ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 376, 2016-06-14 11:30

משה גפני: אנחנו עוברים לנושא השני שבסדר היום, תשלום רבעוני לנכי רדיפות הנאצים ולנכי המלחמה בנאצים.

משה גפני: לפני שאנחנו מתחילים את הדיון בעניין הזה, יש הצעת חוק של מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: לא לפני שנתחיל.

מרב מיכאלי: זה הדבר עצמו.

מרב מיכאלי: אלה החיים עצמם של הדיון הזה.

מרב מיכאלי: ליבת.

משה גפני: מרב מיכאלי, דוד ביטן ואנכי הנחנו הצעת חוק של נכסים של נספי השואה, השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה.

משה גפני: אנחנו ננסה לקדם את החוק הזה.

משה גפני: בבקשה, מרב, תגידי שני משפטים על זה.

מרב מיכאלי: תודה לך אדוני היושב ראש.

מרב מיכאלי: קודם כל, אני רוצה שכולם ישימו לב שגפני חותם על חוקים שלי בלי לקרוא אותם.

מרב מיכאלי: אדוני, בילינו כאן

מרב מיכאלי: במשך כשבע ישיבות בהן ניסינו להגיע למצב שיסכימו ביניהם הגופים הציוניים והחברות ובסוף מה קרה?

מרב מיכאלי: האוצר העביר את הכסף.

מרב מיכאלי: האוצר העביר את הכסף, דבר שהיה ראוי לעשותו אבל באיחור של כמעט שנה.

מרב מיכאלי: עכשיו אנחנו בעצם באותו מצב כאשר הגופים הציוניים לא החליטו ביניהם והדברים עדיין תקועים והאוצר עדיין במקום שהוא זה שהעביר את הכסף והשאלה מה קורה הלאה.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שגם בלי המשבר הזה וגם אם הדברים היו מתנהלים כתיקונם, בסוף 2017 נסגרת החברה להשבת נכסי נספים בשואה, כך שהבעיה הזאת של מי יעביר כסף לניצולות ולניצולים הכי נזקקים, כ-10,000 במספר שעדיין מקבלות ומקבלים כסף מהחברה, הייתה מגיעה לפתחנו במוקדם או במאוחר.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, יותר נכון, לקראת סוף 2017.

מרב מיכאלי: לכן המשבר הזה סיפק לנו הזדמנות באמת להביא פתרון שהוא פתרון יציב, ודאי, בטוח ואת זה אומרת הצעת החוק בצורה מאוד פשוטה.

מרב מיכאלי: במקרה שהחברה להשבת נכסים או האפוטרופוס בתורו לא יכולים להעביר, לא משנה מאילו סיבות, כסף לניצולות ולניצולים האלה, האוצר יעשה זאת.

מרב מיכאלי: מדובר בסך הכול בסכומים פעוטים ממש.

מרב מיכאלי: כמו שהתברר, הרשות שמטפלת בניצולות ובניצולי שואה גם יכולה להרשות לעצמה את ההוצאה הזאת.

מרב מיכאלי: אני חושבת שמן הראוי שזה יהיה בחקיקה ראשית.

מרב מיכאלי: שוב, לצערנו לא הרבה שנים זה יהיה רלוונטי.

משה גפני: אנחנו נעשה כל מאמץ.

אורלי לוי אבקסיס: באיזה סטטוס הצעת החוק?

משה גפני: הצעת חוק פרטית.

אורלי לוי אבקסיס: היא עברה טרומית?

משה גפני: לא.

משה גפני: היא רק עכשיו.

משה גפני: לא שמעת שהיא אמרה שאני חותם על חוקים שלה בלי להסתכל עליהם?

מרב מיכאלי: זה בכל עת.

מרב מיכאלי: זה לא מעיד על מתי זה הוגש.

מיקי לוי: מרב, זה נחמד, אבל מה יקרה עם הכסף שנמצא אצלם?

מיקי לוי: את עושה להם חיים קלים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שמרב מתכוונת לכך שהאוצר בעצם ישלם והוא אחר כך יבוא בדין וחשבון.

מרב מיכאלי: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: כי יש לו את הזמן ויש לו אורך רוח, מה שאין לניצולים.

מרב מיכאלי: חד משמעית.

אורלי לוי אבקסיס: יש לו את עיקרון הכיס העמוק והוא יתנהל מול החברות.

מרב מיכאלי: אגב, זה מוגדר.

מרב מיכאלי: מה קורה עם הכסף שנמצא בחברה להשבה, זה מוגדר בחוק של החברה עצמה.

מרב מיכאלי: זאת לא בעיה.

מיקי רוזנטל: הבעיה היא שיש חשש שיאריכו את החוק.

מיקי רוזנטל: יבקשו אורכה מעבר ל-2017.

מיקי רוזנטל: יש לא מעט מקבלי משכורות שם.

אורלי לוי אבקסיס: מה שמרב וגפני מציעים, גם חוסך את המנגנון.

מיקי רוזנטל: אני יודע.

משה גפני: מרב, אני מודה לך על היוזמה.

משה גפני: אני מודה שזאת יוזמה שלך.

משה גפני: אני מודה שקראתי או לא קראתי, לא רלוונטי.

משה גפני: אני יודע מה החוק.

מרב מיכאלי: אדוני היושב ראש, מי כמוך.

משה גפני: אני לוקח אותך ברצינות כי את אישה רצינית.

מרב מיכאלי: זה נכון.

משה גפני: אחר כך ישאלו מה זה הגפני הזה לא מסתכל על החוקים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: רבותיי, מה שקורה עכשיו, אנחנו מתקרבים ל-1 ביולי וב-1 ביולי אמורה החברה להשבה לשלם את התשלום הרבעוני לניצולי השואה.

משה גפני: החברה להשבה, בבקשה, מה קורה?

משה גפני: ישראל פלג, מנכ"ל החברה להשבה.

<ישראל פלג: כפי שהחברה מסרה לוועדת הכספים ולוועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, לפני כשנה הכספים שנותרו לחברה, כולם כלואים באוצר התיישבות היהודים ומשכך לחברה אין כסף ועל פי חוק היא מיצתה את תפקידה העיקרי והוא איתור נכסים של נספי השואה והשבתם ליורשיהם החוקיים.

<ישראל פלג: בכך היא עשתה מעל ומעבר, הרבה מעבר לציפיות שקבע החוק ואנחנו גאים בכך.

<ישראל פלג: ההישג הזה הוא זה שהביא לפער בציפיות שלא מאפשר לנו לשלם לניצולי השואה מכיוון שהודענו לפני שנה שגם התשלום שלכאורה יושב ראש הוועדה חשב שאנחנו צריכים לשלם ביולי, לא נכון ולא מדויק.

משה גפני: מתי אתם צריכים לשלם?

<ישראל פלג: אמרתי קודם, לפני שנה.

<ישראל פלג: היושב ראש היה עסוק.

משה גפני: כן, אבל אני כמו השנים, אני עושה שתי פעולות יחד.

משה גפני: זאת לא בעיה בקשב אצלי אלא זאת בעיה בתפיסה.

<ישראל פלג: לא.

<ישראל פלג: זה לא נכון.

<ישראל פלג: אני קובע בוודאות שהתפיסה מובהקת והקשב מחולק אלא לא בשווה.

<ישראל פלג: ב-1 ביולי הקרוב, כפי שהודענו במאי שנה שעברה, החברה לא תוכל לשלם.

<ישראל פלג: היא כבר לא משלמת מזה שנה כי אין בידה כספים.

<ישראל פלג: כשאין כסף, אין אפשרות לשלם.

משה גפני: בדיון שלכם עם אוצר התיישבות היהודים ועם ההסתדרות הציונית, מה המצב?

משה גפני: שם נאמר שתוך שבוע-שבועיים, וזה היה כבר לפני כמה חודשים.

מיקי רוזנטל: בינתיים עורכי הדין מרוויחים הרבה כסף.

<ישראל פלג: אני מסכים עם כל הדברים שנאמרו.

<ישראל פלג: מי שהבטיח, זה אוצר התיישבות היהודים וההסתדרות הציונית העולמית.

<ישראל פלג: כפי שאמר חבר הכנסת רוזנטל, זה נכון עוד יותר וכנראה עורכי הדין מתפרנסים בכבוד אבל אני גם מאמין שייעשה בסוף צדק.

<ישראל פלג: הנושא, כפי שידוע לוועדה, הובא בפני בית המשפט, הסיכומים הוגשו גם על ידי הוועדה וגם על ידי הצדדים הנתבעים ובית המשפט המחוזי בתל אביב לענייני כלכלה בראשות השופטת דניה קרת מאיר, בוודאי ייתן את פסק הדין בקרוב.

<ישראל פלג: אני רוצה לסכם ולומר שכפי שחבר הכנסת גפני, יושב ראש הוועדה, היה ראשון לתמוך בתביעה שלנו מאוצר התיישבות היהודים, התביעה הזאת בוודאי תקבל את דעתו בבית המשפט, כך אנחנו מקווים.

<ישראל פלג: אנחנו מקווים שכאשר יהיה כסף, אנחנו נשיב לאחור את כל חובותינו מהעבר.

<ישראל פלג: האוצר מסר הודעה באמצעות – אני לא אקרא את כל ההודעות של משרד האוצר – שר האוצר משה כחלון להעביר את הכספים, את מלוא הסכום, מאה מיליון שקלים, שעמדו להעביר את הסכום - - -

משה גפני: אמרתם את זה.

משה גפני: עזוב.

<ישראל פלג: בסדר.

<ישראל פלג: אני מוכן לעזוב.

<ישראל פלג: אני אומר שלנו אין את הכסף.

משה גפני: אין צורך.

משה גפני: יכול לצאת מכאן כאילו אתה מעביר ביקורת על שר האוצר.

<ישראל פלג: לא.

<ישראל פלג: חלילה וחס.

<ישראל פלג: ממש אין לי ביקורת.

משה גפני: שאלה לי אליך.

<ישראל פלג: אני רוצה להבהיר.

<ישראל פלג: במשרד האוצר קיימים 4,2 מיליארד שקלים ברשות לניצולי השואה.

משה גפני: הרשות לניצולי השואה לא נמצאת כאן עכשיו.

<ישראל פלג: אני מניח שהם הוזמנו ואולי לא כיבדו את הוועדה.

משה גפני: אתה מתאר לעצמך שלא הייתי עובר את הדיון.

משה גפני: אני דיברתי עם עפרה רוס, מנהלת הרשות לניצולי השואה, והיא אמרה שאם אתם תעבירו כפי שהיה ברבעון הקודם, עם החתימה שלכם וההתחייבות שברגע שתקבלו את הכסף תחזירו אותו, בדיוק כפי שהיה בפעם הקודמת, הם משלמים את זה.

משה גפני: אם הם משלמים את זה, הם צריכים כבר עכשיו להיערך לכך.

משה גפני: אני שואל אותך האם אתם בחברה להשבה מוכנים לחתום על מה שחתמתם ברבעון הקודם.

<ישראל פלג: אסור לנו.

<ישראל פלג: אסור לנו על פי החוק.

<ישראל פלג: אולי אני אתן לסמנכ"ל הכספים להתייחס.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אסור לחלל שבת, אבל מה זה אסור לחתום?

<ישראל פלג: אסור לחלל שבת וכולנו נכבד את זה.

משה גפני: אבל איך חתמתם בפעם הקודמת.

<ישראל פלג: כי עוד היו לנו רזרבות לאותם כספים שהערכנו - - -

משה גפני: אבל הם לא מבקשים מכם שתביאו כסף מהבית.

משה גפני: הם אומרים אם תקבלו, תשלמו.

מיקי רוזנטל: הם רק אומרים שכאשר הכסף יגיע, תעבירו אותו לאוצר.

<ישראל פלג: אתם מוכנים לתת לנו להסביר?

משה גפני: בטח.

משה גפני: רק בסוף תגידו שזה בסדר ותחתמו.

<אמיר שוורץ: אני מנהל הכספים של החברה.

<אמיר שוורץ: במידה ותביעתנו לא תתקבל, למעשה השווי של המניות שאנחנו נוכל לממש, יצנח בצורה משמעותית.

<אמיר שוורץ: אם שווי המניות היה כ-150 מיליון שקלים במועד לפני התחלת התביעה, על פי כל ההערכות של המומחים, ברגע שיתברר שלמעשה המניות האלה שכבר עכשיו קיבלנו תשובות, עוד לפני שהתחלנו את התהליך שהן לא שוות שום ביטחון כלכלי, יצנח שוויין בצורה משמעותית.

מיקי רוזנטל: מה המינימום?

<אמיר שוורץ: אי אפשר להעריך את המינימום.

משה גפני: אפס.

משה גפני: נניח הם יגיעו לאפס.

משה גפני: אני חושב שלא, אבל נניח שהם יצנחו.

<אמיר שוורץ: אבל כרגע יש לי גם התחייבויות.

משה גפני: יצנחו לאפס.

משה גפני: אתה תצטרך לשלם לכל מיני גורמים אחרים.

משה גפני: מבקש משרד האוצר שתחתום לו רק על זה שאם אכן יהיה לך כסף ותקבל את הכסף בשווי כזה שהוא בר השבה, תשיב.

<אמיר שוורץ: איך אני יכול לחתום על התחייבות כשאני יודע מראש שלא יהיה לי אותה בדברים האלה?

אלעזר שטרן: אם.

<ישראל פלג: אני לא מכיר דירקטוריון של חברה כלשהי שמכריז על חדלות פירעון ולוקח התחייבויות על כספים שאין לו.

<ישראל פלג: לחברה אין כספים.

משה גפני: לא ישלמו ברבעון הזה.

משה גפני: בסדר.

<ישראל פלג: לא, לא ישלמו.

<ישראל פלג: חבל שאתה אומר לא ישלמו.

<ישראל פלג: למה שמשרד האוצר שהתחייב במאה מיליון שקלים לא העביר את הכסף?

מיקי רוזנטל: החברה לא משלמת משכורות?

<ישראל פלג: זה ההסבר לחדלות פירעון, כבודו.

מיקי רוזנטל: היא משלמת או לא משלמת?

<ישראל פלג: החברה משלמת ותמשיך לשלם כי זה בחוק התקציב.

<ישראל פלג: גם זה מופיע בחוק.

<ישראל פלג: אני אסביר משהו.

<ישראל פלג: החברה קבעה או יזמה חקיקה שהביאה לקיצור חייה בארבע שנים.

<ישראל פלג: היא חסכה על ידי כך כשמונים מיליון שקלים.

<ישראל פלג: במהלך הזה קיבלנו שני תיקונים.

<ישראל פלג: תיקון אחד שאפשר לנו הגדלה משמעותית ביותר של היקף ההשבות, כלומר, הגענו מ-34 מיליון שקלים השבות כמעט ל-600 מיליון שקלים החלטות השבה.

<ישראל פלג: בגלל שקיבלנו החלטות השבה - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני הבנתי.

<ישראל פלג: בהיקפים הרבה יותר גדולים - - -

משה גפני: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: ישראל, הכול בסדר.

משה גפני: אני אומר לכם כדלהלן.

משה גפני: מבקשים מכם שתחתמו שאם יהיה לכם כסף.

משה גפני: אם יהיה לכם כסף בשווי של התשלום הרבעוני הקודם והנוכחי, אז תשיבו את הכסף הזה.

משה גפני: אם יהיה לכם.

משה גפני: אם לא יהיה לכם, לא תשיבו.

משה גפני: חדלות פירעון או לא חדלות פירעון.

משה גפני: בא משרד האוצר ואומר שהוא מוכן לשלם את הכסף הזה ובתנאי שתתחייבו להם כמו שהתחייבתם.

משה גפני: תעבירו את הרשימות, תתחייבו על הכסף הזה, תכתבו שאם לא יהיה, לא תשלמו.

משה גפני: תכתבו אבל תחתמו ותעבירו את זה.

משה גפני: אם אתם לא עושים את זה, לא משלמים את התשלום הרבעוני בגללכם ולא בגלל אף אחד אחר.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: תחליטו מה שאתם רוצים.

משה גפני: לי נמאס מהסיפור הזה.

משה גפני: עכשיו תגיד מה שאתה רוצה.

<ישראל פלג: אני אגיד.

משה גפני: תגיד מה שאתה רוצה.

משה גפני: לחתום על התחייבות, אני לא למדתי כלכלה באוניברסיטה אבל למדתי קצת מוסר.

משה גפני: הם מוכנים לשלם את הכסף הזה.

מיקי רוזנטל: תחתמו על משהו אחר.

מיקי רוזנטל: תחתמו שאתם מעבירים את המניות למוכ"ז לאוצר.

מיקי רוזנטל: בסדר?

מיקי רוזנטל: כמה שהן יהיו שוות.

משה גפני: אני אפילו לא נכנס לזה.

<אמיר שוורץ: האוצר לא מסתפק בזה.

מיקי רוזנטל: את זה אתם יכולים לעשות.

<ישראל פלג: ראשית כל, מועלות כאן טענות כפולות וקצת קשה לדבר עם שניכם, אבל אני אשיב לשתי הטענות.

משה גפני: אתה תצטרך לדבר עם הרבה ניצולי שואה ולא רק אתנו.

<ישראל פלג: אנחנו דיברנו בכבוד רב עם ניצולי השואה והמשחק של משרד האוצר - - -

משה גפני: משרד האוצר לא צד לעניין.

<ישראל פלג: למה לא?

<ישראל פלג: הרגע אמרת.

משה גפני: אני צד לעניין והחברים כאן צד לעניין.

אלעזר שטרן: עוד לא נולד עורך הדין שיכתוב הסכם כזה?

משה גפני: איזה הסכם?

משה גפני: צריך שיחתמו על איזו התחייבות, כולה פתק של פנחס ספיר.

<ישראל פלג: חברים, מכיוון שאני כפוף לדירקטוריון החברה ומכיוון שדירקטוריון החברה - - -

משה גפני: אנחנו באמת נבהלים כשאתה אומר דירקטוריון.

<ישראל פלג: ביקשתי לדבר על סדרי מינהל תקין.

משה גפני: אני לא נכנס לעניין הזה שאתם משלמים משכורות.

משה גפני: אני באמת לא שם.

משה גפני: מגיעה לאנשים משכורת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם אנחנו מבקשים מהם לחתום - - -

משה גפני: מגיעה להם משכורת על פי חוק ואני לא שם.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, אבל בעצם יש כאן ניגוד עניינים.

אורלי לוי אבקסיס: בצוררה מסוימת אנחנו אומרים להם שהם יחתמו עכשיו על הביטול שלהם.

משה גפני: לא.

משה גפני: ממש לא.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם אנחנו יכולים לעזור כשאנחנו מכריעים.

אלעזר שטרן: מה שגפני אומר, הכסף אחרי משכורות.

משה גפני: אחרי משכורות.

משה גפני: שיכתבו אחרי משכורות.

<ישראל פלג: אנחנו לא צריכים לכתוב אחרי ולפני משכורות.

משה גפני: אל תכתבו.

משה גפני: תכתבו מה שאתם רוצים, אבל תאפשר לשלם.

<ישראל פלג: חבר הכנסת גפני, אני אתן תשובה בשני חלקים, ברשותך.

משה גפני: בבקשה.

<ישראל פלג: תשובה אחת ניהולית והשנייה משפטית.

<ישראל פלג: לגבי התשובה המשפטית, נמצא כאן היועץ המשפטי של החברה והוא ישיב.

<ישראל פלג: עורך דין אופיר פורת כבר ייצג את החברה יותר מפעם כאן והוא יציג את העניין הזה גם עכשיו.

<ישראל פלג: אני רוצה גם להתייחס לסעיף הנוסף בדבריך.

<ישראל פלג: אמרת להעביר לאוצר את הרשימות.

<ישראל פלג: אני מבקש שכל חברי הוועדה ידעו את הדבר הברור הבא.

<ישראל פלג: לחברה אין רשימות.

<ישראל פלג: החברה מקבלת את הרשימות ממשרד האוצר והיא בהצלבה עם משרד הרווחה - - -

משה גפני: מה היה בפעם הקודמת?

<ישראל פלג: בפעם הקודמת העברנו חזרה למשרד האוצר את הרשימות שהם העבירו לנו, לבקשתם המוזרה.

משה גפני: בסדר, זאת לא מוזרה.

<ישראל פלג: למה לא מוזרה?

משה גפני: כי עפרה רוס אומרת לי שלא יבואו אחרי כן ויגידו שהרי אתם משלמים.

משה גפני: נניח שיש לכם כסף, אתם משלמים על פי הרשימות הללו.

משה גפני: אתם אומרים גם מי האנשים שנמצאים ברשימה פחות או יותר.

<ישראל פלג: מי זה אתם?

משה גפני: אתם, החברה להשבה.

<ישראל פלג: לא.

<ישראל פלג: לא כבודו.

אורלי לוי אבקסיס: הם מקבלים את הרשימה מהאוצר?

משה גפני: מה הבעיה לקחת את הרשימה הזאת ולהחזיר?

<ישראל פלג: איזו רשימה?

<ישראל פלג: זאת רשימה שאנחנו מקבלים מהאוצר ואנחנו אחרי כן מחזירים אותה בחזרה.

משה גפני: תסכם.

משה גפני: אין לי עצבים לזה.

משה גפני: תסכם.

<ישראל פלג: ניצולי השואה לפנינו.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני מציע שתטיפו לי מוסר.

משה גפני: הייתם רוצים לראות כאן יושב ראש אחר שלא יעסוק בזה.

<ישראל פלג: חלילה וחס.

<ישראל פלג: אדרבה.

<ישראל פלג: אנחנו מאוד גאים בטיפול ואפילו גאים בעמדתו של יושב ראש הוועדה.

<ישראל פלג: אני לא יודע מאיפה אתה לוקח את זה.

משה גפני: התשובה הזאת מעצבנת אותי והיא עצבנה אותי גם לפני שלושה חודשים.

<ישראל פלג: כאשר עפרה רוס מדברת על ניצולי שואה ולא מעבירה כספים, זה בסדר.

<ישראל פלג: עכשיו היועץ המשפטי יתייחס.

משה גפני: היועץ המשפטי, בבקשה.

משה גפני: מה המניעה לחתום על דבר פשוט כזה?

<אופיר פורת: הדבר הוא לא כל כך פשוט.

<אופיר פורת: הציגו את זה באופן פשטני אבל בפעם הקודמת - היושב ראש שאל אך חתמתם בפעם הקודמת – הדרישה של האוצר הייתה לא להסתפק בהבטחה לשלם עת יגיע הכסף ממניות אוצר התיישבות היהודים אלא מכל מקור אחר, משאר הנכסים.

משה גפני: מה חתמתם?

<אופיר פורת: חתמנו בשעתו על נוסח כזה עם איזשהו סייג אבל החתימה התאפשרה בזמנו כי היה מדובר בסכום השני.

<אופיר פורת: הסכום הראשון היה הלוואה מאוצר התיישבות היהודים שקיבלנו כאן לפני כמה חודשים.

<אופיר פורת: זה היה הסכום השני והוא מגיע למצב שכמו שתיאר מנהל הכספים, אנחנו נחתום על התחייבות שתעביר את ההתחייבות בעצם לנכסים האחרים ששייכים ליורשים ואת זה אסור לנו לעשות לפי החוק.

משה גפני: תכתבו עם ההסתייגות הזאת.

<אופיר פורת: האוצר לא הסכים.

<אופיר פורת: האוצר כנראה גם הוא לא סומך על המניות האלה.

<ישראל פלג: האוצר לא הסכים שנכתוב את ההסתייגות הזאת.

משה גפני: היועץ המשפטי, אני מבקש תשובה לשאלה.

משה גפני: אני יודע את מי להאשים ואני אאשים.

משה גפני: אני רוצה לדעת את כל ההסתייגויות המשפטיות שאתה אומר.

משה גפני: מה שהיה בפעם הקודמת, תכתוב אבל תכתוב שאם יהיה לך כסף ותקבל בדיון המשפטי, איך שאתה רוצה לנסח את זה משפטית, תשיב אותו לאוצר.

מיקי רוזנטל: שמקורו יהיה מהמניות.

<אופיר פורת: את זה כתבנו וזה לא שחרר את הכסף כי האוצר רצה התחייבות על הנכסים האחרים.

<אופיר פורת: הנכסים האחרים צבועים ליורשים.

מיקי לוי: אנחנו סתם מכסחים את האנשים הלא נכונים.

אורלי לוי אבקסיס: תביאו את זה לוועדה ואנחנו נתמודד מול האוצר, אבל תביאו נוסח שנוכל לעבוד אתו.

מיקי לוי: אנחנו מכסחים את האנשים הלא נכונים.

מיקי לוי: הם אספו את כל הנכסים וחילקו את כל הכסף עד הגרוש האחרון.

מיקי לוי: מי שאיננו כאן זה אוצר היהודים שהכסף אצלו.

מיקי לוי: הכסף אצלו.

אורלי לוי אבקסיס: וההסתדרות הציונית שלא אפשרה.

מיקי לוי: וההסתדרות הציונית.

מיקי לוי: חברת הכנסת מיכאלי הביאה אפילו הסדר שקרן קיימת מוכנה לקנות מהם את המניות ולהעביר את הכסף.

משה גפני: והם לא נתנו להם.

מיקי לוי: וגם זה לא צלח.

מיקי לוי: את מי שאנחנו צריכים לכסח ואת מי שהכסף נמצא אצלו, זה אוצר התיישבות היהודים.

מיקי לוי: אני מבקש מכם בכל זאת.

מיקי לוי: עשינו הסדר שהוביל אותו היושב ראש.

מיקי לוי: אדוני היועץ המשפטי, האם ניתן למצוא נוסח שבו תבואו ותגידו שברגע שתקבלו את הכסף מאוצר התיישבות היהודים, אתם מתחייבים להעביר אותו לאוצר שמימן את התשלומים הנוכחיים.

מיקי לוי: אתה תמצא לי דרך משפטית?

מיקי לוי: אני נתתי לכם באמת את מלוא המחמאות, שילמתם את כל הכספים, עשיתם מאמצים כל השנים לאתר את הנכסים ששייכים לניצולים שלא שרדו את השואה והכסף הוא לא אצלכם אבל בכל זאת תגידו לנו מה אתם יכולים לעשות.

מיקי לוי: עובדה, גפני, הם לא באו.

מיקי לוי: אוצר התיישבות היהודים לא באו.

מיקי לוי: הם מתחמקים כל הזמן.

מרב מיכאלי: הסתדרות הציונית היא הבעיה היותר גדולה שלנו.

מרב מיכאלי: מר גפני, לפני שתישמע התשובה של החברה, אני אומר, ראשית, כמו שאמרתי, חלק מזה מוסדר בחוק של החברה עצמה ובהצעת החוק שאנחנו הנחנו אתמול, גם זה מוסדר.

מרב מיכאלי: כל כסף שיהיה רלוונטי, ילך לאוצר וישולם מהאוצר.

משה גפני: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא אם אפשר להגיע אולי לנוסח שגם יהיה מקובל על הוועדה ואנחנו נלחץ על האוצר לקבל אותו.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: אני מבקש שני דברים.

משה גפני: מציע לי חבר הכנסת אלעזר שטרן ואני מקבל את ההצעה שלו.

משה גפני: אני מבקש שתכתבו את כל מה שאתם יכולים לכתוב ותעבירו אליו.

אורלי לוי אבקסיס: זה בדיוק מה שאני הצעתי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה שאת הצעת כי קשה לי מאוד לקבל את ההצעה של חבר הכנסת אלעזר שטרן אבל לא הייתה לי ברירה.

משה גפני: אם הייתי יודע שאת מציעה את זה, הייתי אומר מיד.

משה גפני: אני מבקש שני דברים.

משה גפני: אני מבקש שתעבירו אלי את ההתחייבות.

משה גפני: אנחנו נקרא, אנחנו חברי הוועדה נקרא את ההתחייבות ונראה אם היא עונה.

משה גפני: אם היא עונה, נגיד למשרד האוצר, לרשות לניצולי שואה, שזה לדעתנו עונה על הדרישה שלהם.

משה גפני: אני מבקש שהם יעבירו לכם את הרשימה.

משה גפני: תחזירו להם אותה ותגידו שזאת הרשימה שלהם ולמופיעים בה צריך לשלם.

משה גפני: יש להם טענה שאני לא יודע להתמודד אתה.

משה גפני: אני מבקש את הדבר הזה.

משה גפני: אני מודיע שמכאן ואילך בעזרת השם ובלי נדר כל שבוע, אם זה לא יתבצע, יתקיים כאן דיון על זה.

משה גפני: אני אביא את אוצר התיישבות היהודים, אני אביא את קק"ל, אני אביא אתכם, אני אביא את האוצר, וכל שבוע יתקיים כאן דיון.

משה גפני: כל שבוע יש ניצולי שואה שהולכים לעולמם.

משה גפני: לצד התשבחות, ואתם יודעים שאני הראשון שנתתי לכם מכתב במאבק הזה ואתם צריכים להיות אתי.

איתן ברושי: כמה רבעונים ההסדר שאתה מציע?

משה גפני: לרבעון אחד, ל-1 ביולי.

משה גפני: אני מקיים דיון כל שבוע אלא אם כן זה ישולם.

משה גפני: אני מבקש לקבל עד מחר מכתב עליו אנחנו נעבור, אנחנו חברי הוועדה.

משה גפני: ואם אכן הוא מספק, נגיד שלדעתנו הוא מספק ואז אני אומר שלא אתם אשמים אלא משרד האוצר אשם.

משה גפני: אבל אני אומר לך, אתה היועץ המשפטי, אני לא למדתי משפטים, אני מבקש שתלך עד הקצה.

משה גפני: תחשוב על מה אנחנו מדברים.

<אופיר פורת: הלכנו.

<אופיר פורת: נעשה שוב.

משה גפני: אני לא אוהב את התשובה הזאת.

משה גפני: לשם מה אנחנו כאן?

<אופיר פורת: אני אומר שבפעם שעברה - - -

משה גפני: מה שהיה בפעם שעברה, תעשו גם עכשיו.

<אופיר פורת: האוצר לא הסתפק בזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עד מחר אני רוצה מכתב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: אני עובר לסעיף הבא בסדר היום, שכר הבלניות במקוואות, המשך דיון.