ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 296, 2016-07-25 09:00

איתן כבל: בוקר טוב לכולם, מתחילים את הדיון, גברתי מנהלת הוועדה, הדובר, חברותי וחברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים.

איתן כבל: בוקר טוב, אדוני השר, אני שמח שהואלת גם בהתרעה קצרה להגיע לדיון הזה.

איתן כבל: אנחנו כאן קודם כול בהצעה לסדר היום בנושא "ההתעללות בבעלי-חיים במסגרת "המשלוחים החיים"", של חברי הכנסת יעל כהן-פארן, יעל גרמן, תמר זנדברג ושרן השכל, יש הצעה לסדר-יום נוספת של חברת הכנסת תמר זנדברג.

איתן כבל: כמו שאנחנו נוהגים, קודם כול אנחנו נותנים את הכבוד למגישי ההצעה.

איתן כבל: אני מבקש מיעל פארן להציג את הדברים.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: אני אומר כמה התייחסויות לעניין, נאפשר דיון, וכמובן השר שכיבד אותנו יוכל בוודאי להתייחס לדברים.

איתן כבל: בבקשה, יעל.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: תודה על קיום הדיון בלוח-הזמנים הצפוף והלחוץ שהוועדה נמצאת בו, באמת תודה ליושב-ראש הוועדה שדאג לקיום הדיון ותודה לשר שהגיע.

יעל כהן-פארן: כמו שכבר דובר רבות בנושא, ואני רוצה לנסות לרכז את הדברים באופן מאוד קצר – אני באופן אישי הייתי לפני כחודשיים, בתחילת חודש מאי, בנמל אילת, וצפיתי בהורדת עגלים מאוסטרליה, מאונייה שנקראת "Maysora", שהגיעה לחופי ישראל, לנמל אילת, אחר-כך היא המשיכה לעקבה.

יעל כהן-פארן: על האונייה היו בסך-הכול כ-70,000 בעלי-חיים, מהם 10,000 עגלים וקרוב ל-20,000 טלאים, שיועדו לשחיטה בישראל.

יעל כהן-פארן: לא עליתי על האונייה, כי נציגי בעלי האונייה לא אישרו לי לעלות, אבל בואו נאמר שדי הספיק לי מה שראיתי גם קרוב לאונייה ומהרמפה שעליה הורדו בעלי החיים.

יעל כהן-פארן: כל העגלים, ללא יוצא מן הכלל, היו מצופים בצואה מקצה הזנב ועד קצה הקרניים.

יעל כהן-פארן: מה שמעיד באופן מסוים על תנאי החיים שלהם באונייה.

יעל כהן-פארן: מדוחות אוסטרליים של וטרינריים, שאולי יוצגו תיכף בהמשך על-ידי נציגי הארגונים, שחשפו אותם, מדוחות של וטרינריים שהיו על האונייה ופורסמו, תנאי החיים, תנאי ההחזקה של בעלי החיים שמובלים במשך 21 יום ויותר מנמלים במערב אוסטרליה ועד אילת ועד מקומות אחרים בעולם – לכאן זה שלושה שבועות לפחות – התנאים שלהם שם מזעזעים מבחינת הצפיפות, מבחינת המצע – הם שוכבים על ההפרשות שלהם כמעט כל הזמן, מספר פעמים שוטפים את ההפרשות, אבל לאורך המסע זה נצבר ונצבר.

יעל כהן-פארן: ואכן רואים את זה ומריחים את זה כשהאונייה פורקת את בעלי החיים.

יעל כהן-פארן: מבחינת מסע – הטלטלות שלושה שבועות בתנאים כאלה על גלי הים – אני לא יודעת אם מישהו מהנוכחים כאן היה שמח לעשות את זה גם בתנאים טובים יותר, אבל בוודאי כשרואים את הצפיפות וכשחושבים על התנאים בפנים.

יעל כהן-פארן: זה פשוט מזעזע.

יעל כהן-פארן: הכינוי של המשלוחים האלה "המשלוחים החיים" זה מונח שהוא פשוט מכבסת מילים, ההיפך הוא הנכון.

יעל כהן-פארן: הרבה מאותם בעלי-חיים שכמובן מובלים לכאן כדי להישחט, הם גם לא מסיימים את המסע הזה, בגלל שהוא כל-כך קשה וכל-כך קשה מבחינת התנאים.

יעל כהן-פארן: הם נפצעים.

יעל כהן-פארן: מי שנפצע לא יכול לקום, לא יכול להגיע לאוכל ולמים, ולכן מסיים את חייו תוך כדי המסע, ומאות בעלי-חיים, מאות עגלים, מאות טלאים – אני לא אתאר לכם כאן, אולי מי שירצה אחר-כך יתאר איך הם בדיוק נזרקים בסוף גם לים – הם לא מסיימים את המסע בחיים ובעלי האונייה נאלצים להיפטר מהם בדרכים כאלה ואחרות.

יעל כהן-פארן: כל תיאור פה הוא פשוט מזעזע.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שהמשלוחים האלה הם קודם כול התעללות בבעלי החיים שמגיעים לכאן, כדי שבסופו של דבר יישחטו ויגיעו לצלחת של אזרחי ישראל.

יעל כהן-פארן: השאלה היא האם כל אזרח – לא כולם יהיו טבעונים ולא כולם יהיו צמחונים, ואני מקבלת את זה וזה בסדר – האם כל אזרח שאוכל בסופו של דבר את הסטייק שלו יודע מה הוא עבר עד שהוא הגיע לצלחת שלו, והאם אין דרך אחרת להביא בשר לישראל אלא בעלי-חיים כשהם חיים ועוברים מסע ייסורים ועינויים ארוך.

יעל כהן-פארן: רק השנה הובאו לישראל מעל 200,000, כמעט 220,000 בעלי-חיים, טלאים ועגלים בעיקר.

יעל כהן-פארן: בשנה שעברה הובאו קצת פחות מ-300,000.

יעל כהן-פארן: אנחנו רק באמצע השנה.

יעל כהן-פארן: אנחנו רואים מגמה של גידול, מגמה של עלייה במספר בעלי החיים שמובלים לכאן.

יעל כהן-פארן: האם המניעים הם כלכליים?

יעל כהן-פארן: האם אנחנו רואים שזה נועד כדי להביא להורדת מחירים?

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר אין הורדת מחירים.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר מחיר הבשר הטרי בשוק רק עולה, בפרט בשר שמקורו באותם משלוחים חיים, שהוא מיוצר בישראל.

יעל כהן-פארן: והסיבה היא פשוטה, יש כאן דואופול – שתי חברות שמשווקות מעל 80% מהבשר הטרי שנשחט בישראל.

יעל כהן-פארן: יש כאן בעיה קשה של הגבלים עסקיים.

יעל כהן-פארן: לא יפתרו אותה על-ידי הבאה של עוד משלוחים של בעלי-חיים על-ידי אותן שתי החברות.

יעל כהן-פארן: זה פשוט לא ייפתר.

לשני כיוונים: נכון, זו אונייה שמגיעה לישראל, אבל מגבול המים הטריטוריאליים של ישראל יש סמכות למשרד החקלאות להחיל את חוק צער בעלי-חיים.

לשני כיוונים: זה דבר אחד.

לשני כיוונים: מצד שני, איך מביאים לכך שנייבא יותר בשר, שנייבא בשר ולא בעלי-חיים כדי לתת מענה לצורך – אני מבינה שיש צורך, הלוואי שלא היה כל-כך הרבה צורך, אבל זאת החלטה אישית של אנשים שעליה אפשר לדבר במקומות אחרים – איך ניתן מענה לא על-ידי ייבוא של עגלים חיים, על-ידי ייבוא של בשר.

לשני כיוונים: על שתי השאלות האלה אני מקווה לקבל בדיון כאן היום תשובות.

לשני כיוונים: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אני מאוד מודה לך, אדוני היושב-ראש, אני מתנצלת על האיחור.

יעל גרמן: אני רוצה לשים בצד את הנימוק שחברתי יעל פארן אמרה, וזה הנימוק הכלכלי, ורוצה להתרכז רק בנימוק ההומני.

יעל גרמן: אין שום הצדקה בעולם לאכול בשר, גם אם המטרה היא להוריד מחיר וגם אם אנשים אוהבים בשר, אחרי שהוא עבר התעללות כזאת.

יעל גרמן: יש משהו לא מוסרי ולא נכון בכך שעגלים וטלאים יעברו עינויים כל-כך קשים, שכל מי שרואה אותם מזדעזע, ואחרי זה אנחנו נהנה מאכילת הבשר.

יעל גרמן: אני חושבת שכל אדם שהיה רואה את העינוי הזה לא היה מסוגל לאחר מכן לאכול את הסטייק הכי עסיסי שבעולם.

יעל גרמן: אני מדברת כמי שאוכלת מעט בשר, אבל אין לי עיקרון שלא לאכול בשר.

יעל גרמן: אני משתדלת כמה שפחות, מטעמי בריאות.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש וגם השר, שניכם מסכימים לכך, אני יודעת את זה, אני יודעת שהיושב-ראש היה אחד המובילים של כל התחום ושל כל הנושאים נגד צער בעלי-חיים, הוא הוביל את הנושא הזה כאן בכנסת.

יעל גרמן: אני יודעת שגם השר, גם מטעמי הלכה וגם מטעמי מצפון, מתנגד לעינוי ולצער בעלי-חיים ובוודאי מתנגד לכך שנאכל לאחר מכן, ולכן אני חושבת שיש לנו פה שעת כושר – יושב-ראש ושר וחברי כנסת מחויבים ושדולה.

יעל גרמן: חברי איציק שמולי כרגע יצא – אנחנו שדולה מאוד-מאוד פעילה: איציק שמולי, יעל פארן ואנוכי.

יעל גרמן: אנחנו בשדולה למען בעלי-החיים ונגד צער בעלי-חיים.

יעל גרמן: אני חושבת שזו הזדמנות שמדינת ישראל פשוט תחליט שאין משלוחים חיים.

יעל גרמן: אנחנו נמצאים במצב מאוד-מאוד ספציפי ומיוחד, אנחנו מייבאים מאוסטרליה.

יעל גרמן: למה מאוסטרליה, אלוהים אדירים?

יעל גרמן: אם כבר רוצים משלוחים חיים, תייבאו מאירופה בתנאים נורמליים.

יעל גרמן: איך זה יכול להיות נורמלי כאשר מביאים שלושה שבועות בתנאים לא אנושיים, בצפיפות נוראה, בתנאים היגייניים איומים?

יעל גרמן: ציטטתי בזמנו את העדות הנוראה – היא הסתכלה לעגלים והיא הבינה שהם עיוורים מהאדים של האמוניה של השתן של עצמם, שלא לדבר על כך שהם היו מרוחים בצואה של עצמם.

יעל גרמן: למה להביא בכלל מאוסטרליה?

יעל גרמן: אני מבינה שאולי יש יחסי חוץ וכו'.

יעל גרמן: גם באוסטרליה יש ארגונים שמתנגדים למשלוחים האלה, ובצדק.

יעל גרמן: אנחנו צריכים, החדר הזה שמתנגד שנביא מאוסטרליה, לאחד כוחות עם אלה שמתנגדים באוסטרליה, ולהפסיק את המשלוחים החיים, לעודד, כמו שאמרת, השר, את הבאת הבשר המצונן, ואם רוצים, ליצור קשר עם אירופה ואולי לעודד את החקלאות המקומית שלנו.

יעל גרמן: אם כבר רוצים ואי-אפשר לחיות בלי בשר, אז למה לא לעודד את החקלאים המקומיים שלנו, את חוות הבקר פה בארץ, ולפקח ולראות איך מגדלים אותם בתנאים הומניים וטובים?

יעל גרמן: וגילינו, חברי חיים ילין בוודאי יספר, שכאשר מתייחסים לפרות באופן הומני, כאשר נותנים להם את התנאים, הן מניבות יותר חלב.

יעל גרמן: זאת אומרת, כולם נהנים מיחס טוב והומני לבעלי-חיים.

יעל גרמן: כולם נהנים.

יעל גרמן: אנחנו מבקשות ומבקשים שנגיע למסקנה הזאת ולהחלטה הזאת פה.

איתן כבל: תודה לך, יעל.

איתן כבל: אני רק מבקש, גם מהמציעים – כבר קיימנו דיון, הסיבה למה אנחנו פה, אנחנו כבר יודעים – אני רוצה שתינתן לנו האפשרות לשמוע וחשוב לי יותר שנשמע את גורמי המקצוע ממשרד החקלאות, ולשם כך גם הסכמתי לכנס את הדיון בלוח-זמנים מהיר עם כל הלחץ הגדול.

איתן כבל: אנא מכם, חברי הכנסת, ממש בקליפת אגוז, כדי שנוכל, אני מקווה, גם להתבשר בבשורות.

איתן כבל: בבקשה, תמר.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה לך על ההיענות המאוד מחויבת וגם הזריזה בלוחות-הזמנים לקיום הדיון הזה, תודה לשר שלמרות לחץ הזמנים ושהדברים נקבעו כאן, בכל זאת נמצא כאן בגלל חשיבות הנושא.

תמר זנדברג: אני אֵעָנֶה לבקשה שלך.

תמר זנדברג: אני לא חושבת שיש טעם לחזור על הסיבה ש"לפיכך נתכנסנו", כמו שאומרים.

תמר זנדברג: המשלוחים החיים זה שם מכובס למשלוחי מוות והתעללות, בדיוק מהסיבה שיעל גרמן תארה.

תמר זנדברג: אין ירידה במחירים, כלומר, המשלוחים החיים לא הביאו לירידה במחיר ולאותה ההפחתה המובטחת ביוקר המחיה.

תמר זנדברג: ההיפך הוא הנכון.

תמר זנדברג: ומצד שני, אנחנו רואים בשנתיים האחרונות, מאז הורדת המכס, עלייה עצומה, עלייה דרמטית, עלייה אדירה במספרים.

תמר זנדברג: רק בחצי הראשון של 2016, בחודשים ינואר עד יוני 2016, הגיעה כמעט אותה כמות של עגלים וטלאים חיים באותם משלוחי מוות, התעללות ואלימות קשה, כמו שהגיעה בשנים 2014 ו-2015 כולן.

תמר זנדברג: כלומר, המספרים מצביעים על עלייה דרמטית, מ-18%, שזה היה סך הבשר שמגיע ממשלוחים חיים טרם כניסת הפחתת המכס לתוקף ב-2014, הגענו ליותר מ-23%-24% היום.

תמר זנדברג: כלומר, מספר שהיה יחסית מבוקר ואפשר להתמודד אתו.

תמר זנדברג: אם לא נעשה כלום ואם נמשיך באותה מגמה הוא ילך ויעלה ויתפוס נתח יותר ויותר גדול מצריכת הבשר בישראל, וזה בשעה שיש ירידה בצריכת הבשר.

תמר זנדברג: צריכת הבשר הישראלית נמצאת בירידה, ולכן העובדה שהמשלוחים החיים לוקחים נתח גדול יותר מהצריכה הישראלית מצביעה אך ורק על סדר עדיפויות בשוק הבשר ולא על איזה כוח חיצוני שהביא לעלייה שאי-אפשר להתמודד אתה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים כאן בשביל לומר אמירה פשוטה או שאני אגיד את זה קודם כול באמירה כללית: אין מקום למשלוחים החיים, צריך להפסיק אותם, צריך לבטל אותם.

תמר זנדברג: גם אם לא כולנו נפסיק לאכול בשר, ולא כולנו נפסיק לאכול בשר, בטח לא מחר ולא מחרתיים ואולי גם לא בשנת 2017, אני מרשה לעצמי להתנבא, אבל למשלוחים החיים אין מקום, הם לא צריכים להיות, הם לא היו צריכים לבוא לעולם מלכתחילה והם לא בבחינת גזרה שחובה להשלים אתה, ואי-אפשר שלא לעמוד בה.

תמר זנדברג: משאמרנו את זה, ומכיוון שחלק מהסיבה לדיון כאן זה בין היתר הצעת חוק שהגשתי בשיתוף הארגונים שיושבים כאן לביטול המשלוחים החיים, בתיאום עם השר ועם המשרד הסכמנו כרגע לא ללכת למהלך חקיקה כזה, אלא לבקש מהשר ומהמשרד להציב בפנינו יעדים מספריים, שנוכל למדוד אותם, כי חלק מהוויכוח שאומר משרד החקלאות:

תמר זנדברג: אנחנו עושים כך וכך ויש כמה צעדים, כאלה וכאלה, שאנחנו כבר עושים אותם לאורך תקופה, אבל המספרים עולים.

תמר זנדברג: ולכן אנחנו מבקשים התחייבות של מדינת ישראל, ממשלת ישראל, באמצעות משרד החקלאות והשר שיושב כאן, שבאמת המחויבות שלו המוצהרת ברורה והיא נישאת מעל כל במה, התחייבות לתאריך – שנת 2017; ולמספר – מהמספר שהיינו ב-2016, שהוא כבר קיים, שכבר הגענו אליו, כמה אנחנו מתחייבים להוריד במחצית הראשונה של 2017, כמה פחות.

תמר זנדברג: זה אתגר גדול מאוד, כי המספרים במגמת עלייה.

תמר זנדברג: כדי לעשות את אותו סיבוב פרסה אנחנו נצטרך להפעיל אמצעים, זה לא יקרה לבד.

תמר זנדברג: ודווקא בגלל זה, אני חושבת, ההימצאות של השר כאן והאמירה שנשמעה היא כל-כך חשובה.

תמר זנדברג: אנחנו מצפים למוצא פיך, אדוני השר.

איתן כבל: תודה.

תמר זנדברג: רק מילה אחרונה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, זו לא הפעם הראשונה אצלך בוועדה נושא זכויות בעלי-חיים ומגני זכויות בעלי-החיים ונושא החקלאות הישראלית והחקלאים הישראלים.

תמר זנדברג: לא רק שהם לא אחד נגד השני, אלא האינטרסים שלהם עולים בקנה אחד, בין אם זה במכסות – ביצים, דגים, נושא שעכשיו על הפרק, מכסות ייבוא כאלה ואחרות – ובין אם זה כאן.

תמר זנדברג: המשלוחים החיים זה פשוט ייבוא של מוות והתעללות בתוך מדינת ישראל, וזה אינטרס גם של החקלאים, במקרה הזה מגדלי הבקר המקומיים.

תמר זנדברג: ולכן אני חושבת שלטובת כולנו, בעלי-החיים ובני האדם, אנחנו צריכים להציג צעדים משמעותיים וקונקרטיים מידיים להפחתת הייבוא במשלוחים החיים.

תמר זנדברג: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני אשנה קצת מהרגלי.

איתן כבל: לפני שאני אפתח את הדיון – אני צריך לצאת בעוד רבע שעה, יחליפו אותי, כי יש דיון חשוב מאוד לוועדה בוועדת הכנסת – מאוד חשוב לי לשמוע את השר, שייתן את הכיוון שלו לפחות ולאחר מכן יתאפשר כמובן לכל מי שיבקש, גם מחברי הכנסת וגם מהאורחים, אני מניח שיש כאן גם נציגי יבואני הבשר ואחרים, ונוכל להקשיב.

איתן כבל: אדוני השר, בוקר טוב.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: בבקשה.

אורי אריאל: תודה רבה.

אורי אריאל: יושב-ראש הוועדה, חברי חברי הכנסת, מנהלת הוועדה, כל האורחים המכובדים, הגעתי לפה – יודע את זה היושב-ראש – למרות שלא תואם אתי הזמן מסיבות של הוועדה, הלחץ של הוועדה.

אורי אריאל: החלטתי בכל זאת לבוא אחרי שהודעתי שאני לא אצליח להגיע, בגלל שאני חושב שזה דבר משמעותי מאוד כמו כל נושא צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: אנחנו מתעסקים עכשיו בענף אחד, בדבר אחד מתוך דברים רבים, שלא נרחיב עליהם את הדיבור, כי הדיון נקבע לעניין הזה.

אורי אריאל: נכון, אני מסכים שיש פה הסכמה, לפי מה שאני מבין, שחוצה גם מפלגות וגם קואליציה ואופוזיציה, ואני יכול להגיד גם ממשלה וגם חברי כנסת וכו'.

אורי אריאל: יש פה הסכמה, וההסכמה הזאת היא הזדמנות לעשות דברים.

אורי אריאל: כשאין הסכמה, בדרך כלל קשה להגיע לדברים יותר משמעותיים כפי שהמצב אכן מחייב.

אורי אריאל: אני לא מתחרה עם אף אחד על הקשיים, על הבעיות ועל צער בעלי-החיים שנגרם לאותם עגלים, טלאים, מה שמייבאים מאוסטרליה וממקומות אחרים, שזה סדר גודל של בין 3 ל-3.5 שבועות בים, עם כל התיאורים שנשמעו פה.

אורי אריאל: אנחנו צריכים לשנות את זה, רוצים לשנות את זה, ואני אגיד איך אנחנו פועלים לשנות את זה.

אורי אריאל: אנחנו עושים מספר דברים: האחד, פנינו לשגרירי המדינות האירופיות, אלה שנמצאים פה בארץ, בבקשה יזומה שלנו.

אורי אריאל: לא הם יזמו, לא בגלל שהם מחפשים לייצא משהו, אלא אנחנו יזמנו, פנינו ואנחנו ממשיכים ללחוץ עליהם לפתוח את המדינות שלהם לייבוא בשר שחוט מצונן.

אורי אריאל: אני אסביר במשפט למי שלא מכיר את המושגים.

אורי אריאל: יש בשר טרי, כשמו כן הוא, יש בשר קפוא, שמובל במינוס 2-4 מעלות, תלוי מאיפה ומה, ויש בשר מצונן שהוא משהו באמצע, שהוא דומה יותר לטרי, ואפשר להוביל אותו מאירופה בלי להקפיא אותו ואחרי זה להפשיר אותו, וכל מה שזה אומר לגבי הטיב שלו, יכולת הבישול וכדומה.

אורי אריאל: אנחנו מתקדמים בזה - - -

דב חנין: אדוני השר, כשאתה מדבר על התקדמות - - -

אורי אריאל: לא, לא.

אורי אריאל: רגע, רגע.

דב חנין: רק שאלה.

אורי אריאל: אני שמח שאתה היושב-ראש ואני מאחל לך - - -

דב חנין: שאלה.

אורי אריאל: אני מבקש בסוף אם אפשר.

אורי אריאל: לא הפרעתי לאף אחד - - -

דב חנין: בבקשה, אדוני השר.

דב חנין: בבקשה.

דב חנין: זו שאלה שתעזור לחדד את הדיון, אבל אם זה מפריע לך בריכוז, אני לא רוצה לעשות את זה.

אורי אריאל: בגילי המופלג זה כבר משהו אחר.

דב חנין: אתה בן-אדם צעיר.

דב חנין: הכול בסדר.

דב חנין: בבקשה, אדוני השר.

איתן כבל: זה דבר אחד שאנחנו עושים באירופה.

איתן כבל: אנחנו רוצים גם להביא בשר מצונן מדרום אמריקה.

איתן כבל: למה מדרום אמריקה?

איתן כבל: כי שם יש כבר מערך שלם של שחיטה.

איתן כבל: כל ההתארגנות, כשאומרים "לפתוח את אירופה", יש לזה שני היבטים.

איתן כבל: מדינה שנפתחת לייבוא בשר או חי או שחוט, זה אומר פעם אחת שהיא צריכה לעבור את כל תנאי הסניטציה ולראות שלא מעבירים מחלות וכו' וכו', דבר שלוקח לא מעט זמן.

איתן כבל: חברת הכנסת זנדברג, תעשי אחרי זה לאיתן שיעור פרטי, אבל אני רוצה רגע להתייחס פה לבקשתך, שנאמרה לי לפני הדיון, אחרי הדיון וגם עכשיו.

איתן כבל: אני לא יודע להגיד כמה זמן ייקח לממשלה – אני לא רוצה לנקוט בשמות – שפנינו אליה באירופה עד שהיא תביא אישור שהיא עומדת בתנאים של הגנת החי וכו'.

איתן כבל: אני לא יודע.

פה בארץ: צריך לדעת שאנחנו פה תלויים בדברים בינלאומיים ובין מדינות שהם לא באמת בידינו, ולכן אי-אפשר להודיע שעכשיו יהיה כך וכך.

פה בארץ: אני אגיד תיכף כמה דברים על לוח-זמנים, כי אני דורש מאנשי ומעצמי בכל עניין לוח-זמנים, כולל ועדת - - -.

פה בארץ: תמיד אומרים "המשרד יכין", אני תמיד אומר "רק תגידו זמן".

פה בארץ: אם תגידו זמן, בסדר.

פה בארץ: חודשיים-שלושה זה בסדר.

פה בארץ: אנחנו רוצים בדרום אמריקה, כי יש לנו שם מערך שלם של מדינות שיש לנו אתן "עסקי בשר", יש שם שחיטה, יש שוחטים, יש כל מערך ההשגחה וכן הלאה וכן הלאה.

פה בארץ: מה הבעיה?

פה בארץ: הבעיה היא שאין לנו אישור כרגע מבחינת ימי הובלה, "חיי מדף" מה שנקרא.

פה בארץ: אנחנו בשיח עם משרד הבריאות כדי להאריך, כמעט להכפיל את הימים האלה, כי זה קיים במדינות אחרות.

פה בארץ: לא אנחנו המצאנו משהו ואנחנו לא מובילים פה איזו המצאה חדשה.

פה בארץ: יש עם זה בעיות שונות, שאני לא אכנס אליהן עכשיו, הן ברמה המקצועית לגמרי.

פה בארץ: אני אומר לכם על הפגישה האחרונה שהיתה בסוף השבוע שעבר, אני חושב, אנחנו בדרך לתת לבדיקה כמה שאלות שעומדות על הפרק, ואנחנו מקווים מאוד שבשבועות הקרובים – זה בארץ, אני יכול להגיד שבועות.

פה בארץ: עוד פעם, אני לא רוצה להגיד תאריך, זה לא הולך עם תאריך – נדע אם יש לנו אישור.

פה בארץ: אם יש לנו אישור, יש לנו ליין עצום מבחינת ההיקף שלו מוכן וזמין מידית.

פה בארץ: הוא לא - - -

יעל כהן-פארן: מאיפה?

אורי אריאל: מדרום אמריקה.

אורי אריאל: יש שם מערך שלם החל מבשר קפוא בהיקפים עצומים.

אורי אריאל: אנחנו נביא אותו מצונן, וזה הרבה יותר טוב.

אורי אריאל: אנחנו מאוד מקווים שנקבל את ההסכמה הזאת ממשרד הבריאות בתנאים מסוימים, יהיו כל מיני הוראות: בשר כזה זה כך, וזה כך.

אורי אריאל: זה לא משנה, עוד פעם, אלה דברים מקצועיים, אבל ברגע שהליין הזה ייפתח, אנחנו מעריכים שזה לא יהיה כמו מפולין שפתחנו והגיעו, נדמה לי, 800 טון.

אורי אריאל: 800 טון זה טיפה בים לצריכה הישראלית.

אורי אריאל: צריך לדעת שקילו בשר שמגיע לצרכן, לעקרת הבית, הוא שווה ערך לסדר גודל של 5 קילו חי.

אורי אריאל: זה היחס פחות או יותר.

אורי אריאל: עשינו משהו, פתחנו את הדלת.

אורי אריאל: זה לא ההיקף כמו הפתיחה של פולין שאומרת שאם יש 800 טון, גם יכולים להיות 4,000 טון וגם יכולים להיות 8,000 טון.

אורי אריאל: דבר שני, זימנתי את שגריר אוסטרליה ואני מתכוון גם עם שאר השגרירים של המדינות שמהן מייבאים חי לשבת אתם, להסביר להם את הרגישות ואת החובה שלהם להקפיד על צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: צריך לדעת, אני רוצה לתקן פה את חברת הכנסת פארן, עד לירידה מהאונייה עצמה, באילת, אשדוד, לא חשוב איפה, זה לא בסמכותנו.

יעל כהן-פארן: - - -

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: בדקתי.

אורי אריאל: זה לא עניינים קטנים פה של הכנסת – נניח לחוקק, אנחנו יודעים לחוקק, בשביל זה אנחנו פה – זה עניינים של אמנות בין לאומיות.

אורי אריאל: זה כמו במטוס, כל זמן שאתה בתוך המטוס, אתה שייך למדינה כשהסמל על המטוס קובע.

אורי אריאל: זה אותו דבר.

אורי אריאל: אנחנו מכירים, כולנו טסנו וכו'.

אורי אריאל: אם לא יצאת מבטן המטוס, אתה בחסות המדינה הזאת.

אורי אריאל: אבל יש תשובות.

אורי אריאל: אני רק מסביר את העובדות ואחרי זה אני עובר למה עושים.

אורי אריאל: בכל אופן, מהקטע שהוא ירד מהאונייה יש הקטע של הפריקה.

אורי אריאל: הפריקה ממש, הוא כבר לא על האונייה, הוא יצא מהאונייה, וההובלה לכיוון המכלאות, ששם מפטמים או עושים מה שעושים, או בתי המטבחיים, זה ודאי באחריותנו במאה אחוז.

אורי אריאל: פה אין לנו שותפים, אין לנו כלום, זה אנחנו.

אורי אריאל: ואנחנו מתכוונים להקפיד ולדאוג שהפיצו"ח – הפיצו"ח זו היחידה שמפקחת בעניין הזה – תהיה הרבה יותר קפדנית בכל ההוראות.

אורי אריאל: בעניין הזה שלא כדרכי – בית שמאי.

אורי אריאל: בדרך כלל אני עם בית הלל.

אורי אריאל: בעניין הזה – בית שמאי.

אורי אריאל: על הדברים הכי קטנים, הכי ראשוניים, לא צריך לחכות שיהיו כמה מקרים, הוא ייענש באופן נמרץ וקשה.

אורי אריאל: זו ההנחיה שלי, אני גם הולך לראות איך זה קורה.

אורי אריאל: היתה פעם שהגיעה אונייה, רציתי להיות באילת וזה לא הסתדר.

אורי אריאל: אני לא מגיע בכל יום, אבל נראה את זה, אולי נראה את זה ביחד, אינני יודע.

אורי אריאל: בכל אופן, זה המצב כרגע.

אורי אריאל: מה אנחנו כן יכולים לעשות?

אורי אריאל: אנחנו נותנים את הרישיונות ליבואנים.

אורי אריאל: אנחנו בודקים עכשיו ברמה המשפטית האם אנחנו יכולים לשים תנאים שהם תנאים של צער בעלי-חיים, לא דברים אחרים.

אורי אריאל: עוד פעם, זה לא הדיון פה.

איתן כבל: אדוני השר, אני יכול להפסיק אותך לדקה?

איתן כבל: אני רוצה להגיד לך משפט וללכת.

אורי אריאל: אתה לא יכול להפסיק אותי, אבל אתה בעל הבית.

איתן כבל: אתה היום יותר חשוב ממני פה.

<לאה ורון: עד שכיבדת אותנו והגעת למרות כל הקשיים.

איתן כבל: זו האמת, ואני יודע את זה.

איתן כבל: היום אתה האיש החשוב פה.

תמר זנדברג: גם אתה חשוב.

איתן כבל: אני אף פעם לא ממעיט מערכי, אל תתבלבלי.

איתן כבל: ברשותך, כדי שבכל זאת תהיה אמירה.

איתן כבל: אתה, ואני אומר לזכותך, מסייע ככל יכולתך, בצורה שלא תואמת שרים שהיו לפניך, צריך שייאמר, בכל הנוגע לזכויות בעלי-חיים, חוץ מסירוסים - - -

אורי אריאל: גם בזה כבר נכנעתי.

איתן כבל: לא משנה.

איתן כבל: זה דיון אחר.

איתן כבל: אני לא אפתח אותו.

איתן כבל: מה שמגיע – מגיע.

איתן כבל: אני לא בא ממקום, כמו שאמרה גם יעל גרמן, להכתיב לאנשים מה לאכול או לא לאכול.

איתן כבל: אבל אני אומר בצורה חד-משמעית, ויש כאן ימין, שמאל, קואליציה, אופוזיציה, ממשלה, כנסת שהיא כולה סביב העניין, שבייבוא עגלים, קודם כול, יהיו כללים ברורים, מסודרים, דבר דבור על אופניו, ומי שלא יעמוד בכללים האלה, יילקחו לו הרישיונות.

איתן כבל: דבר נוסף, שהמגמה תהיה מגמת ירידה.

איתן כבל: זאת אומרת, בסופו של עניין לבחון את המכלול הכולל, אדוני השר, כפי שגם חברי אמרו כאן.

איתן כבל: זה לא שעכשיו הסדרנו, אז זה בסדר.

איתן כבל: יש מספיק תחליפים שישביעו את כל אוהבי הבשר ואוכלי הבשר, גם בדרכים שמתקיימות היום, ואני סומך עליך וביחד אני מתכוון שנביא חקיקה, נביא הסדרה.

איתן כבל: תהיה הסדרה של הנושא.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: אני מאוד מעריך אותך.

אורי אריאל: תודה רבה.

אורי אריאל: חברים, אני אנסה לצמצם, גם אני צריך לצאת עוד מעט.

אורי אריאל: אנחנו במצב שאנחנו נקפיד בכל הנושא, מרגע שהם על אדמת ארץ הקודש, שאכן יתקיימו הכללים שגם התורה, גם היהדות וגם הצד האנושי מחייבים.

אורי אריאל: פניתי לדני דנון, שגרירנו באו"ם, לשנות את האמנות.

אורי אריאל: יש אמנות, בסדר, אבל הן נכתבו בידי בני-אדם לפני די הרבה שנים.

אורי אריאל: אני לא יודע בדיוק להגיד לכם, אין לי תשובה מוסמכת, אבל זה לא מאתמול.

אורי אריאל: ביקשתי ממנו: בוא תהיה אתה בגדר "כי מציון תצא תורה" – תביא אתה את הבשורה.

אורי אריאל: מה אתה צריך להתעסק כל הזמן עם המתנחלים וכדומה?

אורי אריאל: תתעסק בצער בעלי-חיים, זה דבר בינלאומי, חשוב.

אורי אריאל: אני אפגוש אותו בימים הקרובים, הוא מגיע לארץ, ונשב קצת יותר על הפרטים.

אורי אריאל: אני מקווה מאוד שהדבר הזה יצלח.

אורי אריאל: דבר אחרון שאני כרגע אומר.

אורי אריאל: אני חוזר לעניין של הרישיון, שיכול להיות שהוא מפתח, אבל זה לא ברור, כי אנחנו צריכים לקבל תשובה משפטית האם אפשר לעשות את זה ולהתלות רישיון בענייני צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: זה לא ברור, כי האוסטרלים ושכמותם טוענים בתוקף – הדברים נבדקו לא על ידי, אז אני זהיר, אבל נבדקו – וככל הנראה האוסטרלים כן מקפידים אצלם על ההוראות הבינלאומיות בנושא הזה של צער בעלי-חיים בהובלה הימית.

אורי אריאל: היות שהם עומדים בתנאים של ארץ המוצא, קרי, שלהם עצמם, של אוסטרליה, ובתנאים הבינלאומיים, קשה כנראה לעשות פה את השינוי.

אורי אריאל: זה אתגר יותר גדול, זה לא אומר שהוא בלתי אפשרי.

אורי אריאל: נבחן ונבדוק ונראה האם אנחנו מסוגלים להוביל פה משהו שהוא בא מטעמנו דרך תנאי הרישיון.

איילת נחמיאס ורבין: השר, סליחה על ההפרעה.

איילת נחמיאס ורבין: האם קבעתם לעצמכם לוחות-זמנים לעניין הזה?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: התייחסתי לזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה.

אורי אריאל: אני אסיים בזה ואני אגיד שמה שתלוי פה בארץ, והוא בידינו, אני מנחה את אנשי עם לוחות-זמנים מאוד ברורים, יש מעקב.

אורי אריאל: מה שתלוי בחוץ-לארץ, וזה רוב הדברים - - -

תמר זנדברג: מהם?

תמר זנדברג: בינתיים מה שראינו זה רק עלייה.

תמר זנדברג: השאלה - - -

אורי אריאל: השאלה אם אני יכול לסיים את דברי, תמר.

תמר זנדברג: גם נושא הייבוא המצונן שציינת - - -

אורי אריאל: בסדר, אז אני סיימתי.

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא.

איילת נחמיאס ורבין: תמר.

תמר זנדברג: גם נושא המצונן שציינת – איך אנחנו יודעים שזה חליפי למשלוחים החיים?

תמר זנדברג: איך אנחנו יודעים שלא גם זה יעלה וגם זה יעלה אם אין לנו תוכנית איך להחליף בין השניים?

אורי אריאל: אני סיימת, תמר.

אורי אריאל: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: אפשר לענות לשאלה.

אורי אריאל: אני לא יכול לענות ככה.

דב חנין: השאלה שאני רציתי - - -

איילת נחמיאס ורבין: רגע, דב שנייה.

איילת נחמיאס ורבין: בואו רגע נחזור לסדר, כי הרי המטרה שלנו היא לקבל תשובות.

דב חנין: רק שאלה שרציתי כבר קודם וחיכיתי לסוף דבריו.

איילת נחמיאס ורבין: אני חוששת שהוא לא יענה לך כמו שהוא לא ענה לתמר.

דב חנין: הוא יענה.

דב חנין: למה?

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא ענה לתמר, כי היא שאלה לא לפי הסדר.

אורי אריאל: אני אענה אם יהיה דיון מסודר.

דב חנין: שאלה קצרה ועניינית.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, הדיון היה מאוד-מאוד מסודר.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא נורא אם שואלים שאלת ביניים.

אורי אריאל: מאה אחוז.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אתן את זכות הדיבור לחיים ילין, אנחנו נעבור אחר-כך לשאלה.

דב חנין: רק שאלה.

דב חנין: שאלה.

איילת נחמיאס ורבין: דב, ניתן עכשיו את זכות הדיבור לחיים ילין ונחזור אליך לשאלה.

דב חנין: הוא ייצא.

דב חנין: הוא ייצא, השר.

אורי אריאל: זה נכון.

אורי אריאל: אני יוצא בעוד כמה דקות.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, בנושא של צער בעלי-חיים, למרות שהחקיקה יותר בוועדת החינוך, אין לי כמעט ביקורת על הצעדים שלך.

חיים ילין: לדעתי אתה מבצע את הצעדים בצורה מאוד הוגנת.

חיים ילין: הבעיה היא רק התקנות והמהירות שהדברים קורים.

חיים ילין: שמעתי אותך במליאה בשבוע שעבר בנושא הארכת התקופה של פג תוקף מבחינת משרד הבריאות - - -

אורי אריאל: כן, חיי המדף.

חיים ילין: כן, חיי המדף.

חיים ילין: אני חושב שנכון גם את זה לעשות, אבל בוא ננסה לראות אם יש דרך שכולם יכולים לנצח פה במלחמה הזאת.

חיים ילין: דבר ראשון, אנחנו צריכים לשמור על החקלאים שלנו במדינת ישראל, כי אם נעשה את כל הצעדים ובסוף לא תהיה חקלאות, אז כולנו מפסידים.

חיים ילין: דבר שני, אין ספק שראינו את הסרטונים בפעם הקודמת בנושא של הובלה, כל מילה מיותרת לחלוטין.

חיים ילין: אני חושב שלהביא בשר כשהשחיטה נעשית בחו"ל, לא להביא בקפוא, אלא במה שאתה מתכנן לעשות - -

יעל כהן-פארן: מצונן.

חיים ילין: מצונן.

חיים ילין: - - אני חושב שזאת גישה נכונה.

חיים ילין: אני חושב שצריך לעודד את זה.

חיים ילין: הדבר השלישי זה הצרכן בסוף.

חיים ילין: עזבו אותי מטבעונים וכל הטרנד, בסוף יש צורך בבשר במדינת ישראל, אי-אפשר לטאטא את זה, ולכן צריך כמויות.

חיים ילין: אני רואה את הכמויות פה עם הדירות, הן גדלות ואני לא רואה שהמחיר לצרכן יורד.

חיים ילין: פה זה דואופול, פה זה אוליגופול – כל מה שאתם רוצים יש פה.

חיים ילין: אני חושב שאם צוואר הבקבוק נמצא במשחטות, אין ספק שהצד הזה צריך להוריד את מחיר הבשר.

חיים ילין: מה חסר פה בכל הדבר הזה?

חיים ילין: כבר ישבתי עם הבוקרים, ישבתי עם הרפתנים, ישבתי כמעט עם כולם, זה יכול למוטט את העגלים שגדלים מתוך רפת החלב, וההתייחסות אליהם נופלת פה בין הכיסאות.

חיים ילין: מה הכוונה?

אורי אריאל: מה ימוטט?

חיים ילין: אני אנסה לנמק.

איילת נחמיאס ורבין: חיים, אני רוצה להתכנס, כי אני רוצה לתת לדב לשאול את השאלה.

חיים ילין: אני מנמק ומסיים.

חיים ילין: היום מי שמגדל בקר במרעה מקבל סובסידיה ישירה של 500 שקל פחות או יותר - - -

אורי אריאל: זה הסיכום שהיה בזמן שהורידו את המכסים על החי.

אורי אריאל: עשו סיכום עם אמב"ל – ארגון מגדלי הבקר – ואחרים והם מקבלים סובסידיה, והיא בסדר, ויש עכשיו דיון לתת להם תוספת - - -

חיים ילין: נכון.

חיים ילין: אני כבר אומר לך את הסכום.

חיים ילין: אם רוצים לפתוח כמעט לחלוטין, אנחנו חייבים להגיע לסכום של סובסידיה ישירה של 800-850 שקל.

חיים ילין: מה זה יגרום?

חיים ילין: אני תיכף אסביר לכם מה יקרה.

חיים ילין: מה שיקרה עכשיו שברפת החלב ימכרו את העגל, אותו עגל שהם לא יכולים לגדל, לפיטום, אותו חקלאי יקבל סובסידיה ישירה של 850 שקל, לכן המחיר של העגל לא ירד מבחינת הרפתן, כי אתה יכול למוטט את הרפתנים ומחיר המטרה בחלב יעלה, אז מה הרווחנו?

חיים ילין: מצד אחד יורד, מצד שני עולה.

חיים ילין: לכן צריך להסתכל בראייה אסטרטגית על המערך הזה.

חיים ילין: אני חושב שאם הסובסידיה תעלה, המחירים ירדו והמהלך שלך שלא להביא באוניות, אלא להביא את הבשר המצונן, הוא המפתח.

חיים ילין: זאת אומרת, בלי זה, לא משנה מה אנחנו מדברים פה ומה נעשה - - -

אורי אריאל: באוניות, אבל בשר מצונן.

איילת נחמיאס ורבין: לא משלוחים חיים.

חיים ילין: כן, זאת הכוונה.

חיים ילין: אני חושב שכל העמותות וכולנו נירגע, יהיו סרטונים אחרים לחלוטין, ואני מעריך שבשיתוף פעולה עם כולנו זה יכול להצליח.

חיים ילין: אני מקווה מאוד שזה יהיה במהרה.

חיים ילין: כל-כך הרבה זמן לוקחים הדברים.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, השר, אתה יודע שיש גם אצל קארין אלהרר בוועדה לביקורת המדינה וגם אני ביקשתי מהממ"מ לעשות עבודה על כמות החוקים במדינת ישראל שממתינים לתקנות ועל הזמן הממוצע שלוקח להתקין תקנות.

חיים ילין: יש 180 חוקים שמוקפאים בגלל תקנות.

איילת נחמיאס ורבין: תודה, חיים.

איילת נחמיאס ורבין: בממוצע לוקח כשנתיים להעביר תקנות.

איילת נחמיאס ורבין: זה כמובן נכון לא רק למשרד החקלאות, זו בעיה כללית שצריך להידרש לה.

איילת נחמיאס ורבין: לפני שאני נותנת לדב חנין לשאול את השאלה שלו, איתן ברושי ביקש לקרוא להקמת צוות בהשתתפות נציגי המגדלים, שולחן הבקר, בראשות משרד החקלאות, הצוות יקבע כללים שיבטיחו שמירה על רווחת בעלי החיים, הובלה נאותה אשר מתאימה לגיל, למשקל, לצפיפות, למרחק וכמובן תבטיח ליווי וטרינרי נאות.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו כמובן נעדיף בהרבה את האופציה של הובלת בשר מצונן, ככל שהדבר הזה יכול לקרות.

דב חנין: תודה, גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני מאוד מברך על האמירות העקרוניות וההסכמה הערכית שקיימת כאן מסביב לשולחן שמשלוחים חיים הם התעללות וצריך את ההתעללות הזאת לסיים.

דב חנין: השאלה שלי, אדוני השר, האם אתה יודע להסביר לנו למה בחצי השנה האחרונה יש עלייה כל-כך דרמטית בכמות המשלוחים החיים בשטח?

דב חנין: כולנו מסביב לשולחן מבינים שמדובר בדבר איום ונורא, ובכל זאת במציאות, אם אנחנו מסתכלים על הנתונים, היקף המשלוחים החיים נמצא בזינוק בחצי השנה האחרונה.

דב חנין: מה הסיבות לדבר הזה?

דב חנין: מה קרה שם?

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: אני אענה לחבר הכנסת ילין ואחרי זה לך, חבר הכנסת חנין - - -

איילת נחמיאס ורבין: גם תמר זנדברג – אם תוכל להתייחס למה שהיא אמרה, ברשותך.

אורי אריאל: אני מנסה לסכם מבחינתי.

אורי אריאל: אני לא מסכם את הדיון, אתם תסכמו.

אורי אריאל: לגבי חבר הכנסת ילין, אני חושב שאנחנו באמת נמצאים פה במציאות - - -

איילת נחמיאס ורבין: סליחה השר, אני מתנצלת, נכנסתי כפי שאתה רואה לדיון - - -

איציק שמולי: אני רוצה שהשר יתייחס גם למה שיש לי להגיד.

אורי אריאל: שמולי, תגיד.

אורי אריאל: אם אתה יכול בקצרה.

אורי אריאל: ואם יש עוד מישהו - - -

איילת נחמיאס ורבין: ברשותך, אני אשמח אם תשיב לנציגי המגדלים, לאיציק שניידר - - -

אורי אריאל: - - -

איילת נחמיאס ורבין: איציק שמולי, איציק שניידר.

אורי אריאל: יש פה נציגים של המשרד, שיהיה ברור.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לגמרי מבינים, אבל אני רוצה לתת לחבר הכנסת איציק שמולי.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, לא הסבו את תשומת לבי שהוא לא דיבר לפני שנכנסתי.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה.

איציק שמולי: אני אעשה את זה ממש קצר.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד שלושה דברים: האחד, התקיים דיון בעניין הזה עם מומחים מאוסטרליה בחודש ינואר בתת-הוועדה בראשותי, וגם קיבלנו את תשובתך, אדוני השר, תשובה מחודש מרץ, שתפעלו במרץ כדי לקדם את התקנות.

איציק שמולי: הייתי מצפה שנגדיר כבר היום לוחות-זמנים ברורים לטיפול בעניין הזה.

איציק שמולי: אני לא בטוח שאני מקבל עד הסוף את ההבחנה שעשית.

איציק שמולי: אם אנחנו נחכה לאמנות הבינלאומיות, כשלדני דנון, עם כל הכבוד לו, יהיה זמן לטפל בצער בעלי-חיים - - -

אורי אריאל: זו לא היתה ההצעה.

אורי אריאל: חבל, אתה מתנגח עם משהו שלא אמרתי.

אורי אריאל: הצגתי את כל שלל הדברים שאנחנו עושים, הם הולכים במקביל.

אורי אריאל: אף אחד לא מחכה.

תמר זנדברג: ואף אחד מהם לא מיועד להפחית את הכמות של המשלוחים החיים בפועל.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת זנדברג, איציק שמולי ברשות דיבור.

איציק שמולי: אני רוצה לעדכן, דיברתי, גם אני, עם שגריר אוסטרליה – אני לא אומר שאמרת את זה – לצפות שאיזה בשורה תבוא מהכיוון הזה, זה פשוט לא יקרה, זו אשליה.

איציק שמולי: לגבי האוניות, מה מותר להחיל עליהן ומה אסור להחיל עליהן, כשנכנס מטוס – אתה דיברת על מטוס – של חברה זרה לתחום מדינת ישראל, לשטח האווירי, גם עליו חל החוק של חצי שעה לפני שהוא נוחת שחייבים לשבת.

איציק שמולי: ההבחנה בין ספינה ששטה עם דגל ישראל לספינה ששטה עם דגל אחר, כשהיא בתוך המים הטריטוריאליים של מדינת ישראל – הייתי ממליץ לקבל על זה אולי חוות-דעת נוספת.

איציק שמולי: והדבר השלישי, דווקא בגלל שאני יודע, אדוני השר, שהתחום רגיש ללבך ובכל נאום שלך במליאת הכנסת אתה מזכיר שצער בעלי-חיים זה איסור חמור מהתורה, אני רוצה להגיד לכם שאני מחזיק פה מכתב מהרב הראשי לישראל שאומר בצורה מפורשת, אחרי התחקיר המזעזע שפורסם בערוץ 10: על-פי התחקיר בערוץ 10 – ואני מצטט – התחקיר הזה מזעזע כל נפש.

איציק שמולי: אין להעלות על הדעת התנהלות כזאת, ואני אשתף פעולה כדי למנוע מעשים אלה.

איציק שמולי: לגופם של דברים, על-פי ההלכה לא ניתן לשחוט עגלים שעברו התעללות כזאת, נקודה.

איציק שמולי: לא ניתן.

איציק שמולי: לכן גם מהטעם של צער בעלי-חיים, אבל לא רק, גם מהטעם ההלכתי, צריך להפסיק את הפרקטיקה הפסולה הזאת.

איציק שמולי: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, חבר הכנסת שמולי.

איילת נחמיאס ורבין: איציק שניידר, יושב-ראש שולחן מגדלי הבקר.

אורי אריאל: לא - - -

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי ששמולי, הוא, וזהו.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, אני רוצה לתת להם הזדמנות רק שתשמע.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שנמצאים פה אנשי משרדך.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, עוד טיפה סבלנות.

<איציק שניידר: שלום.

<איציק שניידר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני מחויב לעשות את זה בקצרה גם בשבילך.

<איציק שניידר: קודם כול, שיהיה ברור לכולם, אנחנו, כנציגי המגדלים, בעד שמירת זכויות של בעלי-חיים ונגד התעללות מכל סוג שהוא.

<איציק שניידר: גם מהבחינה הזאת כל מי שיושב פה מסביב לשולחן שותף להשקפה הזאת.

<איציק שניידר: כמובן אנחנו תומכים בכל מה שיכול להסדיר ויכול להיעשות סדר בנושא הזה.

<איציק שניידר: רק מספר דברים שלא נאמרו פה, בשביל לא לחזור על מה שנאמר.

<איציק שניידר: צריך לזכור שבמדינת ישראל יש ציבור גדול, גם באוכלוסייה היהודית וגם במגזר הערבי שמבחינה הלכתית, "פולחנית" נקרא לזה, צורכים בשר בקר חי, טרי, שהם יכולים לעקוב אחרי השלבים של השחיטה שלו.

<איציק שניידר: אין מה לעשות, זה חלק מהתרבות של ציבורים גדולים במדינת ישראל.

<איציק שניידר: נשאלו פה כל מיני שאלות למה הייבוא גדל, ולמה גם הייבוא של המשלוחים החיים וגם הייבוא של הבשר בקר גדל.

<איציק שניידר: אם אנחנו רואים ששני הדברים האלה גדלים זה מעיד על דבר אחד, זה מעיד על זה שהציבור במדינת ישראל רוצה לצרוך יותר בשר בקר, חלקו טרי, חלקו מצונן, אבל כנראה שקרה משהו בעקבות מה שקרה בעולם, בעקבות מה שפרסם ארגון הבריאות העולמי, עוברים לצרוך בקר טרי, ויש כאלה שמעדיפים אותו חי.

<איציק שניידר: זה מה שהציבור רוצה, אין מה לעשות, בגלל זה הכמויות גדלות.

<איציק שניידר: אנחנו חושבים שצריך לעשות את זה, וכמו שהשר אמר, לעשות את זה בצורה טובה - - -

תמר זנדברג: אתה אומר שהציבור מעדיף ייבוא של משלוחים חיים על פני בשר טרי אחר?

יעל כהן-פארן: אנשים לוקחים הביתה כבש – לזה אתה מתייחס?

תמר זנדברג: מאיפה הנתון הזה?

<איציק שניידר: אני אומר שבמדינת ישראל יש ציבורים גדולים מאוד - - -

יעל כהן-פארן: יש לך מספרים?

יעל כהן-פארן: כמה אנשים לוקחים הביתה כבש כדי לשחוט אותו – על זה אתה מדבר?

<איציק שניידר: לא זה מה שאמרתי.

איילת נחמיאס ורבין: יעל, הוא מגדל בקר.

<איציק שניידר: אני אומר שבמדינת ישראל יש ציבורים גדולים מאוד שעדיין מבחינה פולחנית, אני קורא לזה "פולחנית", נישאר עם המילה הזאת, מעדיפים לצרוך את הבקר הטרי ולא יצרכו בשר מצונן שהיה 45 יום או 90 יום מאז שהוא עבר את השחיטה.

תמר זנדברג: על סמך מה זה מבוסס?

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת זנדברג, אני אתן לך.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לאפשר למר שניידר לסיים ולשר להשיב.

איילת נחמיאס ורבין: השר נשאר הרבה מעבר ללו"ז שלו, אז אני רק מבקשת ממך להשלים את דבריך ונשאל אותך עוד שאלות בזמן.

<איציק שניידר: הדבר הזה גם בבקר וגם בצאן, ועל זה מעידות כמויות העגלים והכבשים שמגיעים - - -

איציק שמולי: אתה יודע למה זה?

איציק שמולי: כי הם לא יודעים מה קורה באוניות.

איציק שמולי: נקודת המוצא שלנו זה לא שאנשים לא יאכלו בשר, אז אל תהפוך את הדיון לדבר הזה.

איציק שמולי: נקודת המוצא היא שגם מי שצורך בשר לא מוכן לראות את הדברים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: איציק, אנחנו גם חושבים כך.

<איציק שניידר: אני לא רוצה להתווכח.

<איציק שניידר: אני מסכים אתכם - - -

תמר זנדברג: איילת, הוא סמנכ"ל מועצת החלב והבשר.

תמר זנדברג: את אמרת שהוא מייצג את איגוד מגדלי הבשר.

תמר זנדברג: יושבים כאן מגדלי בקר שהוא לא מייצג אותם.

תמר זנדברג: אני לא מבינה על סמך מה הוא אומר את הדברים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כול, סליחה, זה מה שכתוב.

<קריאה: הוא מייצג את היבואנים, לא אותנו.

תמר זנדברג: הוא אומר הפוך.

תמר זנדברג: נתת לו בשם איגוד מגדלי הבקר.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה.

תמר זנדברג: הוא אומר הפוך מהם.

איילת נחמיאס ורבין: תמר, הבנתי.

איילת נחמיאס ורבין: את לא תאמיני, הצלחתי להבין...

איילת נחמיאס ורבין: חלק זה נובע מחילופי יושבי-הראש.

איילת נחמיאס ורבין: ברשותך, אני אתן לך משפט מסכם.

איילת נחמיאס ורבין: אתה עדיין יושב פה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נשאל שאלות קשות.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר ישיב.

יעל גרמן: הוא יבואן, הוא לא יצרן.

איילת נחמיאס ורבין: יעל, זה מה שכתוב לי כאן.

אורי אריאל: לא, הוא לא יבואן.

יעל גרמן: שם יושבים המגדלים.

איילת נחמיאס ורבין: יעל, הבנתי.

איילת נחמיאס ורבין: השר.

אורי אריאל: אני רוצה לענות למה למרות שמייבאים הרבה יותר – וזה לא הרבה יותר, זה הרבה-הרבה יותר – זה קופץ בעשרות אחוזים, קפיצות גדולות.

אורי אריאל: מאז ששר האוצר ב-2014 הוריד את המכס לגמרי, ברור שזה הקפיץ את הייבוא באופן אחר לגמרי.

אורי אריאל: זה לא העלייה שהיינו רואים קצת בכל שנה, אלא זה סיפור אחר לגמרי.

אורי אריאל: ברור שמרגע שאין מכס, ברור שהשערים נפתחו והגיע המבול, עם מירכאות או בלי מירכאות.

אורי אריאל: למה למרות שמייבאים כל-כך הרבה המחיר לא יורד?

אורי אריאל: אנחנו עושים על זה מחקר.

יעל גרמן: אולי יש מונופול.

יעל כהן-פארן: יש מונופול.

אורי אריאל: אנחנו עושים על זה מחקר.

אורי אריאל: צריך לדעת שחלק גדול עובר ליהודה, שומרון ועזה.

אורי אריאל: אנחנו מדברים כאילו הכול מגיע למדינת ישראל – לא נכון.

אורי אריאל: חלק משמעותי – אני לא רוצה להגיד אחוזים, כי אין לי, בודקים, מנסים לבדוק, קשה לנו קצת לעקוב אחרי זה – מגיע לשם, חלקו, דרך אגב, אחרי שהוא נשחט שם הוא מוברח לישראל במחירים לא במחירים, סניטציה לא סניטציה, בעיות קשות, ועוד פעם, אנחנו מנסים להתמודד אתם.

אורי אריאל: אנחנו לא יודעים בדיוק למה המחירים לא יורדים, אלא בגלל דבר אחד שכבר הוזכר פה, אני לא זוכר על-ידי מי.

אורי אריאל: יש בגדול שתי משחתות גדולות, האחת היא דאבח, והשנייה היא אדום-אדום של תנובה, אחרי זה יש עוד משטחה בינונית בחיפה, ואחרי זה דברים שלא סופרים כשאנחנו מסתכלים על כל התמונה.

אורי אריאל: למעשה נוצר פה מעין – אני מדגיש מעין, אני לא רוצה לקבוע – מונופול, זה דבר חוקי-משפטי.

אורי אריאל: ביקשנו מרשות ההגבלים לבדוק את העניין ולהגיד איך לפעול כדי לראות שלא ייווצר פה מונופול, כדי שלא יהיה מצב שהמחירים עולים בלי שליטה, כי יש שניים ששולטים בשוק.

אורי אריאל: העניין הזה גם נמצא בבדיקה שלהם.

אורי אריאל: חקלאות מקומית – חבר הכנסת ילין ואחרים, כפי שאמרתי הם קיבנו סיוע, והם היו בהסכם של הורדת המכסים.

אורי אריאל: אין יכולת להגדיל באופן משמעותי, אלא באחוזים בודדים את גידול הבשר במרעה, כי אין מרעה.

אורי אריאל: כל פרה צריכהX דונמים ויש חישובים שלמים.

אורי אריאל: הארץ שלנו קטנה, היא מצומצמת, יש נגב שהוא 50%, שאין בו מרעה, וכולם מכירים את הארץ.

אורי אריאל: בקיצור, אנחנו נמצאים כמעט בשיא הניצול.

אורי אריאל: אנחנו יכולים לדחוף עוד קצת - - -

חיים ילין: במפטמות עצמן.

אורי אריאל: בדיוק זה לא.

חיים ילין: למה?

אורי אריאל: המפטמות יקרות מדי והן לא מתחרות עם הייבוא מאוסטרליה, לכן מייבאים מאוסטרליה, אחרת היו מגדלים את הכול במפטמות בארץ.

אורי אריאל: זה עניין כלכלי.

אורי אריאל: למה זה יותר יקר?

חיים ילין: - - -

אורי אריאל: חיים, זה מה שאני בדקתי, זה מה שמסבירים לי אנשי המקצוע במשרד, ואני בטוח שהם צודקים.

אורי אריאל: א', כי הם עובדי המשרד, ו-ב', כי אחרת לא היו מייבאים מאוסטרליה.

אורי אריאל: אף אחד לא מבזבז את הכסף שלו בים, שורף אותו, הוא היה מגדל בארץ אם הוא היה מרוויח יותר מפיטום במכלאות, והוא לא מרוויח יותר.

אורי אריאל: יש גידול מאוד קטן יחסית במכלאות.

אורי אריאל: כמו שנאמר פה, אכן יש אנשים שרוצים לראות את הגידול פה ורוצים לעקוב וכו'.

אורי אריאל: חבר הכנסת שמולי – עניתי גם לך למה יש עלייה בייבוא החי – לגבי דבריו של שמולי.

אורי אריאל: תקנות, אדרבא, תעזרו לנו לדחוף את זה גם פה.

אורי אריאל: אנחנו מעורבבים עם משרד המשפטים ועם הנסח ועם הנסחת.

אורי אריאל: אני לא אלאה אתכם.

אורי אריאל: אני רוצה שזה ייגמר.

אורי אריאל: אני לא מת, אני חי בשביל שזה ייגמר.

אורי אריאל: אני לא נמצא במצב שיש לי איזה עניין לעכב.

אורי אריאל: יש עומס אצלנו, לא משנה, המון סיפורים.

אורי אריאל: בסוף אתם צודקים, צריך לזרז את זה.

אורי אריאל: אדרבא, נירתם ביחד - - -

יעל כהן-פארן: מה ההיתכנות של העלאת המכסים בחזרה?

אורי אריאל: שנייה, אני רוצה לגמור.

אורי אריאל: נירתם ביחד, נעשה את זה.

אורי אריאל: אין בינינו הבדלים.

אורי אריאל: אין מישהו שרוצה לעכב, אנחנו לא מרוויחים מזה כלום, להיפך.

אורי אריאל: לגבי מכתבו של הרב הראשי – אני לא מכניס את ראשי בין רבנים, אם הרב הראשי חושב שהוא יכול וצריך לקחת רישיון כשרות מאיזו משחטה – אני לא אזכיר פה שום שם – שייקח.

אורי אריאל: בידו הדבר לעשות.

אורי אריאל: זה לא אני.

אורי אריאל: אני לא נותן כשרויות, לא לוקח כשרויות.

אורי אריאל: אני מתעסק עם כשרויות ככל שזה נדרש מאתנו בגלל צרכים של המשק החי, אבל זה ממש לא בבית ספרי, ואני מאוד מכבד את שני הרבנים הראשיים, אני לא יודע איזה רב כתב את זה, וגם את קודמיהם.

אורי אריאל: בקיצור, זה לא בידי.

אורי אריאל: זה עניין הלכתי, ובעניין הלכתי תתכבד הרבנות ותעשה מה שהיא צריכה.

אורי אריאל: אני חושב שהתייחסתי לדברים שקורים - - -

תמר זנדברג: האם ומתי תהיה הפחתה - - -

אורי אריאל: תמר, אני יודע להרים את הקול יותר ממך.

תמר זנדברג: תרים.

איילת נחמיאס ורבין: תמר.

איילת נחמיאס ורבין: תמר.

אורי אריאל: סליחה, זה נגמר.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רוצים לנסות להגיע לסיכום.

אורי אריאל: ביקשת דיון בוועדת הכלכלה, הסכמתי.

אורי אריאל: יש גבול.

אורי אריאל: תכבדי.

תמר זנדברג: יש דיון על מנת שנוכל להבין, ולא שמענו את זה.

אורי אריאל: לא, אני לא מסכים להתנהלות הזאת.

אורי אריאל: תודה רבה.

תמר זנדברג: אתה יכול להרים את הקול זה בסדר.

תמר זנדברג: אבל בסופו של דבר התכנסנו פה כדי לשמוע דברים קונקרטיים ולא שמענו אותם.

איילת נחמיאס ורבין: תמר.

איילת נחמיאס ורבין: גם ליעל כהן-פארן יש שאלה נוספת ולא אפשרתי את זה כי אני מבינה את לוחות-הזמנים.

איילת נחמיאס ורבין: יש לה שאלה חשובה בנושא המכסים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה את האילוצים של השר.

תמר זנדברג: בשביל זה באנו לדיון, ולא שמענו כלום, עם כל הכבוד.

אורי אריאל: אני רוצה להודות לחברי הכנסת ולארגונים שלא שמעתי עכשיו, אבל אני שומע אותם, אני מקבל מהם חומרים.

אורי אריאל: אנחנו מדברים, יש כינוס חצי שנתי וכו', על כל העבודה.

אורי אריאל: ואני חושב שבכוחות משותפים סביב השולחן העגול הזה – אני לא חושב שיש תחרות מי עושה יותר, אלא באמת עושים ביחד.

אורי אריאל: אני מודיע לחברי הכנסת ודאי וגם לארגונים שכל הצעה שתגיע ממישהו בעניינים הללו תיבדק לעומק ותינתן תשובה כזאת או אחרת.

אורי אריאל: תהיה התייחסות, תהיה תשובה, אנחנו רוצים את אותו הדבר, ומגיע לנו שיהיה פחות צער בעלי-חיים – הלוואי שנגיע פעם שלא יהיה, אבל ודאי שיש עוד הרבה מה לעשות בכל התחומים וגם בתחום הזה.

אורי אריאל: תודה על כך שזה עלה ועל ההזמנה.

אורי אריאל: בהצלחה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להודות לך.

איילת נחמיאס ורבין: ועדת הכלכלה תמשיך לעקוב אחר הנושא הזה, כי אנחנו רוצים לראות, א', שהתקנות יגיעו לשולחן לאישור - - -

תמר זנדברג: זה לא רק תמשיך לעקוב, היא ככל הנראה תתחיל לחוקק, כי לא נעשה כלום, ואנחנו סיכמנו להשהות תהליך חקיקה על מנת לקבל יעדים ברורים.

איילת נחמיאס ורבין: תמר, אם לא תהיה ברירה, זה יגיע לחקיקה.

תמר זנדברג: אתה מבקש מאתנו דברים בשביל למרוח.

תמר זנדברג: בסדר, הבנו את המסר.

איילת נחמיאס ורבין: תמר, תודה רבה.

דב חנין: אני רוצה להעיר משהו.

דב חנין: מותר?

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת חנין, אני רוצה ברשותך, קודם כול לתת רשות ליצחק וקנין שעדיין לא דיבר וחיכה.

דב חנין: גם אני לא דיברתי, רק שאלתי שאלה.

איילת נחמיאס ורבין: איתן כבר מאתמול מאשים אותי ברוחב לב.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת וקנין, ונתכנס מחדש.

יצחק וקנין: נעשה קצת סדר בבלגן.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה.

יצחק וקנין: ראשית קודם כול אין ספק שמי שראה את הסרטון הבין שמדובר פה על מצב שהוא בלתי אפשרי בהתייחסות לבעלי-חיים.

יצחק וקנין: לא פעם אמרנו את הדברים לגבי צער בעלי-חיים.

יצחק וקנין: אני חושב שצריך להשתדל, לא רק להשתדל, צריך לעשות את זה.

יצחק וקנין: כפי שהמשלוחים מגיעים – חבר'ה, זה הפך להיות דבר שהוא ריצת אמוק.

יצחק וקנין: הייתי מעורב בחלק מהדברים.

יצחק וקנין: כאשר התנגדתי למהלך של הפחתת המכסים על הייבוא, לא סתם התנגדתי, ואני אסביר את זה.

יצחק וקנין: אני חושב שמלבד שפגענו בחקלאים שלנו, במגדלי הבקר, שנאמר ששטחי המרעה שלהם קטנים ולא מאפשרים גידול – אני בא דווקא מאזור שיש מאות ואלפי דונמים שמשמשים כמרעה לבקר – הדבר הזה שימש כפלטפורמה לתת פתרון, לא את כל הפתרון של הבשר החי, אלא כבר באותן שנים שאישרו את ייבוא העגלים והפחיתו את המכסים, שזה הגיע לפני שנתיים להפחתה הגדולה – אני חושב שמלבד שמישהו עשה פה קופון אחד גדול, אנחנו כצרכנים – כי כל העניין של הפחתת המכסים היה כדי להוריד את מחיר הבשר החי.

יצחק וקנין: לא היתה שום הווא אמינא אחרת, אף אחד מאתנו לא שמע דברים אחרים.

יצחק וקנין: נאמרו לנו דברים ברורים.

יצחק וקנין: אותו דבר, דרך אגב, גם על הטונה.

יצחק וקנין: ניהלתי דיון בוועדת הכספים והוכחנו שהמחיר היה צריך לרדת פי כמה יותר, והוא כמעט לא ירד.

תמר זנדברג: הוא לא ירד בכלל.

יצחק וקנין: חבר'ה, תדעו שהיום רוכשים את הטונה בחוץ-לארץ ב-100% פחות מהרכישה של לפני כמה שנים.

יצחק וקנין: זאת אומרת, היום היינו צריכים לקבל 200% פחות במחיר הטונה, ולא קיבלנו את זה.

יצחק וקנין: אותו דבר בבשר החי, בעגלים.

יצחק וקנין: למה זה קורה?

יצחק וקנין: כי יש פה קרטל, לצערי הרב – אותה משחטה היא כבר לא מה שהיתה, היא גם היבואן, היא גם בעלת המפטמות והיא בעלת הכול.

יצחק וקנין: מי שמכיר הכול לאורך ולרוחב יודע שזאת המציאות שמתבצעת כיום בשטח, אין מציאות אחרת.

יצחק וקנין: אותן משחטות הן היבואנים, הן המפטמות.

יצחק וקנין: אלפי דונמים שראיתם באזור אילת, שהקימו בשנים האחרונות כמפטמות, בשנתיים האחרונות, זה מתוך אותן משחטות, זה לא איזה גורם בין לבין.

יצחק וקנין: אותן משחטות בעצמן הקימו את המפטמות.

יצחק וקנין: המחיר לא יורד לצרכן - - -

<קריאה: זה לא מדויק.

איילת נחמיאס ורבין: שנייה, אני מבקשת.

יעל כהן-פארן: זה מדויק מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני, נרשמת לזכות דיבור, תקבל זכות דיבור.

איילת נחמיאס ורבין: אם לא, אתה מוזמן לבוא להירשם.

איילת נחמיאס ורבין: כרגע מדבר חבר הכנסת וקנין.

יצחק וקנין: אתה רוצה, אני אחזיר אותך טיפה אחורה.

איילת נחמיאס ורבין: רק חבר הכנסת וקנין, אל תחזיר אותנו יותר מדי אחורה, שזה יהיה מהר.

יצחק וקנין: לפני 10-15 שנים, כאשר החליטו לייבא את הבשר החי, את אותם עגלים חיים, זה היה בא לפה, פה הם מפטמים אותם.

יצחק וקנין: היום שיכללו את השיטה.

יצחק וקנין: מה עושים?

יצחק וקנין: מביאים אותם כאשר הם כבר בני שלושה-חמישה חודשים, ולכן הצפיפות ומה שאנחנו רואים על האונייה.

יצחק וקנין: זה לא עגלים קטנים.

יצחק וקנין: חבר'ה, זה לא עגלים שפה אנחנו מפטמים אותם.

יצחק וקנין: ולכן המצב יותר גרוע היום, אם אתה שואל אותי.

יצחק וקנין: לוקחים אותם, מביאים אותם באוניות, כאשר הם כבר ענקיים.

יצחק וקנין: כל המטרה היתה אחת בלבד, הורדת המחירים.

יצחק וקנין: לא היה שום דבר אחר.

יצחק וקנין: זה לא מחלחל לצרכן, אז שישאירו אותם שם.

יצחק וקנין: בשביל מה אני צריך להביא אותם?

יצחק וקנין: אני צריך להרוג את החקלאים שלי פה?

יצחק וקנין: אני פה מחסל את החקלאים, את כל מגדלי הבקר אני מחסל.

יצחק וקנין: חיסלו אותם, הם כבר לא יכולים לעמוד מולם, כי הם היו נותנים להם חלק מהבשר הטרי, חלק נכבד, או 20%-40%, לא משנה, גם זה כבר לא קיים עוד מעט, הם מחוסלים, ואת זה לא אומרים.

יצחק וקנין: מילא אם זה היה מחלחל למטה, אני יכול להבין את זה, אבל זה לא מחלחל לשום מקום.

יצחק וקנין: חבר'ה, זה לא מוריד את המחיר - - -

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת וקנין, אנחנו - - -

יצחק וקנין: מישהו פה מתעשר.

יצחק וקנין: זה גם לא היבואנים.

חיים ילין: תגיד את זה בקול רם.

איילת נחמיאס ורבין: הוא אמר את זה לדעתי בקול רם.

יצחק וקנין: אני אומר את האמת.

יצחק וקנין: רבותי, זה לא יכול להיות, ועוד לראות את כל הסרטונים האלה שיוסיפו לנו?

יצחק וקנין: חבר'ה, איפה אנחנו?

יצחק וקנין: אנחנו מנהלים פה איזה בסטה וכל אחד מגלגל עיניים ואומר: אני לא רואה, אני לא שומע, אני מייצג את ההוא, ההוא מייצג את זה.

יצחק וקנין: חבר'ה, זאת המציאות.

יצחק וקנין: אם אנחנו עושים פעולה מסוימת ומורידים מכסים על מנת לתת פתרון לצרכן, וזה לא קורה, מישהו צריך לבדוק את עצמו, איפה הבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, חבר הכנסת וקנין, כמו תמיד אתה מדבר בנושאים האלה בלהט גדול.

איילת נחמיאס ורבין: יואב צור, מגדל בקר לבשר.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מודים לך שבאת.

<יואב צור: אני נציג אמפ"י, ארגון מפטמי בקר ישראל.

<יואב צור: אנחנו מייצגים 800 חקלאים שזה עשרות שנים מגדלים עגלים.

<יואב צור: קרה פה משהו מדהים במדינת ישראל.

<יואב צור: הבשר הקפוא הוחלף בבשר טרי.

<יואב צור: זה מה שקרה, במיוחד בשנה האחרונה, כשהציבור הבין שהבשר הקפוא הוא לא בשר שהוא ציפה לו, משום שהוא מוזרק ומטופל.

<יואב צור: והראיה היא שרק עכשיו התחילו פתאום לשווק בשר קפוא שאין בו כימיקליים.

<יואב צור: 50% מצריכת הבשר הישראלית היתה בשר קפוא, מטופל, מוזרק עם הרבה מים, על מנת לשקר את הציבור.

<יואב צור: ואנחנו מדברים עכשיו על בשר שאנחנו גידלנו.

<יואב צור: אנחנו החקלאים גידלנו את הבשר שלנו.

<יואב צור: חלק זה עגלים שלנו, סביב 100,000 בשנה, עוד 25,000 מהבקר בשטחים, הפרות שגדלות במרעה, זה מעט מאוד, זה היום מהווה בערך 5% מצריכת הבשר הישראלית, 5% בלבד, אין לזה לאן לגדול, ואנחנו לא נחיה באשליות ולא נספר סיפורים.

<יואב צור: מה אנחנו אומרים?

<יואב צור: אנחנו אומרים שאנחנו שגידלנו את ה-100,000 עגלים שנולדו במדינת ישראל גלגלנו בנוסף 100,000 עגלים מיובאים.

<יואב צור: איך ייבאנו אותם?

<יואב צור: הבאנו אותם במטוסים.

<יואב צור: עגלים קטנים, בין 50 ל-120 קילו, שתנאי ההובלה שלהם היו טובים, הם מגיעים לשדה התעופה במשאיות מסודרות, על-פי תקינות אירופיות, מועמסים ברווחה בשדה התעופה לפיילוטים, יש להם לטוס 4-5 שעות מאירופה, הם נוחתים בארץ ומיד נכנסים לקרניטנה.

<יואב צור: זה העגלים שאנחנו מכירים וזו רווחה של בעלי-חיים.

<יואב צור: כשאנחנו מדברים על הורדת כמויות בקר, אנחנו מדברים שיש לנו אלטרנטיבה של רווחה של בעלי-חיים, והיא בהיטס, בתנאים טובים.

<יואב צור: אנחנו מתמודדים היום מול יבואנים שהשתלטו על השוק.

<יואב צור: התרכז השוק, כמו שאמר חברי וקנין – התרכז בשתיים-שלוש ידיים ששולטות על השוק, והראיה היא שכאשר אנחנו התמוטטנו כלכלית לפני שנתיים כשירדו המחירים, היתה מפולת בשוק העגלים הטרי, עקרת הבית לא ראתה את ההוזלה הזאת, זה לא הגיע אליה.

<יואב צור: מדוע?

<יואב צור: כי אין שום קשר בין מחיר הבשר למחיר - - -

איילת נחמיאס ורבין: יואב, תרשה לי להפריע לך בשאלה מנחה, כי באמת יש פה עוד הרבה אנשים ויש עוד חברי כנסת שלא דיברו.

<יואב צור: אני מסיים.

איילת נחמיאס ורבין: הצטרפה אלינו חברת הכנסת השכל, שהיא גם מיוזמות הדיון.

איילת נחמיאס ורבין: בקשה לי אליך – אני יכולה להבין מאיפה אתם באים, אני גם מכירה את הענף הזה מקרוב – תאמר לי איך אתם חושבים שצריך לגשת לעניין הזה.

<יואב צור: אני אגיד לך מה הפתרונות.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה.

<יואב צור: דבר ראשון, אנחנו מעודדים את השימוש בבשר המיובא, כי ברור לנו שזה מחליף את הקפוא.

<יואב צור: אנחנו לא עומדים עכשיו ואומרים: הצילו, תעצרו את הכול.

<יואב צור: לא.

<יואב צור: זה חלק מהפתרון.

<יואב צור: והפתרון שמביאים לנו הוא בסדר.

יעל כהן-פארן: בשר מיובא, לא בעלי-חיים מיובאים.

<יואב צור: בשר מיובא, כי זה יחליף את הקפוא, אנחנו לא נאחזים בקרנות המזבח ואומרים: הכול תוצרת ישראל.

<יואב צור: זה לא תוצרת ישראל – אנחנו מייבאים גרעינים ואנחנו מייבאים עגלים, אז אנחנו לא הולכים לספר לכם סיפורים.

<יואב צור: אנחנו מדברים עכשיו על פרנסתם של 800 משפחות, לא משהו אחר.

<יואב צור: אם המדינה החליטה לפרוץ הכול, אז אנחנו רוצים תמיכה ממול על מנת לעזור לנו לעבור את זה.

<יואב צור: אנחנו אומרים שעל מנת לספק את הצרכים הפולחניים ואת צורכי השחיטה פה, אנחנו יודעים לעשות את זה ללא הפגיעה הקשה הזאת שנעשית בזכויות בעלי-החיים, ואנחנו חוזרים ואומרים: המחיר המטורף הזה שאנחנו נתקלים בו הוא מזימה של רשתות עם יבואנים ביחד, כי הם כולם עושים יד אחת, וזה לא אנחנו.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו בעולם הפתרונות עכשיו, יואב.

<יואב צור: ההצעה הבאה שלנו היא להפסיק מיד להביא עגלים גדולים, לעצור את זה מיד.

<יואב צור: כל המגדלים מאוחדים סביב זה.

<יואב צור: אני יודע שיש פה יבואנים ממולחים עם כל מיני אנשים שמטפלים בהם.

<יואב צור: אנחנו מתמודדים מול אנשים מאוד אכזרים מבחינתנו.

<יואב צור: החלטנו להסיר את הכפפות.

<יואב צור: אנחנו דורשים מכם, בשם רווחת בעלי-החיים, להפסיק להביא את העגלים והשיגעון הזה.

<יואב צור: אני רוצה לבקש רק דבר אחד, שלא יקרה לנו פה מה שקרה לאווזים, כי מדינת ישראל בתוך צער בעלי-חיים, ובצדק, החליטה לאסור פיטום אווזים בישראל, אבל כאשר בקליפורניה היה דיון כזה החליטו שאוסרים את הפיטום ואוסרים מכירת כבד אווז.

<יואב צור: מדינת ישראל - - -

איילת נחמיאס ורבין: אסור לעשות את זה ומותר למכור.

<יואב צור: אנחנו מייבאים כבד אווז, אז המגדלים עברו לשם.

<יואב צור: הרי אתם לא מתכוונים לזה.

<יואב צור: בואו נשמור על המגדלים – בשביל זה אני מעלה את הדוגמה – נקבע מה הכמויות, ניתן להם להביא דרך האוויר, נשמור על רווחת בעלי-החיים ונעצור את השיגעון של הגדולים האלה.

<יואב צור: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך, יואב צור.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת שרן השכל.

דב חנין: תודה, גברתי היושבת-ראש, קודם כול אני שמח שדיברתי אחרי חבר הכנסת וקנין, שחידד פה עוד זווית שהיא מאוד-מאוד חשובה לדיון שלנו, ובעקבותיו הדובר הנוסף, מהזווית של המגדלים.

דב חנין: אני חושב שקשה למצוא דיונים בכנסת שבהם יש הסכמה רחבה, לא רק מבחינת חברי כנסת שמשתתפים, אלא גם מבחינת הזוויות של ההסתכלות על הדיון, הסכמה כל-כך רחבה שמובילה לאותה תוצאה.

דב חנין: בואו נתחיל כמובן בסוגיה הערכית, העקרונית.

דב חנין: אנחנו מבינים, אנחנו יודעים, שמשלוחים חיים הם התעללות בבעלי-חיים, וככאלה, גברתי היושבת-ראש, אני טוען שכבר היום הם מנוגדים לחוק הישראלי של צער בעלי-חיים.

דב חנין: הם כבר היום מנוגדים לחוק.

דב חנין: אנחנו בעצם מדברים על פעולה שאיננה עולה בקנה אחד עם החקיקה הישראלית הקיימת לגבי הגנה על בעלי-חיים ולגבי צער בעלי-חיים, אז גם ברמה הערכית וגם ברמה המשפטית אנחנו מדברים על תופעה שצריכה להסתיים.

דב חנין: מעבר לזה, יש שיקולים נוספים שמצטרפים לתמיכה בהפסקה המידית של המשלוחים החיים.

דב חנין: יש השיקול הבריאותי.

דב חנין: המשלוחים החיים, כפי שהם נעשים בעולם המציאותי, הם מדגרה של מחלות של בעלי-חיים.

דב חנין: בעלי-חיים שמובלים בצורה כזאת, מטבע הדברים, לא מגיעים בריאים, לא מגיעים במצב טוב, ובסופו של דבר מי שאוכל את אותו בשר, גם הוא עלול להיפגע, אז גם השיקול הבריאותי מבחינת הגנתם של בני-האדם מצטרף לשיקול העקרוני, הערכי והמשפטי שתיארתי קודם.

דב חנין: יש לנו פה שאלה חברתית.

דב חנין: השאלה החברתית היא גם החקלאים הישראלים מצד אחד, וגם הציבור הישראלי מצד שני.

דב חנין: אנחנו שומעים שכל המהלך הזה בסופו של דבר הצליח לייצר רווחים וקופונים ליבואנים ואולי גם למשווקים, אבל לא גרם לאותה הוזלה שדיברו עליה מבחינת הציבור הישראלי, ולכן גם ברמה החברתית וגם ברמה הכלכלית אין רציונל מאחורי המהלך הזה של המשלוחים החיים.

דב חנין: ובכל זאת, גברתי היושבת-ראש, למרות ההסכמה הרחבה הזאת, שמעתי את השר, ואני חייב להגיד שאני מוטרד.

דב חנין: אני מוטרד למרות העובדה שהשר בסך-הכול ברמה הערכית הצטרף אלינו, והוא אמר שהוא כמונו, רוצה לפעול נגד הדבר הזה.

דב חנין: קודם כול, ברור לי בזכות העובדה שיש אינטרסים ויש מי שמרוויח, ומי שמרוויח לא הולך להיעלם ולא הולך לוותר לנו בקלות, ולכן אני מאוד חושש שאנחנו עוד נישאר עם עולם של דיבורים יפים וחגיגיים במשך זמן רב.

איתן כבל: וכאן, בדיוק ברגע המתאים, אדוני חבר הכנסת כבל, אני שמח שהצטרפת, היושב-ראש הקבוע של הוועדה, אני רוצה לסיים את דברי הארוכים בפנייה אליך.

איתן כבל: לא היה לי ספק.

דב חנין: הדיון הזה הוא דיון חשוב, אבל אני מציע שאנחנו נקבע לעצמנו, אדוני היושב-ראש, שבתחילת כנס החורף של הכנסת, אם אנחנו לא נראה תוצאות ממשיות בשטח, לא במובן של דיבורים, אנחנו נקדם את אותה הצעת חוק שהיתה העילה של הדיון הזה, אדוני היושב-ראש, כהצעת חוק מטעם הוועדה שתעסוק בהפסקת המשלוחים החיים, כי אחרת אני מאוד חושש שאנחנו נימצא במצב שבעוד כמה חודשים נתכנס לעוד דיון, נשמע בו עוד הרבה דיבורים יפים, אבל במקביל נראה מספרים ששיעור המשלוחים החיים רק הולך ועולה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: חברת הכנסת שרן השכל.

איתן כבל: בבקשה.

שרן השכל: קודם כול, דב, אני מסכימה אתך במאה אחוז.

שרן השכל: יש פה הסכמה רחבה בנושא הזה מבחינת כולם, מבחינת כל הסיעות.

שרן השכל: אנחנו חייבים לראות איך אנחנו מכניסים את זה לפעולה.

שרן השכל: אני לא חושבת אישית שצריך לעשות את זה במישור החקיקתי.

שרן השכל: לא צריך בהכרח לחוקק עכשיו חוק שאוסר על זה.

שרן השכל: אישית הייתי מעוניינת בחוק כזה, הייתי גם מעוניינת שלא יצרכו בשר בכמות כזאת, ככל שאוכלים פחות בשר כך יותר טוב, אבל יש כמה צעדים אמיתיים וריאליסטיים שיכולים לקרות עכשיו.

שרן השכל: לדוגמה שלחתי לפני שבועיים מכתב לשר האוצר, אני חושבת שגם בדיון כזה חשוב שישב נציג ממשרד האוצר, לא רק ממשרד החקלאות.

<עלי בינג: יושב כאן.

איתן כבל: יושב.

איתן כבל: זה עלי, לא סתם.

איתן כבל: עלי בינג.

שרן השכל: יש אפשרות לעשות צעד מידי ולבטל את המכסות ללא מכס, וזה הצעד הראשון שאפשר לעשות גם כדי ליצור תחרות הוגנת לאנשים שמגדלים פה, גם כדי להוריד את הסבל ואת האכזריות הזאת.

שרן השכל: אם יש צורך ונגיד ואנחנו לא מצליחים להגיע לכמויות הבשר שצורכים פה בישראל, אז תעשו מכסות לבשר קפוא, לבשר מקורר.

שרן השכל: בעלי-החיים האלה לא צריכים לעבור את הסבל הזה.

שרן השכל: ולשם מה?

שרן השכל: המחירים לא ירדו, ההתעללות עלתה, אני חושבת שדנו בזה גם במליאה, בדיון שעשינו, והגיע הזמן שניקח את הצעד הזה, ונעשה גם את זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רצית, אמיר?

איתן כבל: קצר מאוד, כי עוד מעט יש לנו דיון נוסף, ואני גם רוצה שתהיה אמירת סיכום של הדיון.

יעל כהן-פארן: אף אחד מנציגי אירגוני בעלי-החיים לא קיבל זכות דיבור עד עכשיו.

יעל כהן-פארן: אני מעדכנת אותך כיושב-ראש.

איתן כבל: בבקשה.

<אמיר שואן: אני הכתב של ידיעות אחרונות שפרסם את התחקיר לפני כחודש.

<אמיר שואן: קודם כול, אני אדבר בקצרה - - -

דב חנין: זו הזדמנות להודות לך על התחקיר.

איתן כבל: נכון.

<אמיר שואן: תודה רבה לכם שכינסתם את הדיון בלוח-זמנים כל-כך קצר.

<אמיר שואן: אני אדבר בקצרה, כי אני חושב שאנחנו פה בשלב המעשים, ולי יש הצעה למשהו שאני חושב שיכול להיות פרקטי.

<אמיר שואן: עד להצעת החוק שחבר הכנסת חנין הציע, שהיא כמובן הצעה מבורכת, ואני מקווה מאוד שתקרה במושב החורף, יכול להיות שיש פה איזה פתרון ביניים שכבר באופן מידי יוגבלו המשלוחים החיים, שכמו שנאמר פה לא פעם, כולם בחדר הזה תמימי דעים לגבי ההתעללות ולגבי הבעייתיות שלהם.

<אמיר שואן: וההצעה היא להגביל את רישיונות הייבוא.

<אמיר שואן: השר נגע בזה ודיבר על זה, אני חושב - - -

<אייל ארליך: סליחה, סליחה שנייה.

<אייל ארליך: יש לי שאלה אליך.

<אייל ארליך: אתה עיתונאי?

<אמיר שואן: כן.

<אייל ארליך: מי שמע על עיתונאי שלוקח כאן חלק במאבק, שמשתתף בהפגנות?

איתן כבל: חברים, סליחה.

<יואב צור: אתה עיתונאי כזה.

<אייל ארליך: אתה משתתף בהפגנות של הפעילים.

<קריאות: - - -

איתן כבל: גברתי, אני אוציא אותך, זו לא דיקטטורה פה.

איתן כבל: תסלחי לי, גברתי, שומעים פה גם דברים שלא מוצאים חן בעיני מישהו אחר.

איתן כבל: זה חלק מהנוהל.

איתן כבל: אל תקפצי, את לא מנהלת את הדיון.

איתן כבל: אני יודע לנהל את הדיון, ויש לי גם עמדות.

איתן כבל: אני לא בעמדה שלו, אבל מותר לו להגיד אותה.

יעל כהן-פארן: לאף אחד אחר - - -

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, אמיר.

איתן כבל: בבקשה.

<אמיר שואן: אני לא אענה על השאלה הזאת.

איתן כבל: אתה לא צריך לענות.

<אמיר שואן: אני רק ממשיך לגבי ההצעה הפרקטית, כי אני כן חושב שחשוב לקדם את הנושא הזה כמה שיותר.

<אמיר שואן: ואני מדבר באמת על נושא רישיונות הייבוא.

<אמיר שואן: השר או גורמים במשרד החקלאות צריכים לחתום על כל רישיון ייבוא של עגלים וטלאים כאלה מאוסטרליה.

<אמיר שואן: הרישיון הזה – ניתן להגביל אותו אם החיות לא נמצאות על האוניות בהתאם לחוקי צער בעלי-חיים בישראל.

<אמיר שואן: השר אמר שיש כאן איזו בעייתיות משפטית, וחבר הכנסת איציק שמולי הזכיר שחצי שעה לפני שאנחנו נוחתים אומרים לנו לחגור.

<אמיר שואן: כלומר, לא ייתכן שיש כאן איזה בעייתיות משפטית.

<אמיר שואן: אני רק אוסיף למה לא ייתכן שיש כאן בעיתיות משפטית.

<אמיר שואן: כשהאוניות שמגיעות מאוסטרליה, החוקים האוסטרליים נאכפים על החיות האלה גם בישראל.

<אמיר שואן: כלומר, ממשלת אוסטרליה דואגת לאכוף חוקים במדינת ישראל, בהסגרים של מדינת ישראל ובמפטמות של מדינת ישראל.

<אמיר שואן: כלומר, עגל שלא עומד בתקנים האוסטרליים, האוסטרליים מכריחים אותנו לעמוד בתקנים האלה.

<אמיר שואן: ואני שואל, למה אנחנו בתור מדינת ישראל לא יכולים להכריח את האוסטרלים שיהיה וטרינר של משרד החקלאות לאורך כל המסע, שהחיות לא יהיו בצפיפות נוראית?

<אמיר שואן: הצפיפות על האוניות לא תואמת את החוק בישראל.

<אמיר שואן: יש חוק מאוד מסודר, יש טבלה מאוד מסודרת של איך צריכות להיות פרות בצפיפות, ולכן אני שואל, למה לא ניתן להשוות בין שתי הטבלאות האלה, הטבלה שתהיה על האוניות והטבלה שנמצאת כאן בארץ?

<אמיר שואן: זו פעולה מאוד-מאוד פשוטה, שניתן ליישם אותה כבר היום.

<אמיר שואן: הוועדה יכולה כבר היום להחליט שהיא מבקשת משר החקלאות לבחון שוב את הגבלת היתרי הייבוא ונצא מפה עם משהו, נצא מפה עם משהו מבורך.

<אמיר שואן: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה, אמיר.

איתן כבל: חברת הכנסת נורית קורן, ואחריה – יוסי וולפסון.

נורית קורן: לצערי לא הייתי פה מתחילת הדיון - - -

איתן כבל: אני מתנצל, אני מבקש מכולם ממש - - -

נורית קורן: אני מקצרת.

נורית קורן: תמיד התור שלי בוועדה הזאת – תמיד אחרונה.

איתן כבל: אני אגלה לך סוד, תגיעי ראשונה – תירשמי ראשונה.

נורית קורן: ברור, אבל יש דברים קודמים שצריך לעשות.

איתן כבל: את צודקת.

איתן כבל: סליחה, אני מתנצל.

איתן כבל: בבקשה.

נורית קורן: קודם כול, אני מברכת על הדיון הזה, אבל די, מספיק דיונים.

נורית קורן: אנחנו לא מפסיקים לעשות דיונים בנושא הזה, בנושא של בעלי-החיים.

נורית קורן: אני חושבת שזה השלישי במספר.

נורית קורן: אחרי שראינו את התמונות הנוראיות מתוך האונייה, מה קורה לעגלים, איך הם נזרקים לים – די, אנחנו חייבים לפעול, אנחנו צריכים לאזן פה בין הזכויות של העגלים לבין הזכויות של מי שצריך לקנות.

נורית קורן: בסופו של עניין רצו להוזיל, והצרכן משלם את אותו מחיר, אז זה לא הביא לשום דבר.

נורית קורן: לכן אני קוראת באמת שנעשה צעד חריג היום, שסוף-סוף נחדל מהמעשה הזה.

איתן כבל: תודה לך, גברתי.

איתן כבל: יוסי וולפסון, קצר.

<יוסי וולפסון: ממש קצר.

<יוסי וולפסון: אני חייב להגיד, נדמה לי, כמו חברי הכנסת שאני מאוד מאוכזב מהתגובות של משרד החקלאות.

<יוסי וולפסון: מדברים אתנו על פניות לשגרירים, על הארכת חיי המדף.

<יוסי וולפסון: אנחנו יודעים שמביאים היום בשר מאמריקה הלטינית עם חיי מדף של 45 יום, ומוכרים אותו בשוק הישראלי במחיר שבממוצע זול יותר ב-17% מהעגלים המסכנים האלה שמגיעים במשלוחים החיים.

<יוסי וולפסון: מדברים אתנו על שינוי של אמנות בינלאומיות שמאפשרות לנו כבר היום לאכוף את החוק הישראלי על הספינות.

<יוסי וולפסון: אנחנו רואים שהמספרים עולים, ונדמה לי שמה שמשרד החקלאות אומר לנו: אנחנו לא אוהבים את זה, אבל ניתן לשוק לעשות את שלו.

<יוסי וולפסון: אנחנו יודעים מי זה השוק, שמענו את חבר הכנסת וקנין.

<יוסי וולפסון: יש שני גורמים חזקים ששולטים בכל הדבר הזה באינטגרציה אנכית ובאינטגרציה אופקית, והמספרים גדלים.

<יוסי וולפסון: ובמצב הזה, שכולם יודעים מה הדבר הנכון לעשות, אנחנו יודעים שמבחינת יוקר המחיה הדבר הנכון לעשות זה לעצור את המשלוחים החיים, וזה גם יגביר את התחרותיות בשוק הבשר, ולא עושים את זה.

<יוסי וולפסון: יכול להיות באמת שהוועדה צריכה להגיד שאם לא תהיה ירידה במספרים – ליזום חקיקה שתקבע לוחות-זמנים להפסקת המשלוחים האלה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה, יוסי.

<יפרח סבלדי: אני ממושב צופר.

<יפרח סבלדי: אני אחד המפעילים של תחנת ההסגר בצופר, ואני הולך להגיד בדיוק מה שאמרת כרגע, דברים שלא ינעמו פה לאף אחד.

<יפרח סבלדי: אני מלווה את ייבוא העגלים מאוסטרליה מהיום הראשון, לפני קרוב ל-20 שנה.

<יפרח סבלדי: יש פה אנשים שמכירים אותי.

<יפרח סבלדי: ואני רוצה להגיד לכם דבר אחד, רצי מרתון, אם רוצים לדעת אם היה להם קשה בריצה או לא, עליות, ירידות, מכות, בודקים אותם בסוף, בקו הסיום.

<יפרח סבלדי: רואים איך הם מגיעים, לא צריך לשמוע מה הם אומרים.

<יפרח סבלדי: מספיק לראות את שפת הגוף שלהם ולדעת אם היה להם קשה או לא, אם היו להם מים, הרביצו להם או לא.

<יפרח סבלדי: אני רואה את העגלים בתחנה הסופית שלהם, כשפורקים אותם בתחנת ההסגר.

<יפרח סבלדי: אף אחד פה מכל הנוכחים לא היה בתחנת ההסגר - - -

<קריאות: היינו.

<ירון לפידות: אני אישית פגשתי את אדוני פעמיים, פעמיים הוא פגש אותי פנים אל פנים ודיברנו.

יצחק וקנין: שלא תיפול בפח, הייתי - - -

<יפרח סבלדי: לעמוד על הגבעות ולנסות לצלם, זה לא נקרא לבוא ולראות איך פורקים את העגלים, ואיך העגלים נראים אחרי זה.

<ירון לפידות: אתה רוצה את הצילומים שלנו?

איתן כבל: אדוני.

איתן כבל: חברים יקרים, היתרון של העניין שהוא אומר את זה על דעתו.

איתן כבל: לא חייבים לקבל את זה.

איתן כבל: זה הכוח פה.

<יפרח סבלדי: אני מדבר על עובדות, ואני רואה איך העגלים מגיעים, ואני יכול לדעת איך שהם מגיעים, בדיוק מה היה להם.

<יפרח סבלדי: כל הסרטים האלה שעושים.

<יפרח סבלדי: הם צילמו וזה ערוך, בדיוק כמו "שוברים שתיקה".

<יפרח סבלדי: יש פה אותה מגמה.

דב חנין: "שוברים שתיקה" עושים עבודה מקצועית מאוד.

<יפרח סבלדי: לוקחים דברים קיצוניים שהיו פעם ומגישים אותם היום.

איתן כבל: משפט אחרון.

<יפרח סבלדי: אני יכול להגיד שבחמש השנים האחרונות יש מגמה שמתהפכת לטובת העגלים, וממשלת אוסטרליה משגיחה ומפקחת.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ארליך.

<אייל ארליך: תודה.

איתן כבל: קצר בבקשה.

איתן כבל: בעוד חמש דקות אני צריך לסיים.

<אייל ארליך: אני עוסק בתחום של ייבוא עגלים וכבשים זה עשרים שנה.

<אייל ארליך: הייתי בעבר עיתונאי, בין השאר בעיתון "הארץ", ואני מבין לא מעט בעיתונות חוקרת, והעיתונות החוקרת של היום - - -

איתן כבל: עזוב עכשיו.

איתן כבל: אחר כך תכתוב לו מכתב.

<אמיר שואן: - - -

איתן כבל: אמיר, עשה לי טובה.

איתן כבל: הדיון הוא על הייבוא.

<אייל ארליך: אני מחזיק מעצמי אדם מוסרי ושומר חוק, ויש לי טענות מאוד קשות על השטחיות של חלק מחברי הכנסת בבואם ללמוד את הנושא.

<אייל ארליך: למשל ניסיתי להגיע לחברת הכנסת זנדברג כבר לפני תשעה חודשים, ביקשתי להיפגש אתה, והבטיחו לי שניפגש, כתבו לי מכתבים ועד עכשיו לא יצרו אתי קשר.

<אייל ארליך: אחדים מהפעילים למען רווחת בעלי-החיים מתנהגים כאילו יש להם מונופול על המוסר.

<אייל ארליך: כאילו העמדה שלהם שמתנגדת לאכילת בשר בכלל ולייבוא של בשר של בעלי-חיים בפרט היא עמדה מוסרית מאין כמוה, ואילו מהצד השני של המתרס נמצאים אנשים חסרי מוסר, כאילו שאנשים שעוסקים בתחום ייבוא בעלי-החיים הם רוצחים או נאצים שעוסקים בהתעללות בלתי פוסקת.

<אייל ארליך: אני חושב שאני לא פחות מוסרי.

יעל כהן-פארן: הגזמת.

יעל כהן-פארן: השתמשת במילה שלפי חוק אסור להשתמש - - -

<יפרח סבלדי: הם משתמשים בזה.

איתן כבל: די.

איתן כבל: די.

איתן כבל: די.

איתן כבל: נתתי לך את זכות הדיבור.

איתן כבל: הגעת כל-כך מרחוק, קמת מוקדם מאוד - - -

<יפרח סבלדי: ולא נתת לי לדבר.

<יפרח סבלדי: בקושי.

<יפרח סבלדי: מחר אני אפגש אתך עוד פעם על מועצת הצמחים, ונתתי מסמך בשביל זה.

איתן כבל: תודה, ראיתי.

<אייל ארליך: אפשר להמשיך, איתן?

<אייל ארליך: אני תיכף גומר.

איתן כבל: בבקשה.

<אייל ארליך: אני חושב שאני לא פחות מוסרי מכל הפעילים הצמחונים ששמו להם למטרה לעצור את הפרנסה שלי ושל חברי.

<אייל ארליך: אני פעיל שלום כבר יותר מ-17 שנה, ואני פועל במרץ כדי לקדם את הפיוס בין ישראלים לפלסטינים.

<קריאה: - - -

<אייל ארליך: מה זה חשוב?

<אייל ארליך: כי הפעילות שלי בתחום הזה, שכוללת בין השאר ארגון הפגנות וצעדות, לא פחות מוסרית מהניסיון שלכם לעצור את המשלוחים החיים.

<אייל ארליך: וההפגנות שאני והחברים שלי עורכים כדי למנוע את המלחמה הבאה בעזה ולהציל חיים של עשרות חיילי צה"ל - -

שרן השכל: אף אחד לא תוקף אותך אישית.

<אייל ארליך: - - או מאות ילדים חפים מפשע שייהרגו בעזה הן הרבה יותר מוסריות בעיני מפעילות - - -

יצחק וקנין: למה המחיר לא יורד?

איתן כבל: וקנין, יש דיון של ועדה אחרת פה.

איתן כבל: אם זו היתה ועדה שלנו, ניחא.

יצחק וקנין: למה המחיר לא יורד?

<אייל ארליך: הפעילות הלוא חוקית של הפעילים שמתפרצים לבתי מטבחיים למשל וחוצים גבול - - -

<לאה ורון: מר ארליך, בבקשה לסיים.

איתן כבל: אני חייב.

<יובל דה לוי: לא נתנו לנציגי היבואנים לדבר.

איתן כבל: יקירי, אני מתנצל, זה לא יעזור אם זה יבואנים או לא.

איתן כבל: אני אשמח שתכתוב לי.

יעל כהן-פארן: - - - על זמנם של - - -

איתן כבל: את מפריעה.

איתן כבל: הוא לא מפריע לזמנו של אף אחד.

איתן כבל: משפט אחרון.

<יובל דה לוי: לא נתנו לנציגי היבואנים לדבר.

יעל כהן-פארן: הוא הנציג שלכם, ככה הוא הציג את עצמו.

<אייל ארליך: אז תנו לדבר.

איתן כבל: ארליך, משפט אחרון.

יעל כהן-פארן: זה מה שהוא בחר להקריא, זו החלטה שלו.

איתן כבל: אתם רוצים שאני אסגור את הדיון ולא יצא מזה כלום?

איתן כבל: משפט אחרון.

<אייל ארליך: מה שאתם מאיימים כאן לעשות, זה לגרום נזק של 1.5 מיליארד שקל למדינה, לפרנסה של 10,000 אנשים.

<אייל ארליך: חבל שאתם לוקחים את זה כל-כך בקלות.

איתן כבל: תודה.

<אייל ארליך: אני רוצה להגיד שוב משפט אחרון.

<אייל ארליך: אני ממש מתבייש בשטחיות של המחוקקים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ארליך, אנחנו מכירים כל-כך רבה שנים.

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: מה, אתה מחלק לנו ציונים עכשיו?

איתן כבל: באמת.

<יובל דה לוי: לא יהיה ייצוג הולם ליבואנים.

איתן כבל: יקירי, מה העניין ייצוג הולם?

איתן כבל: מה?

<יובל דה לוי: היבואנים לא דיברו.

איתן כבל: אני מצטער מאוד.

<ליהיא זלמן: יש עוד יבואנים, שהם לא מאוסטרליה, שהם מאירופה, גם אנחנו רוצים להישמע.

איתן כבל: אני מתנצל.

<קריאה: - - -

איתן כבל: אדוני.

איתן כבל: אדוני.

<ליהיא זלמן: אתם מכלילים אותנו עם היבואנים - - -

איתן כבל: לא הכללתי אף אחד.

איתן כבל: חברים יקרים, אני מסכם.

<קריאה: אפשר דקה לדבר?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: לא.

<ליהיא זלמן: לפחות שיירשם בפרוטוקול שלישיבה הבאה יזמינו גם אותנו וייתנו לנו זכות דיבור ראשונים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברים, יקרים, אני מודה לכם.

איתן כבל: אני מתנצל שלא ניתנה זכות דיבור לכולם.

איתן כבל: זו לא היתה הכוונה, גם אם הוזמנתם, הכוונה היתה בעיקר לשמוע את משרד החקלאות ואת עמדתו.

איתן כבל: כבר התקיימו אין-ספור דיונים גם במליאה וגם בוועדות בעניין הזה.

איתן כבל: אני רוצה לסכם ולהעביר את הדברים שלי כך.

איתן כבל: קודם כול, אתם מכירים את הפעילות שלי בנושא זכויות בעלי-חיים.

איתן כבל: אני גם עוסק בזה לא כדי לרצות, אני תמיד אומר את זה, וולפסון, לך ולחברים – לא כדי לרצות את מי שאוכל בשר או מי שלא אוכל בשר, אני עושה את זה בגלל האמונות שלי, ואני מאמין במה שנכון לי לעשות.

איתן כבל: האם כדי לעסוק בזה, האם אני צריך להיות צמחוני או טבעוני?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: ביום שזה יקרה, זה יקרה.

איתן כבל: אבל עד אז, הזכות הגדולה שניתנת לי שכל פעולה תיעשה בדרך הנכונה, הראויה והמוסרית, עד כמה שאפשר להגיד מוסרית כששוחטים בעלי-חיים.

איתן כבל: הכול אני מבין, אני לא צריך לעבור שום קורס.

איתן כבל: ולכן אני רוצה לסכם את הדברים באופן הבא והברור: אני לא ארפה מהעניין הזה.

איתן כבל: כמו בעניינים אחרים שעסקתי בהם, גם מהעניין הזה אני לא ארפה.

איתן כבל: יש כאן שתיים או שלוש נקודות שצריך להבהיר.

איתן כבל: יש קודם כול נקודה כלכלית, יש מגדלים בארץ, יש יבואנים, יש צרכן.

איתן כבל: אני לא נכנס עכשיו בהקשר האישי.

איתן כבל: אין לי עניין אישי מול אף אחד, או אף אחד מאלה שיושבים כאן ואלה שלא יושבים כאן.

איתן כבל: יש כאן שאלה כלכלית איך השוק מתנהל ומה ההשפעה שלו בשורה התחתונה על שוק הבשר ועל הצרכן, פעם אחת.

איתן כבל: ופעם שנייה, בלי קשר לסעיף הכלכלי, צריך שיהיו כללים ברורים, חד-משמעיים, לגבי האופן שזה מובל.

איתן כבל: עוד לא עסקתי אוסטרליה, פולין, לא פולין, צ'כיה, לא צ'כיה, זה לא מעניין.

איתן כבל: צריך שיהיו כללים שיקבעו כמות נסיעה, מרחקים ממקום למקום.

איתן כבל: לא דומה ייבוא מאוסטרליה לייבוא מפולין או ממקומות אחרים מבחינת התנאים שנדרשים להובלה.

איתן כבל: אני עוד לא נכנס לשאלות האחרות.

איתן כבל: יש דברים שאני שואל את עצמי, למען השם, ואני אגיד לכם את זה.

איתן כבל: בכל פעם שאני רואה הובלה של בעלי-חיים במשאיות, עוד לא דיברתי על חודש באוניות, אלא ממקום למקום, שעה נסיעה לפעמים, הלב שלי נקרע.

איתן כבל: חד-משמעית.

איתן כבל: וזה לא קשור אם אתה יבואן מזה, שנתתי לך את זכות הדיבור או לא.

איתן כבל: יש דברים שזה לא עובר את הוועדה, ולא יעבור את הוועדה.

איתן כבל: ואם אצלך בתחנת ההסגר הן יוצאות ומבקשות: אנא תוציא אותנו כבר למרעה...

איתן כבל: אנחנו כבר מתגעגעות..., זה אצלך.

איתן כבל: אני לא יודע איך זה בכל המקומות האחרים.

<יפרח סבלדי: יבואו לראות.

איתן כבל: סליחה, תרשה לי.

איתן כבל: אני אומר גם למיכל, יושבת ראש מועצת החלב.

איתן כבל: חברתי מיכל, אני אומר לך, ייקבעו כללים.

איתן כבל: אני אקים פה צוות אצלנו שייתן מענה, ישאל את השאלות הכלכליות, ישאל את השאלות שנוגעות לשמירת הזכויות של בעלי-החיים.

איתן כבל: זה ילך אחד לאחד.

איתן כבל: אין פה דברים שונים.

<אייל ארליך: היבואנים יהיו בצוות?

איתן כבל: אני אחליט מי יהיה.

<אייל ארליך: בעבר היה.

<אייל ארליך: איתן, בעבר היה.

איתן כבל: תקשיב טוב-טוב, אני מאלה שכבר עברתי פה בוועדות את הלחצים הכי גדולים שיש.

איתן כבל: אין לי מחויבויות לאף אחד.

<אייל ארליך: איזה לחצים?

<אייל ארליך: מה זה לחצים?

איתן כבל: תן לי.

<אייל ארליך: - - -

איתן כבל: אתה מוכן בבקשה לתת לי?

איתן כבל: אנחנו מכירים איזה שנייה וחצי.

איתן כבל: כיבדתי אותך, נתתי לך לדבר.

איתן כבל: קצר, נכון, אבל תן לי.

איתן כבל: לא תתקבל החלטה בלא שנהיה קשובים לכל גורם.

איתן כבל: לעולם אני לא עושה שום פעולה לפני שאני שומע את כל - - -

<אייל ארליך: תבטיח לנו לשמוע.

איתן כבל: אתם תישמעו ועוד איך.

<אייל ארליך: בעבר לגבי החלב, עבדנו ביחד עם יוסי.

<יוסי וולפסון: - - -

איתן כבל: ארליך, תישמע.

איתן כבל: לכן אני אומר לסיכום, בלי קשר לעניינים הכלכליים, אני רוצה שיהיה ברור.

איתן כבל: אני לא משתגע מהייבוא.

איתן כבל: אני חושב שצריך לעודד את החקלאות בארץ, לתת לה את כל הכלים, את כל הכוח, אני לא רוצה לפתוח כאן את הדיון, זה דיון גדול, הוא הרבה יותר גדול ממה שאנחנו עכשיו מקיימים כאן על ייבוא כזה או אחר, בלי קשר אליכם, זה לא משהו שהוא מולכם.

<ליהיא זלמן: הייבוא לא סותר את זה.

איתן כבל: פתחתי את הדיון?

איתן כבל: אני אומר שזה לא קשור אליכם.

איתן כבל: אני אומר שזה הרבה מעבר לעניין שלכם.

איתן כבל: אני מבין.

איתן כבל: קראתי את המסמכים שחלק

איתן כבל: כם שלח, אני גם קראתי את המסמכים של הארגונים ששלחו, ואני לא מקבל החלטות כך בהינף יד.

איתן כבל: הרי אני מבין גם את הצד שלכם.

איתן כבל: גם אם אינני מקבל את כל הדברים, זה לא אומר שאני לא קשוב.

איתן כבל: ולכן, כפי שסיכמתי, יהיה פה צוות, אנחנו נחזור למושב הכנסת הבא, אני אפעל מול משרד החקלאות כל הזמן.

איתן כבל: קודם כול, לא שמעתי את השר עד הסוף, אבל אין שום סיבה שהכללים להובלה של בעלי-החיים לאלתר לא יקבלו התייחסות אחרת לגמרי.

איתן כבל: לא צריך בשביל זה, לא לחכות לוועדות ולא צריך לחכות לשום חוקים.

איתן כבל: אלה דברים שצריך לבצע אותם לאלתר.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: יהיה פה מעקב צמוד על העניין הזה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.