייל עם משרד הרווחה, שוב, זה בהחלט מחייב יחידה אחרת במשרד, שקשורה לכוח אדם בהוראה.

<רויטל בר: אני מציעה שאנחנו נקיים דיון משותף ונראה איך אנחנו מקדמים.

<רויטל בר: בהחלט זה רעיון נפלא וצריך יהיה למצוא לזה את התקציב.

<רויטל בר: אני מניחה שאנחנו נמצא אותו, אז אנחנו כבר נקבע.

<רויטל בר: ולגבי יתר הנושאים שהועלו בדברים שציינתם, יש פה את חבר המדריכים הארציים של האגף לחינוך מיוחד, כל אחד מהם יתייחס לנקודה אחרת.

יעקב מרגי: נשמע אותם.

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<אורית שפירא: אורית שפירא, מדריכה ארצית באגף לחינוך מיוחד, הפיקוח על תלמידים עם לקויות חושים, משרד החינוך.

<אורית שפירא: אני אתחיל דווקא בסוגיה של שעות התמיכה שצוינה כאן כסוגיה משמעותית, גם בעינינו.

<אורית שפירא: שעות התמיכה המקסימאליות לתלמיד לקוי ראייה עיוור הועלו והמקסימום הוא לא שש, כמו שצוין כאן, אלא 8 שעות.

<אורית שפירא: אלה שעות הוראה, אבל אני רוצה לומר - - -

מאיר כהן: לכמה זמן?

<אורית שפירא: בשבוע.

<אורית שפירא: זה המקסימום והן נבחנות בהתאם לצרכים של התלמיד.

<אורית שפירא: הצרכים החינוכיים והתפקודיים, השלכות לקות הראייה וכו'.

<אורית שפירא: אני רוצה לציין ולומר שמהרגע שמשרד החינוך נכנס לאופק חדש, לרשותנו, מעבר לשעות הללו, יש שעות שנקראות שעות פרטניות והן שעות שאנחנו יכולים לנתב אותן באופן דינאמי לאורך שנת הלימודים, בהתאם לצרכים של התלמידים, כך שתלמיד עיוור, מעבר לשעות שנקבעו עבורו, כ-8 שעות ולא 6 שעות, בהתאם לצורך יקבל מהמורה התומכת שמלווה אותו, עוד שעות - - -

מאיר כהן: מי קובע את הצורך?

<אורית שפירא: המורה התומכת שצמודה אל התלמיד.

מאיר כהן: לא מנהל בית הספר?

<אורית שפירא: לא, לא, לא.

<אורית שפירא: זה אך ורק - - -

מאיר כהן: את מדייקת בדבריך, גברתי?

<אורית שפירא: כן, כן, לגמרי, לגמרי.

<אורית שפירא: בוודאי.

<אורית שפירא: אני רוצה אולי להסב את תשומת ליבך, אנחנו לא מדברים על שעות של סייעת, ששם יש מעורבות ובוועדה יושב ראש מנהל בית הספר.

מאיר כהן: אני יודע שגם בשעות פרטניות עושים פול כללי.

<אורית שפירא: לא, לא, השעות הפרטניות של מורה תומכת הן אך ורק בהחלטת התחום לקות ראייה ועיוורון.

<אורית שפירא: הן לא שעות כלליות של בית הספר, בניגוד למורה שעובדת בבית הספר.

מאיר כהן: אוקיי.

<אורית שפירא: זאת אומרת שאם תלמיד מקבל 6 שעות, 7 שעות, 5 שעות, שעתיים בהתאם להערכה התפקודית שנעשתה ונמצא שיש צורך, אנחנו משתמשים בשעות הפרטניות באופן דינאמי בהתאם לצרכים.

מאיר כהן: כל השעות הפרטניות מיושמות?

מאיר כהן: אתם בודקים את זה?

<אורית שפירא: כן, בהחלט.

<אורית שפירא: כל השעות הפרטניות מיושמות.

מאיר כהן: את ניהלת בית ספר עם ילדים עיוורים?

<אורית שפירא: לא.

מאיר כהן: תודה.

<אורית שפירא: אני מדברת על תלמידי שילוב.

מאיר כהן: אני מדבר היום על תלמידים עיוורים שמשולבים בתוך המערכת.

יעקב מרגי: בכלל.

<אורית שפירא: כן, גם אני.

מאיר כהן: זה מאד מאד מורכב.

מאיר כהן: אוקיי, אני - - -

<סיגל מרגלית: אבל זה מה שהיא דיברה.

<סיגל מרגלית: היא דיברה על שילוב של ילדים עיוורים.

<אורית שפירא: כן, אני מדברת בדיוק על זה.

<אורית שפירא: אני מדברת על תלמידים משולבים במערכת החינוך הרגילה.

<אורית שפירא: זה שונה.

<אורית שפירא: אתה שאלת אותי האם ניהלת בית ספר של עיוורים.

<אורית שפירא: זה שונה.

מאיר כהן: סליחה, סליחה, אז לא.

מאיר כהן: אני לא שואל את זה בציניות.

<אורית שפירא: לא, לא, לא.

<סיגל מרגלית: לא, היא לא ענתה בציניות.

מאיר כהן: זה מאד, מאד, מאד מורכב וגם בשעות הפרטניות - - -

יעקב מרגי: כל סוגית השילוב במערכת החינוך היא מאד מורכבת.

<אורית שפירא: נכון, נכון.

<אורית שפירא: אז זה לגבי שעות התמיכה.

<אורית שפירא: אני רוצה להתייחס לסוגיה של בחינות בגרות, סוגיה שבעיניו היא מאד משמעותית ועברה התפתחויות מאד משמעותיות בשנת הלימודים הנוכחית.

<אורית שפירא: במהלך תשע"ו, כל התלמידים לקויי הראייה והעיוורים נבחנו בדומה לחבריהם.

<אורית שפירא: כלומר, הם קיבלו את הבחינה בקובץ ישירות ברגע האמת, בעת הבחינה, לערכה שבה הם משתמשים – ערכת עיוור או ערכת - - - כל אחד בהתאם לצרכיו.

<אורית שפירא: לשמחתנו הרבה, הנושא צלח ועבר מאד מאד יפה, בניגוד לשנה שעברה שהיו קשיים רבים.

יעקב מרגי: אני רוצה לשאול את המפקחת – כמה תלמידים עם לקויות ראייה משולבים במערכת החינוך הרגילה וכמה בחינוך מיוחד.

<אורית שפירא: תלמידי שילוב – 1,843 תלמידים:

<אורית שפירא: 1,760 לקויי ראייה ו-83 תלמידים עברים במערכת החינוך הרגילה.

<אורית שפירא: כאן התייחסנו גם לתלמידי שילוב שלומדים בכיתה רגילה, כיתה של 30-40 תלמידים וגם לתלמידים לקויי ראייה שלומדים בכיתות קטנות מיוחד של חינוך מיוחד, בתוך בית ספר רגיל.

<אורית שפירא: חוץ מזה, כמובן שיש תלמידים לקויי ראייה ועיוורים שלומדים במוסדות לחינוך מיוחד, שהלקות העיקרית שלהם איננה לקות ראייה אלא לקות דומיננטית יותר, וגם מעט מאד תלמידים שלומדים במסגרות ייעודיות לעיוורים.

<אורית שפירא: כמו למשל בית חינוך עיוורים.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם יש הצטיידתם בנתון הזה לדיון היום.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על התאמות, מדברים על הנגשה ואנחנו רוצים גם לפעמים לגעת בתפוקות.

יעקב מרגי: סליחה שאני משתמש במושג הזה – תפוקות.

יעקב מרגי: בהצלחות נאמר.

יעקב מרגי: אתם יודעים לומר לי עד כמה השילוב של התלמידים עם לקויות ראייה מוצלח במערכת החינוך?

יעקב מרגי: ובואי אני אגיד לך מה המדדים.

יעקב מרגי: אם מגיעים ליעדים ששואפים מכלל התלמידים, באיזה רמות, באחוזים – יש לכם נתונים כאלה?

<אורית שפירא: הלל, אתה רוצה לדבר?

<אלן שבלב: כן.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני, תציג את עצמך.

<אלן שבלב: שמי ד"ר אלן שבלב, אני מדריך ארצי.

<אלן שבלב: אז אמנם תחום ההדרכה שלי הוא לא טכנולוגיה, אבל בהחלט אני אישית הובלתי שני סקרים בשנים האחרונות לגבי שני קריטריונים.

<אלן שבלב: קריטריון אחד זה אחוזי הצלחה במבחני בגרות.

<אלן שבלב: לגבי הבוגרים, סך הכל אנחנו מדברים שורה תחתונה או שורה עליונה לאן אנחנו מגיעים.

<אלן שבלב: אז קריטריון לימודי – אנחנו הגענו בשנה אחת ל- 77% של הצלחה ובשנה השנייה 75%.

<אלן שבלב: זה מבחינת מבחני בגרות.

<אלן שבלב: אנחנו בדקנו עוד קריטריון אחד, זה בעצם מה קורה לתלמידים שמסיימים,

<אלן שבלב: למרות שאנחנו לכאורה אומרים שלום אחרי הבגרויות והתלמידים לא באחריותנו, אבל עניין אותנו לדעת מה קורה איתם בהמשך.

<אלן שבלב: היו שנים, אני מדבר כשהתחלתי לעבוד, תחום הפיקוח על תלמידים עיוורים ולקויי ראייה זה היה לפני 20 שנה, והיו בערך 40% מהתלמידים שאין להם המשך.

<אלן שבלב: כל עוד שהם היו במסגרת אז הם קיבלו את המעטפת וחלקם נתקעו בבית.

<אלן שבלב: היום אין תלמיד שאין לו מסגרת המשך.

<אלן שבלב: אני לא אומר שמשרד החינוך הוא האחראי הבלעדי.

יעקב מרגי: ברור.

<אלן שבלב: קמו הרבה עמותות, המון עמותות להמשך שילוב אחרי הבגרויות ויש הצלחה מאד רבה.

<אלן שבלב: אין תלונה היום.

<אלן שבלב: זאת אומרת הייתי מאד מופתע אם מישהו יקום ויגיד הבן שלי נתקע והוא בבית שנה-שנתיים ואין פתרון.

<אלן שבלב: יש פתרונות.

<אלן שבלב: הבוגרים משולבים.

יעקב מרגי: אבל אתה לא הכתובת.

יעקב מרגי: הרי לכאורה אתה לא הכתובת.

<אלן שבלב: אני לא הכתובת, אבל אנחנו עושים הרבה.

<אלן שבלב: אני אחראי על התחום החברתי בחינוך ובפיקוח ואנחנו עושים הרבה דווקא בכיוון של שילוב חברתי.

<אלן שבלב: זה באמת שהתלמידים לא רק יקבלו מענה לצרכים האובייקטיביים, אבל גם יהיו להם כלים ומשאבים להתמודד בחיי היום יום ואחר כך להמשיך לא רק בבית הספר.

יעקב מרגי: א' תודה, ואני רואה שהייתם מוכנים עם הנתונים.

יעקב מרגי: לגבי נתוני הנשירה יחסית לכלל האוכלוסייה.

יעקב מרגי: נשירה בקרב תלמידים - - -

<קריאה: אפס.

<אלן שבלב: אני לא חושב שיש נשירה.

יעקב מרגי: אין?

<אלן שבלב: אני לא חושב.

<אלן שבלב: אני אגיד לך, אחת מהסיבות היא שיש מורה תומכת.

<אלן שבלב: מורה תומכת היא הכתובת ויש קשר אישי.

<אלן שבלב: הלוואי שבכל מדינה - - -

יעקב מרגי: הלוואי לכל אחד היה.

<אלן שבלב: היה קשר מתמשך, כן.

יעקב מרגי: בלי מגבלה ובלי לקות.

יעקב מרגי: ענית לי, אוקיי, אני שמח שזה לא תלוש.

יעקב מרגי: רק לפני חברת הכנסת, מרכזי התמיכה.

יעקב מרגי: אתם יכולים לומר לי בסוגיה הזאת, בבקשה.

יעקב מרגי: אני מבקש התייחסות, תנו לי סקירה.

<אלן שבלב: גם מה קורה במגזר הערבי.

יעקב מרגי: ובדגש על המגזר הערבי, כי פעם שעברה עלה הצורך הזה.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<עמאר דכוור: עמאר דכוור, מדריך ארצי בתחום לקות ראייה.

<עמאר דכוור: אני מתייחס להוראת ברייל ולכמה סוגיות.

<עמאר דכוור: בהוראת ברייל לא הכרחי שאדם עיוור ילמד אתם עיוור.

יעקב מרגי: לא הכרחי, וודאי, אבל אם יש לנו עיוורים שיודעים והם מובטלים, אז בוא נשלב אותם.

<עמאר דכוור: נכון, נכון, זו סוגיה אחרת, אבל אני מדבר על מה שקיים, כי מאד חלה התקדמות בשנה האחרונה בהוראת ברייל.

<עמאר דכוור: התמנה בכל מחוז מומחה תחום בברייל.

יעקב מרגי: כמה מחוזות יש?

<עמאר דכוור: יש 12 מחוזות.

יעקב מרגי: אתה מדבר על מחוזות של משרד החינוך.

<עמאר דכוור: נכון, נכון.

<עמאר דכוור: המודל ברמה המחוזית.

<עמאר דכוור: בנוסף למדריך המחוזי, התמנה בכל מחוז עוד מומחה ספציפי לברייל, שהם ביחד אחראים על - - -

יעקב מרגי: אז זה נתן מענה פחות או יותר למרכזי התמיכה.

<עמאר דכוור: על הכשרת המורות התומכות, כלל המורות התומכות בשיטת ברייל.

<עמאר דכוור: למרות שאחוז התלמידים העיוורים כ-10% מכלל האוכלוסייה של לקות ראייה, אבל אנחנו דואגים שכל המורים התומכים וכל המורות התומכות ישלטו בשפת הברייל.

<עמאר דכוור: התקיימה גם השתלמות בבית יציב, על הוראת ברייל.

יעקב מרגי: אתה חושב שחוץ ממני מישהו יודע איפה זה בית יציב?

יעקב מרגי: אני יודע איפה זה בית יציב.

יעקב מרגי: תאמר מה זה בית יציב.

<עמאר דכוור: בית יציב זה מקום להשתלמות בבאר שבע, להשתלמות אינטנסיבית לשלושה ימים במשך 30 שעות.

<עמאר דכוור: זו הייתה השתלמות ייחודית למורות התומכות ולמומחית בברייל, גם כן לכתיבה מתמטית באמצעות מחשב.

<עמאר דכוור: התקיימו גם ישיבות עם כל הגורמים הרלבנטיים.

<עמאר דכוור: למשל הספרייה לעיוורים והספקים לקביעת סימני ברייל אחידים המותאמים לערכות הטכנולוגיות.

<עמאר דכוור: והיום אנחנו במיפוי ברמה הארצית, אפשר להגיד - - -

יעקב מרגי: מכוסים, אפשר לומר.

<עמאר דכוור: במגזר הערבי ובמגזר היהודי רוב המורות שולטות ב - - -

יעקב מרגי: איפה יושב המחוז הצפוני?

<עמאר דכוור: בצפון זה אזור נצרת עילית וכל הסביבה, מרמת הגולן עד אזור נהרייה עכו.

<עמאר דכוור: זה האזור.

<עמאר דכוור: בקשר לתמיכה, אני מוסיף למה שאמרה אורית, כי בנוסף לשעות הפרטניות יש שעות שהייה, וכאן עלה בשעות התמיכה של התלמיד אפשר להסביר לצוות.

<עמאר דכוור: לא.

<עמאר דכוור: אז כאשר אומרים שיש לתלמיד 7 שעות תמיכה, זה אומר בצורה ישירה מול התלמיד.

<עמאר דכוור: כי אם יש עבודה מול הצוות למעלה, עושים על חשבון שעות השהייה ולא על חשבון השעות הפרונטאליות.

יעקב מרגי: תודה על ההבהרה.

<עמאר דכוור: יש שעות פרונטאליות מול התלמיד ישירות, שעות פרטניות מול התלמידים ישיר, ושעות מול הצוות, למען התלמיד, על חשבון שעות השהייה.

<עמאר דכוור: בנוסף לכך האוכלוסייה היחידה בתיכון, שנהנית ממסלול 07 בנוסף למורה תומכת, היא האוכלוסייה של לקות ראייה ועיוורים.

<עמאר דכוור: תלמיד בעל תעודת עיוור מקבל תקצוב ל-07 משופר, הוא מקבל תקצוב עבור 8 שעות.

<עמאר דכוור: הוא מקבל בצורה פרטנית - - -

<עבאס עבאס: עמאר, אבל בפועל - - -

יעקב מרגי: רגע, עבאס.

יעקב מרגי: אני אתן לך לשאול.

יעקב מרגי: תמשיך בבקשה, לא להפריע.

<עמאר דכוור: הוא מקבל באופן פרטני, על חשבון שעות 07, שש שעות פרטניות בתוך בית הספר, עזרה בשעות לימוד בתוכן הלימודי, שהוא עובר בהן בגרות.

<עמאר דכוור: בנוסף הוא מקבל מורה תומכת להקניית מיומנויות ברייל, מיומנויות טכנולוגיה ומיומנויות בגין לקות ראייה.

<עמאר דכוור: והוא התלמיד היחיד שמקבל שתי תמיכות – 07 ומורה תומכת.

<קריאה: יופי, אז אם אנחנו מדברים על - - -

יעקב מרגי: לא, לא, רגע, רבותי, זה לא כיכר.

<עמאר דכוור: רציתי להמשיך גם בקשר למגזר הערבי.

<עמאר דכוור: יש לי 20 שנה ניסיון כמדריך, ואני מעיד זה התחום – אם יש אפליה – היא לטובת האוכלוסייה הערבית, לא נגד.

<עמאר דכוור: אם יש.

<עמאר דכוור: אם יש.

יעקב מרגי: תראה, בתחומי אפליות לטובה אנחנו לא מרגישים.

יעקב מרגי: אנחנו קהי חושים.

יעקב מרגי: שם צריך להרחיב ולהוסיף.

<עבאס עבאס: איזה גן עדן.

<עבאס עבאס: אוטופיה.

<עמאר דכוור: למה?

<עמאר דכוור: כי אנחנו מדברים על - - -

<עבאס עבאס: ממש אוטופיה.

יעקב מרגי: שנייה, שנייה.

יעקב מרגי: עבאס, אני אתן לך להתייחס אם תרצה.

<עמאר דכוור: בספרי ברייל יש עובדה.

<עמאר דכוור: בקריטריונים של טכנולוגיה יש קריטריונים אחידים לכל האוכלוסיות וכל אחד מקבל לפי הקריטריונים.

<עמאר דכוור: בספרי ברייל יכול להיות שיהיה עיכוב לספר ברייל בבית ספר יהודי ויכול להיות עיכוב בספר ערבי.

<עמאר דכוור: תלוי בתהליך שהוא עבר.

<עמאר דכוור: אם בית הספר היום נדרש להגיש את רשימת הספרים ולא הגיש אותה עכשיו, הגיש אותה בספטמבר, אז זה יהיה מאוחר.

<עמאר דכוור: אם הם מסרו כתובת לא נכונה, אז יגיע הספר והוא חוזר וזה מבלבל.

יעקב מרגי: אבל בסך הכל אתה רוצה לומר לי, עמאר, שבגדול אתם מגיבים במיידי, אם זה במה שתלוי בכם.

<עמאר דכוור: נכון, נכון.

<עמאר דכוור: אם אותו תהליך עובר בשני בתי ספר – מגזר ערבי, מגזר יהודי – שניהם עושים אותו תהליך, הם יקבלו אותה עדיפות.

יעקב מרגי: אותו זמן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: אני דווקא רוצה להתייחס לשתי נקודות שלא עלו כל כך פה.

חנין זועבי: על מחסור בספרי לימוד בחברה הערבית דובר, ואולי עבאס גם יגיב על הדברים שנאמרו עכשיו.

יעקב מרגי: אני אתן לו.

חנין זועבי: אבל יש נקודה שנגעתם בה, ככה בצורה מאד פשוטה – שילוב מורים ומורות בעלי לקויי למידה.

יעקב מרגי: לקויי ראייה.

<עבאס עבאס: דיברתי על זה גם.

יעקב מרגי: לא משנה, עבאס, אל תדקדק איתנו.

חנין זועבי: קיבלתי כמה פניות ממורים שמתקשים לקבל עבודה ואם הם מקבלים אז לא במשרה מלאה.

חנין זועבי: אני חושבת שצריכים להתייחס לנקודה הזאת.

חנין זועבי: אולי התייחסתם ואני לא הייתי פה, אז אני רק מעלה את זה ככה, בצורה קלה.

חנין זועבי: הנקודה השנייה היא הבעיות החברתיות.

חנין זועבי: כלומר, מדובר על תמיכה טכנית של ספרי לימוד, של כלים לימודיים ומקצועיים.

חנין זועבי: יש בעיה ערכית גדולה והיא מצריכה גם דיון יותר מעמיק ויותר רציני.

חנין זועבי: התמיכה הרגשית, התמיכה הפסיכולוגית, הערכית, האנושית, של תלמידים בעלי מוגבלויות בכלל ובעלי עיוורון בפרט, בבתי ספר בכלל ובחברה הערבית בפרט.

חנין זועבי: כלומר, יש ערך מוסף לחברה ולבית הספר, כאשר הוא מקבל ומשלב ילדים עם מוגבלות ש - - -

יעקב מרגי: אני חושב שזה חשוב.

יעקב מרגי: עולה עוד פן, הפן של התמיכה הרגשית והחברתית.

חנין זועבי: כן, חינוך לשונות, חינוך לכבוד האדם.

חנין זועבי: לקבל את האדם באשר הוא.

חנין זועבי: אני חושבת שזו הנקודה.

חנין זועבי: גם אם יש לו ציונים גבוהים ואין לו תמיכה חברתית, אז בסופו של דבר הוא לא אדם שמח בעולם ובחלקו ובלי תמיכה נפשית ורגשית, מוסרית וערכית, הוא לא יצטיין, גם אם יש לו את כל ספרי הלימוד של שיטת הברייל.

חנין זועבי: ולא דיברנו על זה.

חנין זועבי: אני חושבת שהתמיכה הראשונה שצריכים לחשוב עליה, היא תמיכה של רגישות חברתית ושל חינוך לכבוד האדם ולערכים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גברת זיידל, בבקשה.

<עבאס עבאס: אני אחריה, בבקשה.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

<עבאס עבאס: תודה.

<גילה זיידל: אני רציתי להתייחס לכמה נקודות ואני מתחברת מאד למה שאמרת, ואמרתי את זה גם בוועדה למעמד האישה בנושא המגדרי, שיש חשיבות עצומה להקניית מיומנויות מגיל צעיר - מיומנויות חברתיות, מיומנויות של חינוך - - -

יעקב מרגי: מי אמון על זה במערכת?

יעקב מרגי: מה חשוב, אנחנו יודעים.

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו בוועדת כנסת.

<עבאס עבאס: משרד החינוך.

יעקב מרגי: אתה טוען ש - - -

<גילה זיידל: לא, זה חלק מהתפקידים של המורה התומכת.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע התייחסות.

<גילה זיידל: אני שואלת את נציגי משרד החינוך - - -

חנין זועבי: לכל המורים.

חנין זועבי: לא רק המורים - - -

<גילה זיידל: ואם הילדים משתלבים חברתית - - -

יעקב מרגי: בכל המערכת.

יעקב מרגי: נשמע על השילוב החברתי ועל התמיכה.

<גילה זיידל: הנקודה השנייה לגבי ספרי לימוד, ועבאס יפרט על זה יותר, יש בעיה קריטית בנושא ספרי מתמטיקה במיוחד במגזר הערבי ואני לא מוכנה לקבל את התשובה שיש ספרים שאי אפשר להנגיש.

<גילה זיידל: היום בעידן הטכנולוגיה יש דרכים שונות להנגיש.

<גילה זיידל: אין דבר כזה ספר שאי אפשר להנגיש אותו.

<גילה זיידל: עוד מילה אחת לגבי הטכנולוגיה, עם כל הבשורות ששמענו עליהן.

<גילה זיידל: יש מחלוקת רצינית בינינו לבין משרד החינוך לגבי מספר התלמידים הזקוקים לטכנולוגיה מסייעת, ואנחנו טוענים - - -

יעקב מרגי: את יודעת שבתלמוד מתווכחים ומתווכחים כמעט על כל דבר.

יעקב מרגי: בסוף הגיעו למסקנה שמוויכוח לא מתים.

יעקב מרגי: זה טוב שיש ויכוח, אבל לא תמיד הוא חייב להיות מוכרע.

יעקב מרגי: זה טוען והשני טוען, אבל נשמע גם על המחלוקת הזאת.

<גילה זיידל: אבל מספר התלמידים שזקוקים לטכנולוגיה מסייעת בינינו הוא 100% התלמידים.

<גילה זיידל: אם זו טכנולוגיה כזו או אחרת, אבל כולם זקוקים לטכנולוגיה.

יעקב מרגי: גם אם הם עם לקות ראייה קלה?

<גילה זיידל: כן.

<גילה זיידל: הם זקוקים למחשב למשל, כי קשה להם לכתוב או לקרוא, או כל דבר אחר.

יעקב מרגי: לקחת דווקא את המחשב.

יעקב מרגי: לא כל ההתאמות נצרכות לכל סוגי הלקויות.

יעקב מרגי: עבאס, תתייחס.

יעקב מרגי: אני הבנתי תוך כדי הרבה קריאות ביניים שלך, אבל לקחתי רק אחת, כי אני בדרך כלל לא מצ'פר את אלה שקוראים קריאות ביניים.

יעקב מרגי: אז בוא נאמר ככה, על האוטופיה, ערערת.

<עבאס עבאס: כן, נכון.

יעקב מרגי: אז בוא תאמר לי למה.

<עבאס עבאס: קודם כל אני חייב לציין לשבח את האסרטיביות שלך, מה שנקרא - - -

יעקב מרגי: של מי?

<עבאס עבאס: שלך.

יעקב מרגי: אה, שלי כיושב ראש ועדה.

<עבאס עבאס: כן.

<עבאס עבאס: ובאמת אנחנו מרגישים טוב.

<עבאס עבאס: יחד עם זאת אני לא בא פה בתור עורך דין להאשים את משרד החינוך.

יעקב מרגי: אנחנו באנו לשפר.

<עבאס עבאס: לשפר, בדיוק.

<עבאס עבאס: אז העובדות לפחות קצת שונות מהעובדות שציינו כאן.

יעקב מרגי: אנא הצג דוגמאות.

<עבאס עבאס: התחילה לציין חברתי גילה, בנושא הנגשת הברייל.

<עבאס עבאס: אתם יודעים מה, אנחנו היום בחודש יוני, אוטוטו ספטמבר, ואני מוכן או שאני אבקש מאחד העובדים שלי באלמנארה, לעשות בדיקה דקדקנית האם ב-1 בספטמבר כל התלמידים שמוגדרים זקוקים לברייל – יקבלו את ספרים בדיוק באותו זמן.

יעקב מרגי: עבאס, אבל עמאר אמר לך ביושר, אם בית הספר נערך בזמן, זה מטופל.

יעקב מרגי: אם ב-1 בספטמבר בית ספר רק העביר לו את הרשימה – אתה לא מצפה ממנו ש - - -

<עבאס עבאס: אבל אדוני, בית הספר בא מהמאדים?

<עבאס עבאס: הוא חלק ממערכת החינוך.

יעקב מרגי: לא, רגע, רגע.

יעקב מרגי: אתה יודע שיש אוטונומיה.

יעקב מרגי: אתה יודע, יש מושגים של רוח הקודש ברוחניות.

יעקב מרגי: אין לו רוח הקודש לדעת אם מנהל בית הספר שינה, מתוך הפול של הספרים המסוימים במתמטיקה, שינה את הספר.

<עבאס עבאס: אכן, זה מה שנקרא תיאום.

<עבאס עבאס: איפה התיאום?

<קריאה: לא, סליחה, אפשר?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: עכשיו עבאס ברשות דיבור.

<עבאס עבאס: אני רק רציתי להשלים, ברשותך, ואז אתן לך.

יעקב מרגי: תשלים בבקשה.

יעקב מרגי: תודה על המחוות על חשבוני.

<עבאס עבאס: מה?

יעקב מרגי: אתה עושה מחוות על חשבוני, אתה תחליט.

<עבאס עבאס: סליחה.

<עבאס עבאס: אתה תחליט.

<עבאס עבאס: אתה בעל הבית.

<עבאס עבאס: אני מצטער.

<עבאס עבאס: נושא המתמטיקה הוא נושא באמת אקוטי.

<עבאס עבאס: לא יתכן שאנשים עם לקות ראייה, בסוף ילמדו מתמטיקה בדרך לא דרך, כי אין להם נגישות וספר כמו כולם.

יעקב מרגי: אז בוא, העלית את המתמטיקה, עצור, עבאס.

יעקב מרגי: מתמטיקה – למה יש קושי בהנגשת ספרי המתמטיקה?

<סיגל מרגלית: אוקיי.

<סיגל מרגלית: שמי סיגל מרגלית, אני מדריכה ארצית של טכנולוגיה מסייעת.

<סיגל מרגלית: אני אתייחס לגבי הסוגיה של המתמטיקה ובהמשך לגבי הסוגיה של הטכנולוגיה.

<סיגל מרגלית: אז קודם כל במתמטיקה בשנה האחרונה אנחנו הוצאנו חוברת מסודרת של כתיבה מתמטית לתלמידים עיוורים, שמותאמת לכל הערכות של העיוור, למגזר היהודי ולמגזר הערבי כאחד.

<סיגל מרגלית: כל הנושא של הגיאומטריה - הנגשה של חומרים של הנדסה – תפקיד המורה התומכת להנגיש את החומרים בשיתוף פעולה עם הסייעת.

<סיגל מרגלית: משרד החינוך הוציא בערך קרוב לחצי מיליון שקלים לצורכי הנגשה.

<סיגל מרגלית: זה כולל דפי פיוזר מותאמים וזה כולל דפי ברייל, הכל כדי להנגיש.

<סיגל מרגלית: עברנו גם השתלמות רק בנושא הנגשה של מתמטיקה בנושא ההנדסה, כך שאנחנו באמת משתפרים ועושים עבודה לקראת ההנגשה.

<סיגל מרגלית: פתרנו את כל הנושא הזה של האלגברה, ולגבי הגיאומטריה אנחנו רק הולכים לכיוון של השתפרות.

יעקב מרגי: הולכים ומשתפרים.

<עבאס עבאס: ובאיזו שנת לימודים זה מיושם?

<סיגל מרגלית: זה אחד המהלכים הארציים של כל 12 המחוזות.

יעקב מרגי: אני שומע בעקביות ואני שמח שאני שומע ותקנו אותי אם לא.

יעקב מרגי: אני שמח שאני שומע בדיון הזה שההתקדמות היא בד בבד, גם במגזר היהודי, גם בערבי.

יעקב מרגי: זה באותו קצב.

<אורית שפירא: האמת היא שאת הסוגיה הזאת, ואני כעובדת בתחום במשך 15 שנים, מופתעת לשמוע, כי לא זכור לי שהייתה שנה אחת שלא עבדנו במקביל.

<אורית שפירא: זאת אומרת אנחנו עובדים לאורך כל השנים – 12 המחוזות – באופן אחיד.

<אורית שפירא: למורה במגזר היהודי אין לה ידע פחות מאשר למורה במגזר הערבי.

<אורית שפירא: אני ברשותך רוצה לעבור לתחום החברתי רגשי ש - - -

יעקב מרגי: כן, שנשאר פתוח.

<אורית שפירא: שחברת הכנסת העלתה וגם הגברת גילה זיידל ואני אשמח להתייחס.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אורית שפירא: אחרי זה נמשיך עם הטכנולוגיה.

<אורית שפירא: בתחום החברתי, האמת היא שמתוך קבוצה של חמישה מדרכים ארציים, שני מדריכים ארציים, שאחד מהם הוא פסיכולוג, אמונים על התחום החברתי.

<אורית שפירא: זה מעיד עד כמה מערכת החינוך רואה בתחום ההתנהלות החברתית, תחום מאד משמעותי שבגין ההשלכות האובייקטיביות של לקות הראייה נפגע והתלמידים זקוקים לתמיכה מאד משמעותית על מנת לקדם את שילובם החברתי בבתי הספר הרגילים ובחברה ובקהילה בכלל.

<אורית שפירא: אנחנו משקיעים בזה זמן רב.

<אורית שפירא: למורה התומכת יש ארבעה תחומי עבודה שוטפים.

יעקב מרגי: בהגדרת התפקיד.

<אורית שפירא: בהגדרת תפקידה.

<אורית שפירא: אחד מהם, זאת אומרת רבע מהשקעתה ומעבודתה השוטפת, מוגדר בתחום ההתנהלות החברתית – היא לומדת, משתלמת במכללת לוינסקי במשך שלוש שנים, מקבלת הכשרה ייחודית להוראה בתחום לקות ראייה ועיוורון.

<אורית שפירא: חלק משמעותי מן הקורסים הנלמדים במכללת לוינסקי, הם בתחום ההתנהלות החברתית.

יעקב מרגי: תודה.

<אורית שפירא: יתרה מזאת.

<אורית שפירא: הפיקוח על עיוורים וליקויי ראייה מפעיל - בנוסף לתמיכה בתחום ההתנהלות החברתית, שהיא בילד אין בשעות ההוראה – כ-23 מסגרות שנקראות תגי"ל – תגבור יום לימודים.

<אורית שפירא: הוא מפעיל אותן בשיתוף עם משרד הרווחה, השירות לעיוור ועם הרשויות המקומיות, בכל 12 המחוזות.

<אורית שפירא: יש לנו כ-23 מרכזים שכאלה, שנותנים תמיכה חברתית, תמיכה בהתנהלות חברתית - - -

יעקב מרגי: בנוסף לכל מה שאמרנו.

יעקב מרגי: בנוסף לכל השעות.

<אורית שפירא: בנוסף לכל השעות שדיברנו, שהן גם שעות הוראה תומכת, גם שעות פרטניות, גם שעות שהייה, גם שעות תמיכה בתלמידי - - -

יעקב מרגי: את יודעת למה טוב לי הדיון היום?

יעקב מרגי: לדיונים אחרים עם משרד החינוך, להוכיח להם שההשקעה מביאה תוצאות ולכן התוצאות של ההצלחה של אותם תלמידים עם לקות ראייה, היא באחוז גבוה יחסית.

חנין זועבי: את מדברת על לתת שיעורים לתלמיד העיוור עצמו, עם לקות ראייה?

<אורית שפירא: לא שיעורים, אני מדברת על מפגש קבוצתי חברתי.

<עבאס עבאס: הגיל זה רק בקבוצת השווים, אורית.

<אורית שפירא: בוודאי.

<אורית שפירא: אני מדברת רק על - - -

<עבאס עבאס: אנחנו רוצים שילוב.

חנין זועבי: בין התלמידים בעלי לקות ראייה?

<אורית שפירא: כן.

חנין זועבי: אני דווקא מדברת על לחנך לערכים, את התלמידים האחרים - - -

יעקב מרגי: שמשולבים בתוך בתי הספר.

חנין זועבי: כן.

חנין זועבי: ולו בשביל שיקבלו את האחר.

<אורית שפירא: אני אתייחס ברשותך, אם אפשר.

<אורית שפירא: מאז שיצא חוק השילוב בשנת 2000 לדרך, לשמחתנו הרבה - - -

יעקב מרגי: הוא רק יצא לדרך.

<אורית שפירא: לא, מאז שנת 2000 הוא יצא כבר.

יעקב מרגי: כן, הוא יצא.

יעקב מרגי: רק יצא.

<אורית שפירא: הוא יצא, יצא.

<אורית שפירא: כברת דרך.

<אורית שפירא: והתלמידים לקויי ראייה והעיוורים משולבים במערכת החינוך הרגילה.

<אורית שפירא: מחקרים מצאו שהם זקוקים בנוסף לשילוב, שבו 40 שעות הם נמצאים בכיתה של 40 תלמידים, הם זקוקים לפינה החמה, לקבוצת תמיכה של כ-3 שעות בשבוע.

<אורית שפירא: קבוצה שהם מרגישים בה שווים בין שווים.

<אורית שפירא: קבוצה שבה הם יכולים להעלות קשיים, תסכולים, חוויות, להתייעץ, לשמוע פתרונות וכו'.

יעקב מרגי: תודה גברתי.

<אורית שפירא: לא עניתי לגבי הערכים של הסביבה עצמה, ההסברה.

<אורית שפירא: חלק מעבודת המורה התומכת, חלק מהותי בעבודת המורה התומכת, הוא לקדם את התלמיד לערוך הסברה בכיתה לשכבה, בבית הספר, שבה הוא מציג את הלקות, את הקשיים, את הצרכים, את הבקשות ולקיים דיון יחד עם חבריו לכיתה - - -

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דב חנין ואני אגש לסיכום.

יעקב מרגי: אולי עוד דובר אחד או שניים וסיכום.

דב חנין: תודה לך אדוני יושב הראש, תודה על כינוס הדיון החשוב הזה, ותודה לכם – עבאס, הפעילים, אנשי מערכת החינוך.

דב חנין: אני באמת מגיע ממקום של הרבה מאד הערכה לכם, לכן, שעושים את העבודה הזאת, שהיא באמת עבודה חשובה ביותר ואני שמח גם לשמוע על הישגים שיש בה.

דב חנין: אני רוצה לומר לך, אדוני יושב הראש, שלאורך השנים הייתה לי הזכות לפגוש כמה נערים, ילדים, שסובלים מעיוורון ואני חייב לומר לכם שפשוט הייתי מלא השתאות מהיכולות האישיות יוצאות הדופן שלהם.

דב חנין: באמת לא האמנתי, כשישבתי מול הנער הזה, לא האמנתי שמדובר במישהו שבאמת לא יכול לראות.

דב חנין: הוא הרשים אותי בצורה כל כך בלתי רגילה ביכולות שלו, בבגרות שלו, בתובנות שלו ובידע שלו.

דב חנין: אבל אני אומר, עמיתי חברי הכנסת, לא כולם הם אנשים מחוננים.

דב חנין: זה ללא ספק כנראה היה נער מחונן מהמון בחינות.

דב חנין: יש גם נערים שהם גם לוקים בעיוורון אבל אין להם יכולות יוצאות דופן בתחומים אחרים, ולהם אנחנו צריכים לתת מענה.

דב חנין: ויש לנו היום יכולות לתת מענה.

דב חנין: טכנולוגיה, אדוני יושב הראש, יכולה לתת המון המון פתרונות לדברים שבעבר לא היינו יודעים.

דב חנין: היום בפלאפון שלי יש מערכת שמאפשרת לי לדבר - - -

יעקב מרגי: נגענו בכך.

דב חנין: בדיוק, כן.

דב חנין: אז אני אומר, יש המון יכולות טכנולוגיות.

דב חנין: אני אומר את זה לא מתוך ביקורת לעבודה שלכם.

דב חנין: תבינו, אני באמת מלא הערכה לכל העבודה שאתם עושים – זו עבודת קודש.

דב חנין: אני אומר אנחנו כמערכת צריכים לחשוב על הפערים שקיימים.

דב חנין: עם כל ההישגים הגדולים שקיימים, אנחנו נמצאים במציאות של פערים שהיא נובעת מתוך קשיים אובייקטיביים.

דב חנין: אז כשאנחנו מדברים בשני המישורים המרכזיים של הדיון הזה – טכנולוגיות מצד אחד ותמיכה רגשית וחברתית – חברת הכנסת זועבי בצדק שמה דגש על הנקודה הזאת והצד השני, בסוף אנחנו מדברים על משאבים.

דב חנין: ככל שלמערכת תהיה יותר יכולת להשקיע משאבים, אנחנו יכולים לייצר פתרונות יותר טובים ולנצל את מה שניתן.

דב חנין: ולכן אדוני יושב הראש, אני חושב שההישגים שקיימים בתחום הזה, יכולים לעודד אותנו לפנות למשרד החינוך וגם לפנות אליכם.

דב חנין: אתם צריכים לבוא ולספר לנו לא רק על ההישגים שישנם ואנחנו מברכים עליהם, אלא גם לתאר לנו איפה עדיין יש פערים.

דב חנין: איפה עדיין אנחנו לא מצליחים לתת תשובה מספיק טובה.

דב חנין: כי אנחנו צריכים להיות במצב שבו הנער או הנערה הלוקה בעיוורון, תוכל במערכת החינוך לקבל את המקסימום כדי לאפשר לה לצאת מהמערכת הזאת גם עם ידע וגם עם חוויה חינוכית טובה ככל הניתן.

דב חנין: תודה רבה.

יעקב מרגי: פרופסור אורון, רצית להוסיף משהו?

יעקב מרגי: בבקשה.

<דן אורון: רק עוד מילה אחת.

<דן אורון: בחלק מהדברים שנאמרו פה, נוצר הרשם שנושא ספרי הלימוד הוא סוגיה פתורה, שרשימת ספרים שתועבר זמן – הספרים מגיעים ב-1 בספטמבר.

<דן אורון: זה לא עומד במבחן המציאות ואני מציע למשרד, אני מציע לוועדה לבקש מהמשרד את הנתונים.

<דן אורון: אני מוכן להמר שב-1 בספטמבר, איפה שהוא בין 70 ל-80% מהספרים קיימים ואיפה שהוא בין -20 ל-30% לא קיימים.

<דן אורון: הנושא הזה נדון פה בוועדה.

<דן אורון: אני נמצא פה לפחות 7 שנים ועוקב ומדי שנה הנושא הזה עולה.

<דן אורון: אני מציע לוועדה לבקש את הנתונים ממשרד החינוך.

<דן אורון: ועוד בקשה אחת, לא קשורה אלי.

<דן אורון: יושבים פה הנציגים של מועצת התלמידים הארצית ואני מבקש מיושב הראש לתת להם לדבר.

יעקב מרגי: הוא בדיוק הצביע והפרעת לי לתת לו.

יעקב מרגי: בבקשה.

<חנן יזדי: תודה.

<חנן יזדי: אז דבר ראשון אני מברך על קיום הוועדה.

<חנן יזדי: חנן יזדי, מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<חנן יזדי: במסגרת הזאת של מועצות התלמידים והנוער כן קיים שילוב של תלמידים בעלי לקויות ראייה ועיוורון, בפעילות השוטפת של מועצות הנוער הרשותיות ומועצות הנוער המקומיות, ואנחנו מקווים שגם בקרוב ייבחרו נציגים למועצת התלמידים והנוער הארצית עם לקויות ראייה ועיוורון.

<חנן יזדי: מה שכן, קיים לנו קושי מבחינת הקשר בין מועצות הנוער הרשותיות לבתי הספר בקליטה של תלמידים בעלי לקויות ראייה לתוך מועצת התלמידים.

<חנן יזדי: אז פה אני באמת קורה לכלל הארגונים שעוסקים בכך ולמשרד החינוך, ליצור איזה שהוא שיתוף פעולה שנוכל יותר לשלב את התלמידים האלה במסגרת מועצות התלמידים והנוער.

<חנן יזדי: זה תחום חברתי חשוב, תחום השפעה חשוב וחשוב לנו שתהיה גם נציגות של תלמידים בעלי לקויות ראייה.

<חנן יזדי: תודה רבה על ההזדמנות לדבר.

יעקב מרגי: תודה, בבקשה, אחרונת הדוברים.

<מיכל להבי: אני אורחת, צופה מהצד.

יעקב מרגי: מי זו "אני"?

<מיכל להבי: שמי מיכל להבי, אני מתנדבת בעמותת פעול"ה, שמסייעת לעיוורים ולקויי ראייה מכל קצוות הארץ, אבל אנחנו נמצאים ועובדים - - -

יעקב מרגי: ואת רוצה לומר משהו לדיון?

<מיכל להבי: כן, כן.

<מיכל להבי: נאמר פה המון.

<מיכל להבי: לצערי ביום יום - - -

יעקב מרגי: אבל בואי תאמרי משהו שלא נאמר.

<מיכל להבי: סליחה?

יעקב מרגי: לפני הסיום תאמרי משהו שלא נאמר.

<מיכל להבי: משהו שלא נאמר?

<מיכל להבי: אנחנו באים לבתי ספר למתן הרצאות ונחשפים מול סיטואציות השכם והערב, של מורה שלא יודע בכלל שיש לו תלמיד לקוי ראייה, או של מנהל שלא יודע להתמודד ולא יודע בכלל מה זה מערכות טכנולוגיות, או הורה שמתחנן למערכת טכנולוגית ויש פה כמה מכתבים.

<מיכל להבי: זה רק מעטים ממה שקיבלנו.

יעקב מרגי: משרד החינוך יודע על המקרים האלה?

<מיכל להבי: לא.

יעקב מרגי: לא פנית?

<קריאה: אז למה לא פניתם?

<מיכל להבי: פניתי למנכ"לית משרד החינוך כשהייתי באיזה כנס שיתופים.

<מיכל להבי: אני כל הזמן נדחפת לאיזה מקום - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני אתן לך עצה, בואי תקשיבי.

יעקב מרגי: שיחות פרוזדור נשארות בפרוזדור.

יעקב מרגי: זה שראית אותה באיזה כינוס, זה נשאר שם בכינוס.

יעקב מרגי: זה גם לא הוגן לצפות ממנה.

<מיכל להבי: היא נותנת לי - - -.

<מיכל להבי: יש מורות תומכות שאני מכירה - - -

יעקב מרגי: לא, בואי, סליחה.

<מיכל להבי: שנייה.

<מיכל להבי: השורה התחתונה של המורות התומכות, עם כל הכבוד למורות התומכות – שזה דבר מדהים ואני לא מכירה את זה אישית, אבל מה הורים אומרים?

<מיכל להבי: ואני אקצר לך מלקרוא את זה, ההורים והתלמידים כאחד אומרים – אנחנו רוצים ילד עצמאי.

<מיכל להבי: זהו.

יעקב מרגי: תודה.

<עבאס עבאס: צריך עבודת מטה.

<שושי להט קרטר: הפתרון במשרד הרווחה, שירות הליבה של השירות לעיוור במשרד הרווחה, הוא הקניית עצמאות והתניידות בחיי היום יום, על ידי מורה שיקומית.

<שושי להט קרטר: וצריך לנצל את זה.

<שושי להט קרטר: גם מועצת התלמידים מוזמנת לבקש.

יעקב מרגי: רגע, וזה ניתן אוטומטית לכל - - -

<שושי להט קרטר: כן, כן, כן.

יעקב מרגי: בלי שום קשר.

<שושי להט קרטר: לא, צריך לבקש את זה.

יעקב מרגי: בסדר, אבל בלי שום קשר למה שהוא מקבל במשרד החינוך.

<שושי להט קרטר: לא, לא, לא, בלי שום קשר.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

<מיכל להבי: אפשר עוד דבר?

<מיכל להבי: ילד לקוי ראייה מקבל מערכת טמ"ס לפעמים, על פי תנאים מסוימים, לא יודעת לפי איזה קשיים.

יעקב מרגי: מערכת מה?

<עבאס עבאס: טלוויזיה במעגל סגור.

יעקב מרגי: עכשיו תתארי לך שלא הייתי שואל אותך מה זה טמ"ס והצופים בבית - - -

<מיכל להבי: סליחה, בסדר, אוקיי.

<מיכל להבי: אז אותה מערכת בעצם מגדילה לתלמיד והתלמיד יכול לראות משהו מוגדל.

<מיכל להבי: יש הרבה תלמידים לקויי ראייה שגם רופאים אומרים – ואני למדתי את זה, אני לומדת את זה כל הזמן – שזה רק מרדד להם את הראייה.

<מיכל להבי: תגידו לי אם אני טועה.

<עבאס עבאס: יש בזה משהו.

יעקב מרגי: לא, לא, סליחה.

יעקב מרגי: גברתי, אני לא פותח עוד תתי סעיפים לדיון הזה.

יעקב מרגי: תודה.

<מיכל להבי: זה טכנולוגיה.

<מיכל להבי: זה הקטע של הדיון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משפט אחרון בעניין הטכנולוגיות.

<סיגל מרגלית: קודם כל אני רוצה להגיד שאין תלמיד – נכון לשנת הלימודים תשע"ז – שלא יקבל מענה טכנולוגי.

<סיגל מרגלית: אני רוצה להתייחס ל - - -

<אורית שפירא: מותאם לצרכיו.

<סיגל מרגלית: מותאם לצרכיו.

<סיגל מרגלית: יש כן בעיה - - -

יעקב מרגי: זה כבר שונה מהשנה שעברה.

<סיגל מרגלית: נכון, בהחלט.

<סיגל מרגלית: ולכן אני רוצה לציין ולהדגיש.

<עבאס עבאס: אבל יש עיכובים.

יעקב מרגי: נקודה אחרונה.

<סיגל מרגלית: יש כן בעיה של כל הנושא של הביטוח, שאני מצטרפת לגילה זיידל, שאז בזמנו גילה ועמותת אופק לילדינו כן ניסו לעזור דרך המרכז לעיוור בכל הנושא של ביטוחים של ציוד.

<סיגל מרגלית: ערכה לעיוור זה ציוד מאד יקר.

<סיגל מרגלית: זה עולה 30,000 שקלים ואין כרגע במדינת ישראל, לפי מה שאני יודעת, לפי הנתונים שאני יודעת, אולי גילה - - -

<מיכל להבי: יש לי 17,000 שקלים.

יעקב מרגי: בסדר, היא יכולה להתווכח.

יעקב מרגי: 17,000 שקלים זה זול?

יעקב מרגי: מה זה משנה?

יעקב מרגי: למה ההערה הזאת?

<סיגל מרגלית: שמוכנה לבטח ציוד טכנולוגי כל כך יקר, שמתנייד מבית ספר לבית ומהבית לבית הספר.

יעקב מרגי: אז תתקדמו עם זה?

<סיגל מרגלית: אז זאת סוגיה שאנחנו בהחלט צריכים לטפל בה.

יעקב מרגי: תתקדמו, אוקיי.

<סיגל מרגלית: ולתת את הדעת.

<סיגל מרגלית: אותו דבר על כל הנושא הזה של אתרי אינטרנט של משרד החינוך שלא מונגשים, שגם בזה צריך - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני חייב לסיים.

<אורית שפירא: רק בשורה אחרונה לגבי הנגשת ספרים, סיגל.

יעקב מרגי: שמתי לב שאצלך קבלת רשות זה - - -

<אורית שפירא: הבשורה האחרונה, שכרגע אנחנו יוצאים לפיילוט של אפליקציה של ספרי לימוד.

<אורית שפירא: כרגע זה רק לתלמידים לקויי ראייה במגזר היהודי.

<אורית שפירא: בשנת הלימודים תשע"ח זה גם יגיע למגזר הלא יהודי.

יעקב מרגי: למה יש את הפאזה הזאת של שנה?

<עבאס עבאס: דיברנו שהכל טוב ויפה.

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

<אורית שפירא: אני אומרת לך שאנחנו כרגע עושים את זה.

יעקב מרגי: למה זה לא הולך ביחד, אני לא מבין.

<עבאס עבאס: למה?

יעקב מרגי: למה זה לא הולך באותה שנה?

יעקב מרגי: למה צריך לחכות שנה למגזר הערבי?

<אורית שפירא: אנחנו עושים פיילוט.

<אורית שפירא: המטרה - - -

יעקב מרגי: זה פיילוט?

<עבאס עבאס: אז פיילוט בשתי הקבוצות.

יעקב מרגי: בסדר, אוקיי.

<עמאר דכוור: כי במקביל, כאשר עשינו פיילוט להנגשה בגיאומטריה ובמתמטיקה - - -

<אורית שפירא: הפיילוט היה במגזר הערבי.

יעקב מרגי: עם פיילוט אין לי בעיה.

יעקב מרגי: אין טענה.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: רבותי, אני נאלץ לסיים ולסכם.

<גילה זיידל: אפשר רק משפט אחד?

יעקב מרגי: משפט?

יעקב מרגי: את לא תעמדי בזה, אבל אני אתן לך.

<גילה זיידל: אני כן אעמוד.

יעקב מרגי: בבקשה, בואו נראה משפט אחד.

<גילה זיידל: רק להזכיר שלפי פסיקת בג"ץ, כל הספרים צריכים להיות מונגשים ל-1 בספטמבר.

<גילה זיידל: זו פסיקת בג"ץ לכל התלמידים במדינת ישראל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אז בואי אני אספר לך.

<עבאס עבאס: וזה לא יושם.

יעקב מרגי: הבן שלי הקטן עולה לכיתה י"א.

יעקב מרגי: אף פעם ב-1 בספטמבר לא היו לו את כל הספרים והוא לא לקוי ראייה.

יעקב מרגי: יש.

יעקב מרגי: אנחנו שואפים.

יעקב מרגי: אני לא אומר לך את זה כדי שהם יתרשלו בעבודתם.

יעקב מרגי: נאמר במפורש ואני רוצה להאמין שזה כך, אם מגיעות הרשימות, הם פועלים כבר להנגשה.

יעקב מרגי: אז אני מקווה ואני גם אקרא להם בסיכום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: קודם כל הוועדה מודה לחברת הכנסת קארין אלהרר על ארגון היום החשוב הזה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל האורחים שהגיעו לכאן, חברי הכנסת ולאורחים ולכל מי שתרם את חלקו ואת תרומתו לדיון הזה.

יעקב מרגי: הוועדה מברכת את משרד החינוך על עבודה בשגרה לשיפור הטיפול של תלמידים עם לקויות ראייה, התאמות דיגיטליות ונגישות לתלמידים.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת בסוגיה הזו למשרד החינוך להמשיך ולעשות הכל כדי שכל המענים שניתנים בצורה לא דיגיטלית יינתנו גם כגישה דיגיטלית.

יעקב מרגי: כמו כן לאפשר שימוש באפליקציות במידת הצורך.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לעודד שילוב תעסוקה של אנשים עם לקויות ראייה במערכת החינוך.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לפתח את ההדרכה בהוראת כתב הברייל.

יעקב מרגי: הוועדה עמדה על אחוזי ההצלחה הגבוהים של התלמידים עם לקויות הראייה במערכת החינוך ומברכת על כך.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את רשימת הספרים שלא יהיו מונגשים ב-1 בספטמבר, מכל סיבה שהיא.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.