ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 313, 2016-08-02 09:00

איתן כבל: בוקר טוב, היום יום שלישי.

מיקי רוזנטל: כאן שידורי ישראל היום מירושלים.

איתן כבל: למה לגנוב לי?

איתן כבל: בוקר טוב לכולם.

איתן כבל: היום יום שלישי, פעמיים כי טוב.

איתן כבל: אני מקווה שגם היום הזה יהיה פעמיים כי טוב באמת.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית, יועצות, רשמת, דובר, חבריי חברי הכנסת.

איתן כבל: אני מניח שגם תהיינה חברותיי בהמשך.

איתן כבל: ראש עיריית ירושלים, חברים, ניר ברקת, ברוכים הבאים.

איתן כבל: אורחים נכבדים.

ניר ברקת: בוקר טוב מירושלים.

ברשותכם, על סדר-היום: דבר שני, גם הממשלה מסרה לי, ואני רוצה שהדברים ייאמרו – שכל שינוי שייעשה שלא בהסכמה בחוק המונח כאן לפנינו, הממשלה הודיעה, שהיא תמשוך את החוק.

ברשותכם, על סדר-היום: רן שטרית פה, נמצא כאן, עד שיגיע, אני מניח, מר פילבר, ואני רוצה שהדברים גם יונחו לפנינו.

ברשותכם, על סדר-היום: ברשותכם, אני רוצה לומר כמה מילים.

ברשותכם, על סדר-היום: זה לא סוד שאני נלחם בעד הקמת תאגיד השידור הציבורי הישראלי.

ברשותכם, על סדר-היום: אבל אני לא מוכן, ואני אומר את זה לכל הנוכחים פה, אני אומר את זה לשר התקשורת ולכל מי שמוכן להקשיב – אני קם הבוקר, ורואה את עיתון ישראל היום כולו, מעמוד 2 עד 7 - עד כאן ודי לצביעות.

ברשותכם, על סדר-היום: זו לא התקפה עליי.

ברשותכם, על סדר-היום: לא עליי.

ברשותכם, על סדר-היום: זה בכלל עניינים של תוך הימין.

ברשותכם, על סדר-היום: מי שחוטף פה בראש בכלל רובם משחק פנימי - בנט, שקד, גילה גמליאל.

ברשותכם, על סדר-היום: אבל אני רוצה לומר, ולומר לך אדוני המנכ"ל, ודרכך לראש הממשלה ולשר התקשורת: אתם לא רוצים את התאגיד?

ברשותכם, על סדר-היום: אתם הריבון.

ברשותכם, על סדר-היום: יש גבול.

ברשותכם, על סדר-היום: אי-אפשר יותר לשחק את המשחק הזה.

ברשותכם, על סדר-היום: אני גם לא מוכן להיות כלי ממשחק בתוך הסיפור זה.

ברשותכם, על סדר-היום: די.

ברשותכם, על סדר-היום: נתתי את ראשי, נאבקתי, אני הולך על זה בכל הכוח, אבל אי-אפשר.

ברשותכם, על סדר-היום: יש גם אנשים פה – גם ברשות השידור, גם בתאגיד.

ברשותכם, על סדר-היום: די.

ברשותכם, על סדר-היום: לא רוצים את התאגיד?

ברשותכם, על סדר-היום: תואילו להניח הצעה, תאמרו ביושרה: אנחנו לא רוצים את התאגיד – לא חשוב מה הסיבה.

ברשותכם, על סדר-היום: כבר תמצאו לכם את הסיבה, אבל אל תטריחו אותנו פה לעשות מעשים כאילו אנחנו לא יותר מאיזו הצגה שמישהו משחק בנו כמו בובות על חוט.

ברשותכם, על סדר-היום: אני לא בובה על חוט, חברי הכנסת מימין ומשמאל, כי עניין התאגיד חוצה את כל הכנסת.

ברשותכם, על סדר-היום: זה לא עניין שיש מפלגה זו או מפלגה אחרת.

ברשותכם, על סדר-היום: דודי יבוא ויילחם על ירושלים?

ברשותכם, על סדר-היום: זו זכותו.

ברשותכם, על סדר-היום: אבל בסך הכול, הרוב שבכנסת הלך עם ההצעה הזו, הצעה שהממשלה הניחה, הממשלה דחפה, הממשלה מביאה את זה, ואני כל הזמן רואה שמגדירים מחדש את המושג צעד תימני - אחד לפנים, שבעה לאחור.

ברשותכם, על סדר-היום: אני מוסיף לזה קצת הומור, אבל אני אומר את זה מדם לבי.

ברשותכם, על סדר-היום: די.

ברשותכם, על סדר-היום: אני מתכוון היום לסיים, להביא לקריאה שנייה ושלישית את הצעת החוק.

ברשותכם, על סדר-היום: היא הצעת חוק ממשלתית, וכמו שאמרתי, אדוני מנכ"ל משרד התקשורת, הודיעה לי הממשלה שאם לא יהיו דברים בהסכמה היום, הממשלה תמשוך.

נחמן שי: בשמחה היא תמשוך.

איתן כבל: יש בינינו הבנות.

איתן כבל: יש בינינו הסכמות.

<שלמה פילבר: מסוכן לומר את זה, כי יש פה אינטרסנטים- - -

מיקי רוזנטל: מה יהיה כתוב מחר בישראל היום?

איתן כבל: מומו פילבר, ביום שבו אני אצטרך לפחוד לומר את מה שאני מאמין- - -

<שלמה פילבר: יש הבנות.

איתן כבל: יש בינינו הבנות לגבי רשימה של דברים.

איתן כבל: הם לא רשימה ארוכה, ואנחנו יוצאים לדרך.

איתן כבל: כפי שאמרתי, אתן לכל אחד לומר ממש קצר.

איתן כבל: זה לא הולך להיות דקלרציות.

איתן כבל: יש לנו חוק לקריאה שנייה ושלישית.

איתן כבל: אנחנו נאמר כמה מילים.

איתן כבל: אני יודע שיש שתיים-שלוש מחלוקות – ויכוחים לגיטימיים אגב; אני לא רוצה שאף אחד יתנשא מעל השני – יש ויכוחים לגיטימיים שצריך להתמודד אתם – העניין של ירושלים, יש החלטת ממשלה אל מול חברי כנסת שרוצים להביע הסתייגות, ראש עיריית ירושלים, שהגיע לכאן להביע הסתייגות, יש עניין של העובדים.

איתן כבל: אי-אפשר להשאיר אותם יותר באוויר.

איתן כבל: זהו.

איתן כבל: זאת אחריות שלנו, ואני אומר את זה גם לאוצר ואני אומר את זה לכולנו.

איתן כבל: ואם יש החלטה, שלא רוצים להוציא את זה לדרך, מההחלטה פה ועד המליאה אפשר להפיל את זה.

איתן כבל: אני כבר לא אלחם נגד אלה שיבקשו להפיל את זה – אני אומר את זה בצורה ברורה.

איתן כבל: אאפשר ליועצת המשפטית לפתוח בכמה עניינים משפטיים.

איתן כבל: נעשה ממש קצר, ברשותכם.

איתן כבל: אני מאוד מבקש, ונתחיל את ההקראה.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<אתי בנדלר: אדוני, יש לי הערות למספר סעיפים.

<אתי בנדלר: ההערות המרכזיות שלי נוגעות כמובן למנגנון ההקדמה של תאריך התחילה, שהוא לדעתי מנגנון לא מספיק ברור, מהוקצע, מאפשר זכות וטו לכל אחד מהשרים, וההערות המאוד כבדות משקל שלי מתייחסות לנושא העובדים ברשות השידור ובכלל לתפעול רשות השידור בתקופה מעבר לחודש דצמבר, אבל במחשבה שנייה אני מעדיפה להעיר את הערותיי כשנגיע לסעיפים – חבל על זהמן.

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, אדוני יושב-ראש התאגיד - ממש קצר, כי אנחנו כבר בתוך התהליך.

<גיל עומר: בסדר.

<גיל עומר: גיל עומר, יושב-ראש תאגיד השידור הישראלי.

<גיל עומר: אמרת שאתה מדבר מדם לבך, ואני רוצה להצטרף ולומר כמה מילים מדם לבי.

<גיל עומר: אני שומע בימים האחרונים שאנחנו הולכים להקים סניף של הברנז'ה.

<גיל עומר: אני רוצה לומר את הדבר הכי חשוב שבשבילו אני נמצא בתאגיד.

<גיל עומר: לא חיפשתי תפקיד ולא חיפשתי ג'וב.

<גיל עומר: יש לי.

<גיל עומר: אני נמצא שם כדי להקים גוף פלורליסטי, שייצג את כל השכבות וכל הזרמים של החברה הישראלית.

<גיל עומר: זו לא סיסמה; זה דבר שאני מאמין בו בכל לבי.

<גיל עומר: אני מנהל מקום שעובדים בו 35 עיוורים ו-35 חירשים ו-35 אנשים בגיל 70 ומעלה.

<גיל עומר: זה לא הנושא הפלורליסטי שעליו אנחנו מדברים, אבל זו הכוונה.

<גיל עומר: עד לפני שבועיים היינו גוף שמקימים ימין קיצוני.

<גיל עומר: עכשיו הפכנו להקים חברה פתאום של שמאל קיצוני.

<גיל עומר: ואני אומר בצורה הכי ברורה – אנחנו מתכוונים, ומבחן התוצאה הוא עלינו – להקים תאגיד שיהיה פלורליסטי, שייצג את כולם בצורה מקצועית, עצמאית וחזקה.

<גיל עומר: וזה דבר שחייב להיאמר, וכל אמירה אחרת היא לא נכונה.

ניר ברקת: רק שכחת את ירושלים.

איתן כבל: אדוני ראש העיר.

<גיל עומר: הדבר השני שאני רוצה לומר, ואני אומר אותו לך, אדוני ראש עיריית ירושלים, וגם למנכ"ל שלך, שאני מכיר אותו הרבה שנים – אנחנו מכירים מהצבא, והוא יודע מה מידת האמינות שלי, והוא יודע, שכשאני אומר משהו, אני מתכון לכל מילה שאני אומר.

<גיל עומר: ואני אומר לך בצורה הכי ברורה: פנינו לירושלים.

<גיל עומר: אנחנו לא משחקים משחקים.

<גיל עומר: קנינו נכס בירושלים.

<גיל עומר: נכון שהוא לא מוכן מיום התחילה.

<גיל עומר: אנחנו נהיה בירושלים, נקודה.

<גיל עומר: חד-משמעית.

עופר ברקוביץ: דוחקים את העובדים הירושלמים החוצה כבר היום.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אדוני יושב-ראש התאגיד, משפט אחרון.

מיקי רוזנטל: סליחה.

עופר ברקוביץ: סליחה אתה.

רוברט אילטוב: לא מקובל.

מיקי רוזנטל: חצוף.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: יודע מה הייתי צריך לומר לך לעשות?

איתן כבל: קום צא.

איתן כבל: אני מבקש, תתנצל בפניו.

איתן כבל: זה לא מקובל.

עופר ברקוביץ: אני מתנצל.

עופר ברקוביץ: אני פשוט חושב- - -

איתן כבל: סליחה, לא הייתי נותן לאף אחד לדבר, אם הייתי חושב שרק אני צודק.

עופר ברקוביץ: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אדוני ראש העיר.

ניר ברקת: קודם כל, אני רוצה להודות על הדיון, על עצם הדיון.

ניר ברקת: אני חושב שהוא ראוי.

ניר ברקת: אנחנו בעזרת הכנסת, בעזרת הממשלה מעבירים החלטות מאוד משמעותיות לירושלים.

ניר ברקת: 850 מיליון שקל – ירושלים 2020 שעבר לא מזמן - מטרתה היא להניע ולפתח את כלכלת העיר ירושלים.

ניר ברקת: תושבי העיר ירושלים זקוקים לכל משרה ולכל סיוע.

ניר ברקת: חוק יסוד: ירושלים בא לחזק את העיר ירושלים, ולקבוע באופן חד-ערכי שהשיקול של ירושלים מעל שיקולים אחרים.

ניר ברקת: זה הרעיון של חוק ירושלים.

ניר ברקת: הוא אומר שהתאגיד, הכנסת, הממשלה, בית המשפט העליון – למען האמת, לא רק התאגיד החדש אלא גם ערוץ 2 וערוץ 10, על-פי החוק, צריכים להיות בירושלים.

ניר ברקת: אנחנו נאבקים שנים על זליגה שיוצאת מירושלים, כל פעם עם סדרה של תירוצים טקטיים – לעתים מוצדקים, לעתים לא מוצדקים, אבל טקטיים, שלצערי הרב, מחלישים את חוק יסוד: ירושלים; מחלישים את אותו מסר, שעם ישראל מבין כמה חשוב לחזק את ירושלים.

ניר ברקת: כשהתאגיד קם לפני כמה שנים, שאלו אותי את עמדתי כראש עיריית ירושלים, ולא התנגדנו לתאגיד.

ניר ברקת: למען האמת, אנחנו בעד התאגיד.

ניר ברקת: אם היה עולה הדיון היום אז, חד-משמעית התאגיד לא היה קם, כי אף אחד לא העלה בדעתו שבאופן קבע או אפילו באופן זמני לא יגידו: קול ישראל מירושלים.

ניר ברקת: אף אחד לא העלה בדעתו, כשהקימו את התאגיד.

ניר ברקת: ממה אני מוטרד במיוחד, ואני חושב שחברי הכנסת צריכים לתת על זה את הדעת.

ניר ברקת: אתם רוצים להכניס תיקון קטן בחוק, שסותר את חוק יסוד: ירושלים.

ניר ברקת: הוא מחליש את החוק שהכנסת, יש עליו קונצנזוס מקיר לקיר על חשיבותה של ירושלים, ורוצים להכניס תיקון קטן בחוק, שכל מי שירצה לייצר זליגה נוספות מירושלים בעתיד, יגיד: מה אתם רוצים?

ניר ברקת: הנה, המחוקק עצמו מצד אחד, דיבר על חוק יסוד: ירושלים ועל חשיבותה, ומצד שני – הנה, יש דברים חשובים יותר מחוק ירושלים.

ניר ברקת: הזמניות של הקמת התאגיד, כי אין ויכוח איפה הוא צריך לשבת - אני שומע גם מראש התאגיד.

ניר ברקת: הזמניות, החוק, התיקון הזה מחליש את ירושלים.

ניר ברקת: חברות וחברים, אני בעד התאגיד, ואנחנו הירושלמים לא מתנגדים לשינוי, לרפורמה שהמדינה הובילה.

ניר ברקת: אין לנו שום קושי עם זה.

ניר ברקת: אסור בשום פנים ואופן שהכנסת תכניס סעיף שסותר ומחליש את חוק יסוד: ירושלים.

איתן כבל: משפט אחרון, אדוני.

ניר ברקת: לא היית אצלי אף פעם, ושמעתי סדרת טיעונים, שלצערי הרב - אסור לכם לעמוד מאחוריהם.

ניר ברקת: יש בירושלים פתרונות, ושמעתי שהשיקול המרכזי הוא שאין פתרונות בירושלים.

ניר ברקת: קודם כל, רוממה יכולה, באופן זמני, עד התאגיד, לפעול, ומספיק עם הסיפורי סבתא.

ניר ברקת: אני מכיר את הסיפורים האלה מפה עד להודעה חדשה.

ניר ברקת: אל תיקנו את הטיעון הטכנוקרטי הקטן הזה שאין מקום.

ניר ברקת: יגעת ומצאת – תאמין.

יעקב פרי: אולי תציע מקום?

ניר ברקת: יש מקומות למכביר.

ניר ברקת: מי שחושב שאין מקומות, ולכן צריך להחליש את ירושלים- - -

איתן כבל: תודה, אדוני ראש העיר.

איתן כבל: אני שמח על הפגישה הזאת, שהפגישה אתכם סוף-סוף, את כל הנוגעים בדבר.

איתן כבל: זה לא לעניין.

איתן כבל: אני מתנצל, כי אנחנו כבר עוסקים בעניין הזה כל כך הרבה זמן.

איתן כבל: יש בג"ץ.

נחמן שי: יש עמדת בג"ץ.

נחמן שי: למה לא הזכרת אותה?

ניר ברקת: אבל העמדה שעכשיו אתם מציקים - המחוקק קובע.

איתן כבל: אדוני ראש העיר, שיש לו מהלכים בממשלה הזאת יותר ממני.

קריאה: זה עוקף בג"ץ.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני לא מבקש עזרה.

איתן כבל: אתה נותן ייעוץ משפטי?

איתן כבל: אני יודע שלאדוני יש מהלכים יותר מאשר לי.

איתן כבל: אדוני יכל להביא את זה לממשלה.

איתן כבל: היה ויכוח קשה ונוקב.

איתן כבל: אני לא מדבר על הפירוטכניקה, על העטיפה שהיתה מסביב.

איתן כבל: אני מדבר על העניין המהותי עצמו לגבי המיקום.

איתן כבל: בכל מקרה, נקיים את הדיון ונראה.

איתן כבל: מיקי רוזנטל, בבקשה, בקצרה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: כולנו אוהבי ירושלים.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שיש פה מישהו שאוהב את ירושלים אפילו פחות ממך, אדוני ראש העיר.

מיקי רוזנטל: אלא שהעניין הזה הפך להיות – בגלל התנהלות שאני לא רוצה לתאר אותה ואת העבר שלה – זה עלול להתפרש כעוד סיבה להתעלל בתאגיד, ואת זה לא נאפשר פה.

מיקי רוזנטל: התאגיד יתחיל לפעול בזמן, בין אם מירושלים או שבמהלך העניינים הוא יעבור לירושלים עד המועד שנקבע.

דוד אמסלם: למה אתה חושב ככה?

מיקי רוזנטל: כי אני לא עובד אצל ראש הממשלה, וגם ישראל היום לא מסקר אותי, ויש לי עדיין חשיבה עצמאית.

מיקי רוזנטל: עדיין מותר פה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: אני באמת מודה לכם.

מיקי רוזנטל: כל העניין של עיתונאים שלא חושבים כמו הליכוד.

מיקי רוזנטל: אני אגיד את דעתי, ואני אתבטא איך שאני רוצה.

מיקי רוזנטל: סתימת פיות זה בלשכת ראש הממשלה - לא פה.

מיקי רוזנטל: אם ראיתם היום את ישראל היום, יכולתם לראות מה זה עיתונות חופשית, להבנתו של ראש הממשלה.

מיקי רוזנטל: בהתחלה זה היה עיתון של משרד ראש הממשלה, אחר כך זה הפך להיות עיתון של לשכת ראש הממשלה, ועכשיו זה עיתון רק של ראש הממשלה, ואם יש חלילה, ראשי התאגיד הם עבדו בגל"צ – זה הרדיו של החיזבאללה גל"צ.

מיקי רוזנטל: אויבי הציבור.

מיקי רוזנטל: זאת התפישה המעוותת הזאת, שמשתקפת בעיתון הזה שנקרא ישראל היום.

מיקי רוזנטל: הדעות שלו הן לגיטימיות.

מיקי רוזנטל: מסע השיסוי לא לגיטימי.

מיקי רוזנטל: לכן כל הדברים האלה – ואנחנו רוצים שהשידור פה יהיה מירושלים.

מיקי רוזנטל: כולנו פה רוצים שהשידור יהיה מירושלים.

מיקי רוזנטל: אני חושב שכל דחייה – זה התחיל בתאריך של העלייה לאוויר, ואחר כך המשיך בעניין ירושלים, ומחר יביאו תירוץ אחר.

מיקי רוזנטל: הכול תירוצים כדי לאפשר לרשות השידור הגוססת להמשיך עוד קצת לפרפר, וכדי שהתאגיד לא יתפוס כנפיים וימריא.

מיקי רוזנטל: כל היתר זה קשקושים.

מיקי רוזנטל: לכן, אני מציעה הסתייגות לחוק – במקום לקרוא לתאגיד הציבורי כאן, נקרא לו: כאן שידורי ישראל היום, ואז תראו – הכול יסתדר.

איתן כבל: תודה, מיקי.

איתן כבל: רועי פולקמן, בבקשה.

רועי פולקמן: גם אקצר.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, יש פה שתי סוגיות שונות, ולצערי הן נכרכו, ואני אומר את זה גם לראש העיר, שאני מאוד מעריך את המלחמה על הדבר הזה.

רועי פולקמן: היינו שותפים במלחמה הזאת, ואני אומר את זה גם לדודי.

רועי פולקמן: במקרה אתם מאותה מפלגה, ואני אומר לכם שמה שקרה בישיבת הממשלה האחרונה היה בעיניי – כי כבר היה מתווה שעליו דובר, להשאיר את התאגיד, שימשיך לשדר מירושלים, ובגלל ההשתוללות של ההתקפות על התאגיד, שמטרתן לא ירושלים, דודי, אלא חיסול התאגיד, מסיבות שונות.

רועי פולקמן: לא ניכנס אליהן כרגע.

רועי פולקמן: הן כבלו את ידינו לפשרה, שהיתה לי הזכות לסייע לה, והוביל אותה השר לענייני ירושלים.

רועי פולקמן: תכף אומר מילה על הפשרה הזאת, אבל זה נובע מההשתוללות הזאת – משחברנו וחברי הטוב וחברך לסיעה יו"ר הקואליציה, ולשמחתי הופיע שם גם מה שקראו לו היום המבוגר האחראי בממשלה מסיעת כולנו, שאמר: חברים, יש גבול להשתוללות הזו.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים שידור ציבורי – אחד, ואני אומר גם לראש העיר ירושלים, שאין ספק שהתאגיד צריך להיות בירושלים גם בתקופה הזמנית הזאת, ואין ספק שהמאמץ לחזק את ירושלים הוא מאבק אדיר, שאתה עושה בו נפלאות, וזה ודאי לא עוזר לך, הדבר הזה, אבל יש גם עניין של תקשורת חופשית בישראל, ויש כאן מהלך גדול.

רועי פולקמן: בימים אלה אנחנו דנים פה בעוד חוקים בתחום התקשורת, ויש פה מהלך גדול, שחלק ממנו זה לקבור את תאגיד השידור הציבורי, כולל התקפות מתוזמרות על זה שזה הברנז'ה, וכולל המאבק הזה שעכשיו הלבישו עליו את עניין ירושלים גם.

רועי פולקמן: לכן אני אומר – זה דיון אחד.

רועי פולקמן: צריך שהתאגיד יתחיל לשדר.

רועי פולקמן: מבחינתי, היה צריך להתחיל ב-1 באוקטובר עם שידורי ניסיון מירושלים ולא שום דבר אחר.

רועי פולקמן: הביאו פשרה.

רועי פולקמן: בעיניי, יש בה שני דברים שהם הישג: אחד, שברור – וזה לא היה עד היום – שהתאגיד חוזר לירושלים עד 1.6.18 – מה שלא היה קודם.

רועי פולקמן: לא טוב, כי בינתיים העובדים הזמניים וכו' – הכול נכון, אבל לפחות זה.

רועי פולקמן: אגב, אם התאגיד יכול לומר שהוא יכול זמנית לשדר מרוממה - אני מסכים, אבל כרגע בסדרי העדיפויות- - -

ניר ברקת: אתה יודע שזה אפשרי.

רועי פולקמן: אני יודע.

רועי פולקמן: ישבתי שם עם ברי, אבל בסדרי החשיבות – שהתאגיד יתחילו לשדר; אם לא ב-1 באוקטובר- ב-1 בינואר.

רועי פולקמן: זה קריטי.

רועי פולקמן: לגבי ירושלים.

רועי פולקמן: אחד, תאריך הדד ליין.

רועי פולקמן: שתיים, אני הבנתי אתמול מהשר לענייני ירושלים – אני לא יודע אם המנכ"לית שלו נמצאת כאן, כי הוא אמר לי שתהיה כאן; שרית נמצאת כאן.

רועי פולקמן: לי אמר אתמול השר לענייני ירושלים, שהיו עוד הסכמות עם התאגיד – אחד, שכל הרדיו כולו נשאר בירושלים ולא עוזב; שתיים, שההנהלה והמועצה – אני הבנתי ממנו שחלק משידורי החדשות יהיו פה, כלומר שלפחות חלק משמעותי מהתאגיד כן יישאר בירושלים גם בתקופה הזמנית, והכול יעבור ב-1 ביוני.

רועי פולקמן: זו ההבנה שקיבלתי, אבל שוב אני אומר, אדוני ראש העיר – היה פה מהלך שהובל על-ידי הליכוד, שהפך את זה, ולכן זה סדרי העדיפויות של העניין הזה.

רועי פולקמן: אנחנו צריכים לקחת אחריות ציבורית גם על השידור במדינת ישראל ועל התקשורת החופשית.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נחמן, בבקשה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: בוקר טוב.

נחמן שי: גם הצעת החוק שלי עולה היום באותו הקשר של ההצעה הממשלתית.

איתן כבל: גם צריך למזג אותה.

נחמן שי: אני יודע, אבל לא כי אני קורא את צפונות לבו של ראש הממשלה, אלא כי הבנתי שהכוונה היסודית התהפכה, ובמקום להקים את תאגיד, לא רוצים להקים את התאגיד, ובעצם לשכת ראש הממשלה וראש הממשלה עצמו, שליוו את התהליך הזה מתחילתו - התחרטו.

נחמן שי: הם פשוט התחרטו.

נחמן שי: הם הבינו שקרה להם דבר לא טוב.

נחמן שי: הם רצו אל"ף, ויוצא להם – עוד לא יצא להם – בי"ת, ואת זה הם לא רוצים, אז אומרים: פוס, אנחנו רוצים לחזור להתחלה.

לומר להם: נשארו כמה דברים.

לומר להם: אחד, ירושלים - לא מוותרים.

לומר להם: הלכנו לבג"ץ, שכבנו על הגדר, עשינו הכול.

לומר להם: אני הייתי מנכ"ל רשות השנייה כשהם ברחו לנווה אילן.

לומר להם: אגב, הם באו עם החלטה של בית משפט.

לומר להם: אי-אפשר היה לעצור אותם.

לומר להם: זו היתה טעות, ואי-אפשר היה להחזיר אותם.

לומר להם: חדשות 10 – אנחנו מכירים את הסיפור.

לומר להם: זה צריך להיות בירושלים.

לומר להם: אפשר להקים בירושלים כמה חודשים של מקום זמני.

לומר להם: תעשו את זה, ובזה הבעיה תרד מסדר-היום.

לומר להם: אני בטוח שראש עיריית ירושלים יעזרו לכם בעניין הזה.

לומר להם: חבל להפוך את זה לאישיו.

לומר להם: דבר אחרון, עובדים מגיעים אליי מכל הפינות.

לומר להם: סיפורים מאוד-מאוד קשים של עובדי רשות השידור.

לומר להם: זוגות נשואים, ששניהם מפוטרים, נכים.

איתן כבל: תודה שאתה מעלה את זה, אבל נתייחס לזה.

קריאה: - - -

נחמן שי: זה צריך להיפתר.

קריאה: - - -

איתן כבל: די.

נחמן שי: תעשו לכם איזו ועדת משנה או מסגרת לטפל בנושאים האישיים האלה.

נחמן שי: אמרנו קודם - מדובר באנשים, וצריך למצוא לכל אחד פתרון.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אילן גילאון.

אילן גילאון: אדוני, ירושלים היא בהחלט בעיה, אבל אני לא בטוח שהיא הבעיה המרכזית.

אילן גילאון: כל הפיגוע השידורי הזה, בגדול, שמוסיף לעצמו עוד ועוד נפגעים, הייתי אומר, חוץ מאלה שנמצאים במבנה הישן – אלה שגויסו לתאגיד החדש, היוצרים, הולכים ונאספים כל הזמן לעניין הזה, ובכלל, אם אי-אפשר לשמור את רשות השידור בירושלים, אפשר להעביר את הכנסת למודיעין או לרמלה אפילו – שזאת עיר דו-לאומית.

אילן גילאון: אין כאן בעיה, משום שמעולם ובאף רגע אף אחד לא התעניין בצורת העניין הזה – לא בתאגיד ולא ברשות ולא בכלום.

אילן גילאון: זה לא עניין אף אחד, גם לא התאריך.

אילן גילאון: איך אמרה השרה מירי רגב שקיבלה את הלפ"מ עכשיו – אפשר לקרוא לזה מאתמול לה פאם פתאל, שהפירוש המילולי של זה הוא האשה ההורסת, פחות או יותר.

אילן גילאון: היא אמרה: אם אנחנו לא שולטים בתאגיד - אין לנו צורך בזה.

אילן גילאון: אני מבין שאני אידיוט קבוע.

אילן גילאון: תראו לאן הגענו.

אילן גילאון: בנימין נתניהו מחפש עכשיו את החוק שלנו, של מרצ, כדי להתלבש אליו, כי אין לו פלטפורמה.

אילן גילאון: לאן אנחנו מגיעים?

איילת נחמיאס ורבין: למה לא פקססתם אותו?

אילן גילאון: יש לזה מחיר, חברת הכנסת נחמיאס.

אילן גילאון: אני אתמול הצעתי הצעה אחרת - יהיה דוד ביטן, יושב-ראש הקואליציה, גם המנכ"ל המשותף לדבר הזה – לא חשוב איך קוראים לו – ושם שיעשו את החלוקה בתפקידים, על-פי החלוקה המפלגתית בתוך כוחות הקואליציה.

אילן גילאון: לכולכם אני מציע להצטרף – כיפות קטנות, כיפות גדולות, ליכוד כזה, ליכוד באוריינטציה אחרת, כדי שתהיו מאוישים שם.

אילן גילאון: אתה מדבר על הדוגמה של ישראל היום.

אילן גילאון: אנחנו מכירים את זה, ואנחנו בדיוק היום מבינים איפה הכוונה.

אילן גילאון: הכוונה שמהיום, כדי לא להמשיך להיות אידיוט, ואני כבר מתבייש בפני אנשים, כי אני יודע איפה הם נמצאים.

אילן גילאון: זה להביא הסתייגויות שימזערו את הנזק ככל שניתן ולהגדיל את הארסנל ככל שניתן כדי לתפוס בו אנשים, ואני בהחלט מתכוון למה שהזכיר כאן נחמן שי בעניין ועדת חריגים מיוחדת שהגשתי הסתייגויות, ואני מתכוון לכך שצריך להיות תאריך הפרישה, מתי תהיה זכאות לפנסיה בגיל 50 – איך הוא צריך להיקבע.

אילן גילאון: כמה שאפשר למזער את הנזקים.

אילן גילאון: לאן אנחנו הולכים – לצערי הרב, זה קלף מאסף, אני מודה ומתוודה, וצר לי שכך, אבל אולי, אם בנימין נתניהו יקבל את ההצעה שלנו.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת אילן גילאון.

איתן כבל: חבר הכנסת יעקב פרי.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, אני מודה שאני מצטרף לחלק מחבריי פה, כי לי כבר נגמרו המילים.

יעקב פרי: אנחנו יושבים בוועדת הכלכלה בלי סוף, כאילו אין לתאגיד הזה לא יושב-ראש ולא מנכ"ל ולא חלק מהעובדים שגויסו, וכאילו נפתרו כל הבעיות של עובדי רשות השידור לשעבר.

יעקב פרי: הכול רץ קדימה, והתחושה היא שהממשלה לא רוצה את התאגיד הזה.

יעקב פרי: אני מרגיש, ומוכרח לומר בכנות – שאנחנו כוועדת הכלכלה – ימין, שמאל, באמת לא בולט כאן, כאילו אונסים את ממשלת ישראל ללכת על נושא שהיא החליטה, שהא יזמה.

יעקב פרי: לא חשוב כרגע, אם התאגיד מוכן לחלוטין, מוכן חצי, מוכן רבע.

יעקב פרי: אני חושב שבאיזשהו מקום ראש הממשלה, שר התקשורת דוחף את ידו באופן גס לכל הנושא הזה, ואנחנו באים כל הזמן לאשר תיקונים של תחילת השידורים.

יעקב פרי: בא חברי, יושב-ראש הקואליציה, ואומר שיגיש הצעת חוק, לסגור בכלל את נושא התאגיד.

אורן אסף חזן: ראש הממשלה ביקש ממנו כדי שראש הממשלה יוכל לרדת מהעץ.

אורן אסף חזן: זו פוליטיקה הכי עתיקה בעולם.

איתן כבל: אורן, פרי מדבר שוטף, ואתה מפריע לו.

יעקב פרי: יש כאן עוד פעם – יהיה זה ישראל היום או ישראל מחר – אני חושב שהתאגיד לא זוכה, אגב, ליחס מיוחד מראש הממשלה.

יעקב פרי: בנימין נתניהו פועל להשלטה, שליטה, חדירה לכל גופי התקשורת, יהיו לציבוריים, יהיו למסחריים, יהיה זה התאגיד או לא התאגיד.

יעקב פרי: לפי דעתי, משראה ראש הממשלה את מי מגייסים, ואיזו דמות כנראה או צורה ילבש התאגיד הציבורי, הוא פשוט התחרט, ואפשר להתחרט.

קריאות: - - -

איתן כבל: די, בבקשה.

איתן כבל: תרשה לי.

איתן כבל: לא נחזור.

איתן כבל: ביקשתי ממך.

קריאות: - - -

איתן כבל: אנחנו במקום אחר.

איתן כבל: די.

קריאות: הסקטור החדש בכלל לא- - -

יעקב פרי: אני אומר, בסדר.

איתן כבל: אתם רוצים שנחזור על הסאגה?

איתן כבל: די.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: זה כבר לא יעזור.

איתן כבל: אנחנו במקום אחר.

איתן כבל: די.

איתן כבל: אנחנו כבר לא שם.

קריאות: למה לא יעזור?

איתן כבל: אני לא שם.

איתן כבל: די.

קריאות: - - -

איתן כבל: אני מודיע לך את הדבר הבא.

איתן כבל: אני גם אמרתי – אני אלחם על כל עובד ועובד.

איתן כבל: כפי שעשיתי את זה עד עכשיו, גם אעשה את זה היום, אבל בבקשה.

איתן כבל: תאפשרו לנו להתקדם.

קריאות: איתן, אתה יודע איך עובדים נמצאים שם?

קריאות: בין השמיים לארץ.

איתן כבל: די.

קריאה: נלך הביתה בשקט?

קריאה: זה מה שאתם רוצם?

איתן כבל: די, בבקשה.

קריאה: נהיו פסיכים אנשים.

קריאה: אתם לא קולטים את זה.

נחמן שי: אנחנו יודעים.

קריאה: יודעים, אבל מה עושים?

איתן כבל: די.

נחמן שי: בשביל זה אנחנו פה.

ניר ברקת: זה קשור לנושא של ירושלים.

איתן כבל: לא קשור לנושא של ירושלים.

ניר ברקת: הזמניות הזו מקשה מאד על התהליך.

ניר ברקת: הזמניות היא בעיה קשה מאוד לעובדים.

ניר ברקת: איתן, אתה מבין שזה קשור לזמניות?

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: הכול ברור לי.

איתן כבל: אדוני ראש העיר, אני רוצה להתחיל, כי אם לא, גם לא יהיה לנו תאגיד ב-1.

קריאה: איך עובדים נקלטים?

קריאה: העיקר שיהיה תאגיד.

איתן כבל: אתה רוצה שאני אוציא אותך?

קריאה: עובדים מצוינים לא נקלטים בתוך התאגיד החדש.

קריאה: אתם לא קולטים?

איתן כבל: אני אוציא אותך.

קריאה: מרגיז מה שקורה פה.

קריאה: אמרו שייקחו את האנשים המצוינים.

קריאה: האנשים המצוינים לא נמצאים בתאגיד.

קריאה: אתם לא קולטים?

קריאה: אנחנו נזרקים עוד מעט, באמצע החיים.

קריאה: מי ייתן את הדין?

קריאה: היה ועדה, הכול היה יפה, אז מה?

קריאה: אנשים הלכו הביתה.

קריאה: בשם חבריי אני מדבר.

קריאה: חבר מצוין לא נקלט, אז מה שווה?

איתן כבל: אני אומר פעם אחרונה – נתתי לך, לא הפרעתי לך.

איתן כבל: אני מבין, אבל גם אני צריך לנהל את הדיון הזה.

איתן כבל: זה לא יעזור.

איתן כבל: גם כדי לעזור לך אני צריך להתקדם בדיון הזה.

קריאה: אנחנו חיים את זה יום-יום.

<תמנה עורב: - - -

איתן כבל: תמנה, את לא צריכה להתחרות גם את עכשיו.

קריאה: אנחנו חיים את זה יום-יום.

איתן כבל: אני לא רוצה ששוב נמצא את עצמנו במצב מביך - אתם ואני.

איתן כבל: די.

איתן כבל: ברשותכם.

איתן כבל: בבקשה.

<תמנה עורב: - - -

איתן כבל: די.

איתן כבל: פרי, סיים.

איתן כבל: תודה.

יעקב פרי: אנסה לסיים.

ניר ברקת: הזמניות דופק משפחות שלמות בירושלים.

ניר ברקת: תראו מה אתם עושים.

איתן כבל: אדוני ראש העיר, עשה לי טובה.

איתן כבל: אתה עכשיו עם הנפנף פה?

איתן כבל: מספיק.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: די, אמרתי.

ניר ברקת: אמרתי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: די.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: די, עמית.

קריאה: - - -

יעקב פרי: אני דבר אחד מקבל בהערה של ראש העיר – הזמניות, אבל הזמניות היא לא אשמה של הוועדה הזאת אלא אשמה של הגרירה הזאת שגוררת ממשלת ישראל.

יעקב פרי: צריך לומר את האמת.

יעקב פרי: גם את הנושא של העובדים וגם את הנושא של המקום.

ניר ברקת: תיקון קל.

יעקב פרי: אני לא חושב שזה תיקון קל.

יעקב פרי: אומרים מנהלי התאגיד – נשמח לעבוד בירושלים, אם יהיה לנו מקום בירושלים.

יעקב פרי: תעזרו למצוא מקום בירושלם, ועובדי התאגיד, הרגישות שאתם עדיין צריכים לגלות מול הבעיה האיומה, הטרגית, האנושית שיש לעובדי רשות השידור – מי שייקלט, ייקלט, ומי שלא, יצטרכו למצוא לו הסדרים, שיוכל להמשיך את חייו – יש פה אנשים צעירים באמצע החיים.

יעקב פרי: אני משוכנע שזה תפקידם, ואני משוכנע שאתם ערים ורגישים לזה.

ניר ברקת: הזמניות לא יאפשר לירושלמים להיקלט.

ניר ברקת: תורידו את הסעיף הזה.

ניר ברקת: הכול בסדר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: דוד אמסלם, בבקשה.

ניר ברקת: איתן, כמה מסובך להוריד את הסעיף הזמני הזה?

ניר ברקת: תשאירו את זה בירושלים, והכול נגמר.

ניר ברקת: אין אופוזיציה.

איתן כבל: נגיע לזה.

איתן כבל: תן לדודי להציג את ההסתייגות שלו.

איתן כבל: בבקשה.

דוד אמסלם: החוק בעצם עבר בשנת 2014.

דוד אמסלם: אגב, לא קשור לנתניהו – בגלל שהם לא התארגנו, ואף אחד לא עשה, כנראה, עבודה פיקודית, לבדוק, כמו שאנחנו עושים – יש החלטה, יש לוחות זמנים, לראות מה קורה.

דוד אמסלם: אגב, הרבה החלטות כאלה בכנסת יש מאז שאני פה.

איתן כבל: גם לפניך.

<גיל עומר: עד לפני שלושה חודשים לא היתה מועצה.

איתן כבל: גיל, אתה חבר כנסת?

איתן כבל: אולי, אבל לא עכשיו.

דוד אמסלם: קיבלו החלטה, ולא בדקו ולא עקבו אחרי הביצוע שלה, ולא בדקו אם יש בה איזשהו חסר.

דוד אמסלם: לא קשור לנתניהו.

דוד אמסלם: אגב, אם ראש הממשלה רוצה לסגור את התאגיד, הוא אומר בקולו, וזה לגיטימי, ולכן לא צריך כל הזמן מתחת, ולהתפלפל, והוא חשב ככה וככה.

דוד אמסלם: אם הוא חושב – הוא אומר.

רועי פולקמן: לא צריך.

דוד אמסלם: לא להפריע לי.

דוד אמסלם: לא הפרעתי לך.

דוד אמסלם: פולקמן, אל תגיד לי מה לומר.

דוד אמסלם: מי שמפרש ככה, אין לו כבוד לכנסת.

דוד אמסלם: ומפרש – עיקר השידורים מתייחס למישור המרחב והמרחב.

דוד אמסלם: אגב, חשבתי שהוא מתכוון להתעסק בתורת היחסות של איינשטיין.

דוד אמסלם: לא הבנתי מה זה מרחב הזמן והמרחב.

דוד אמסלם: עוד מעט הוא ייכנס לממד העומק והגובה.

דוד אמסלם: רבותיי, חוצפה ועזות מצח של פקיד שמוביל החלטה של הממשלה ושל הכנסת לאן שהוא רוצה, ומגבה אותו היועץ המשפטי.

דוד אמסלם: רבותיי, זוהי אלימות.

דוד אמסלם: מישהו פה חושב שהוא מנהל את המדינה – לא הכנסת, ולא משנה מה תגידו.

דוד אמסלם: אז היום נחליט 2018- הוא יחליט שממד העומק מביא את זה ל-2050.

דוד אמסלם: תבינו מה קורה פה – משהו הזוי.

דוד אמסלם: פקיד.

דוד אמסלם: אף אחד לא בחר אותו, שום דבר.

דוד אמסלם: זה לדעתי חוצפה.

דוד אמסלם: אני לא מכיר דבר כזה.

דוד אמסלם: לא מדובר על משהו אפרורי.

דוד אמסלם: החוק כותב בפירוש שהשידור יהיה מירושלים.

דוד אמסלם: ערוץ 10 וערוץ 2, גם שם היה החוק בירושלים, אמרתי: כנראה שעכשיו הוא גם יפרש שתל-אביב היא גם ירושלים.

דוד אמסלם: לכן אני אומר – קודם כל אני רואה בזה כבודה של הכנסת.

דוד אמסלם: לא קשור עכשיו למפלגות.

דוד אמסלם: יש פה איזה אירוע שמתחולל מתחת לשולחן, שלדעתי הוא חמור ביותר.

דוד אמסלם: צריך לעצור אותו.

דוד אמסלם: וחוק זה חוק.

דוד אמסלם: אתה לא לוקח מרכיב בחוק שמתאים לך, ואומר: זה בסדר, זה לא בסדר.

דוד אמסלם: אגב, אלה כל היום – רוממות החוק בגרונם.

דוד אמסלם: הם מעמידים אנשים למשפטים, מכניסים אותם לבתי סוהר כי כתוב בחוק משהו, אבל להם מותר כנראה הכול.

דוד אמסלם: זה דבר אחד.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שזה קריטי.

דוד אמסלם: כתוב בחוק שירושלים זה ירושלים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: ככה כתוב.

דוד אמסלם: ואם מישהו היה כותב: בית שמש – זה היה בבית שמש.

דוד אמסלם: לגבי הנושא השני שמפריע לי – סיפור העובדים.

דוד אמסלם: אני הרבה שנים בסקטור הציבור.

דוד אמסלם: אני פקיד בראש שלי.

דוד אמסלם: אתה יודע את זה.

דוד אמסלם: היו לנו אלפי עובדים שניהלנו, והרבה תוכניות הבראה שעשינו.

דוד אמסלם: גם בעירייה היתה תקופה שהפרשנו למעלה מ-1,500 עובדים.

דוד אמסלם: לא ככה.

דוד אמסלם: חוצפה.

דוד אמסלם: החדש שלי מוצף בעובדים מרשות השידור.

דוד אמסלם: הם בוכים.

דוד אמסלם: אני נקרע.

דוד אמסלם: הלב שלי נקרע.

דוד אמסלם: איך בחור בגיל 50 יחפש עבודה?

דוד אמסלם: לאן ילך?

נחמן שי: 49.5.

דוד אמסלם: אתם רוצים להפריש חלק מהעובדים?

דוד אמסלם: צריך?

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: תשלמו להם.

דוד אמסלם: תנו להם פנסיה מהיום.

דוד אמסלם: מה הבחור הזה יעשה?

דוד אמסלם: אז אם אתה משפה אותו – אגב, זו רק שאלה של כסף.

דוד אמסלם: הדבר הגרוע ביותר שקורה לעובדים, ובגלל זה הם באים לפה, האמן לי - אין להם עם מי לדבר.

דוד אמסלם: אין כתובת.

דוד אמסלם: נניח שאתה מפריש ממערכת מספר עובדים, אז הם באים לראש העיר, למנכ"ל.

דוד אמסלם: פה אין למי לבוא.

דוד אמסלם: הם באים אליי לחדר, בוכים לי.

איתן כבל: גם אליי.

דוד אמסלם: כל חבר כנסת שכאן נמצא, הם באים אליו, מסכנים, ממצוקתם.

דוד אמסלם: זו אכזריות, אין דבר כזה.

דוד אמסלם: על מה מדובר?

דוד אמסלם: על עוד כמה מאות-מיליוני שקלים שמחלקים אותם כל רבע שעה פה לכל מיני אנשים?

דוד אמסלם: אנשים שעבדו 20, 30 שנה, נתנו את כל שנותיהם הטובות.

דוד אמסלם: זה דבר שחייב להיות חלק מהחוק הזה.

דוד אמסלם: זה לא יכול להיות אחרת.

דוד אמסלם: משפט אחרון.

דוד אמסלם: הסיפור הזמני – אומר לכם מה הבעיה שלו.

דוד אמסלם: נניח שיש לנו עובדת שיש לה ילדים, והיא מפזרת אותם בבוקר.

דוד אמסלם: איך היא תיסע למודיעין?

דוד אמסלם: הרי היא לא תיקלט, היא לא תבוא לעבודה, ואלה שעכשיו ייקלטו במודיעין יבואו מאזור תל-אביב.

דוד אמסלם: אחרי זה תעביר אותם לירושלים עוד שנה?

דוד אמסלם: הרי הפקקים רק שלוש שעות לפה.

דוד אמסלם: אתם מבינים שהכול ישראבלוף?

דוד אמסלם: אתם מבינים שהזמני הוא הקבוע, והכול מתחבר להכול?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: שתי נקודות.

איתן כבל: אני רוצה שתדע, דודי, שהוועדה – יש בלבול.

איתן כבל: הכנסת היא רשות מפקחת, ולא רשות מבצעת.

איתן כבל: ייאמר לזכותה של הוועדה – אנחנו התערבנו יותר ממה שהיינו אמורים אפילו להתערב.

איתן כבל: אני רוצה שתדע את זה.

איתן כבל: היה פה צוות שהלך.

איתן כבל: פולקמן הסתובב כסגן מפקד חולייה מצומצמת בתוך זה.

איתן כבל: זה תפקיד הכנסת, ללכת לחפש אתרים?

איתן כבל: אבל מה – באמת מתוך אותו מקום שאתה מדבר עליו, ליווינו, הלכנו.

איתן כבל: יש גבול.

איתן כבל: אנחנו לא ממשלה.

איתן כבל: בסוף-בסוף – אני אומר את זה כדי שתדע – בנקודה הזאת אנחנו לא יכולים להעליל על עצמנו.

איתן כבל: יש לנו הרבה סיבות כחברי כנסת בעניינים אחרים.

איתן כבל: במקרה הזה באמת יש אנשים שמקדישים את זמנם, כמו נחמן ואחרים, מזמנם הפרטי, כאילו הם נציגי הרשות המבצעת.

איתן כבל: לגבי העניין של העובדים, אני מזדהה אתך לחלוטין.

איתן כבל: אני אומר את זה באמת.

איתן כבל: אני ער לדברים.

איתן כבל: אני נמצא גם בקשר עם ההנהלה – גם של רשות השידור וגם של התאגיד וגם גם יושב-ראש ההסתדרות.

איתן כבל: יש מעבר לטיפול, שנדרש לעשות אותו כלפי העובדים וכלפי כל עובד ועובד, יש כמה קבוצות של אנשים, שהסיטואציות של חוסר-הידע הזה – לאן זה הולך - מוצאים את עצמם בתוך מעגלים בלתי-אפשריים.

איתן כבל: יום כזה לפה או לשם קובע אם תהיה לו פנסיית גישור או לא תהיה לו.

איתן כבל: זה אני אומר לך לא נסיים היום את החוק עד שנגיע להבנה של צוות שמלווה את זה – הסתדרות וזה, לתת לו מענה.

איתן כבל: זה יהיה לו מענה, בכל מקרה.

איתן כבל: איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברים יקרים.

איתן ברושי: בלשון מקוצרת, שלושה משפטים.

איתן ברושי: אחד, אין דרך חזרה, וצריך לצאת לדרך, וחלק מהתקלות אינן מוצדקות, אבל אדוני ראש העיר וחברים אחרים, שני תנאים, יושב-ראש הוועדה.

איתן ברושי: ירושלים זה לא רק שזה כתוב בחוק; ירושלים זה ערך וסמל, ולא מוותרים על ערכים וסמלים, ויש לזה גם מחירים.

איתן ברושי: לכן, חברים, אדוני היושב-ראש, הזמני זה הקבוע, והתירוצים לא הגיוניים, ופתרו בעיות יותר קשות בזמנים יותר קשים ובתקופות יותר קצרות.

איתן ברושי: לא יוצאים מירושלים אפילו לזמני.

איתן ברושי: קול ישראל מירושלים – ככה נולדנו, ככה גדלנו.

איתן ברושי: מה זה?

איתן ברושי: אין לזה שום הצדקה.

איתן ברושי: זה לא נכון.

איתן ברושי: זה שווה כל מחיר.

איתן ברושי: יש סמלים שלא מוותרים עליהם.

איתן ברושי: יש ערכים שאתה גם מוכן לשלם עליהם.

איתן ברושי: לא הכול הפך להיות דרך החור של הגרוש, וירושלים היא סמל וערך מעבר לרשות השידור, ורשות השידור – גם כשהיא ציבורית – היא ערך וסמך.

איתן ברושי: לא יוצאים מירושלים.

איתן ברושי: אל תתחרו עכשיו מי יותר דואג לשידור הציבורי.

איתן ברושי: כולנו רוצים אותו – לפחות מהשולחן שאני יושב בו.

איתן ברושי: אני אומר לכם, עניין העובדים הוא חד-משמעי, ואני מציע שזה יהיה הפרק הראשון, ואני מציע לא להקים צוות.

איתן ברושי: לבוא ולומר שהכנסת היא הריבון.

איתן ברושי: היא לא תאפשר לצאת לדרך אם לא יובטח כתנאי הסדרת מעמד כל העובדים.

איתן ברושי: כבל, לא לצאת ידי חובה ולא להרגיע את הרוחות הסוערות, כי הן בצדק סוערות.

איתן ברושי: אני מציע להתנות, למי שעומד בראש התאגיד, וחברי הכנסת יכולים לכפות את זה על הממשלה.

איתן ברושי: לא יוצאים לדרך בלי שני תנאים – אל"ף, ירושלים, ובי"ת, הבטחת מעמד העובדים, וזה צריך להיות הפרק הראשון.

איתן ברושי: תודה.

איתן כבל: תודה, איתן.

איתן כבל: איילת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אתמול בלילה אני דיברתי על הביטחון האישי שמגיע לאזרחים, על ביטחון תזונתי שמגיע לאזרחים, ואיתן, לא תאמין – דיברתי על ביטחון תקשורתי שמגיע לאזרחים.

איילת נחמיאס ורבין: לדעת שהם מקבלים את האינפורמציה לא מנוטרת, לא מפולטרת, ואני חושבת שאי-אפשר להימנע מלומר - זה נמצא ברקע העניין הזה, אבל כיוון שבוועדה הזאת אנחנו עוסקים שנה ויותר בנושא התאגיד החדש וסגירת רשות השידור, אני רוצה להצטרף לחבר הכנסת דודי אמסלם ולראש העיר, ואני כבר אומרת לכן, מנהלת הוועדה והיועצת המשפטית – אני מבקשת להגיש הסתייגיות פורמלית על הנושא הזה של ירושלים.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהחלק הזה של הסעיף, שאומר שרק החל מיוני 2018 יצטרכו לשדר מירושלים – אני חושבת שיש פה בעיה אמתית.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי כבר כמה פעמים, וביקשתי.

איילת נחמיאס ורבין: חשבתי, שאפשר לפעול מרשות השידור.

איילת נחמיאס ורבין: חברים, אני לא צריכה עזרה – אני מכירה את החומר.

איילת נחמיאס ורבין: אף אחד לא בא עם תוכנית אלטרנטיבית, שאומרת:

איילת נחמיאס ורבין: בואו נסגור את החלק שצריך להשתמש בו - אולי לא צריך להשתמש במלוא השטח – זה נשמע לי הגיוני, ונראה מה עושים עם הדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: לטעמי העניין הזה לא מוצה, ולי יש בעיה עקרונית עם הסיפור הזה.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר הנוסף הוא הטלטלה המטורפת של העובדים.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שנוכל לחיות עם סעיף שבו יהיה כתוב שאם תינתן התראה של שבועיים- - -

איתן כבל: זה לא יהיה.

איתן כבל: זה ברור.

איילת נחמיאס ורבין: איתן, אני מבקשת, שלא יביאו לנו דברים שמנוגדים לחוק.

איילת נחמיאס ורבין: שלא יביאו לנו דברים שמנוגדים לצדק הטבעי כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת, שלא יביאו לנו דברים כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: באמת.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסתכלת על התיקון הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו בתיקון האחרון, שנדמה לי היה בדצמבר, אמרנו: תיקון אחרון – מתחילים לעבוד.

איילת נחמיאס ורבין: הם עבדו, הם התקדמו בתאגיד.

איילת נחמיאס ורבין: יותר מזה – אתמול אמרתי: תארו לעצמכם מה זה לפעול כשמונח לך מגף על הצוואר כל הזמן.

איילת נחמיאס ורבין: אי-אפשר לפעול כך.

איילת נחמיאס ורבין: זה נכון לגבי התאגיד וזה נכון לגבי רשות השידור.

איילת נחמיאס ורבין: עוד דבר, שדיברנו עליו אתמול במליאה - נושא התקציב.

איילת נחמיאס ורבין: ראיתי את שירה גרינברג פה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מצליחה להבין איך הרשות תהיה מתוקצבת, לצורך העניין.

איילת נחמיאס ורבין: נניח שהתאגיד אומר שהוא לא יכול להתחיל לפעול החל מ-1 בינואר.

איילת נחמיאס ורבין: לדעתי, לא ברור מה קורה עם רשות השידור במצב הזה.

איילת נחמיאס ורבין: איתן, אני רוצה לקרוא לממשלה, בלי קשר כרגע לתפישת עולמנו – לא להביא יותר לוועדה ולכנסת דברים שאין להם קשר - לא עם החקיקה, ולא עם דברים לא מוסריים.

איילת נחמיאס ורבין: להודיע לעובדים שבועיים קודם שהם צריכים, שהעט יישמט להם מהיד, שכל החיים שלהם יישמטו?

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט לא מוסרי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אורן חזן.

אורן אסף חזן: קודם כל, צריך לומר משהו שכנראה נשכח בבית הזה.

אורן אסף חזן: מנהיגות צריכה להיות עקבית.

אורן אסף חזן: לא יכולה לגמגם, לא ירוצה להרשות לעצמה לשנות דרכה, כפי שאנו רואים בסיפור הזה.

אורן אסף חזן: אני מאוד מופתע מהמהלך של ביטן.

אורן אסף חזן: כשאני מסתכל על הפוליטיקה הכוללת, אני לא מופתע בכלל, כשאני מבין שראש הממשלה היה זה שביקש ממנו לעשות את זה, ולתת לו סולם לרדת מאותו עץ אחרי הביקורת שהוא ספג, ששלחה אותו לדחיית התאגיד עד 2018.

אורן אסף חזן: אני מחזיר את החברים שהיו נוכחים בדיונים של החוק, הוועדה המיוחדת של החוק.

אורן אסף חזן: אני אמרתי: איך ייתכן, שמצד אחד, נותנים למנות כל כך הרבה מינויים בלי שום מכרזים, בלי שום פיקוח, מי עומד מאחורי זה – זה יתפוצץ בפנים; ואיך ייתכן שלא מתייחסים למאות משפחות של עובדים שנתנו את חייהם בשביל שידור ציבורי, והיום מוצאים את עצמם עם רגל אחת - לא יודעים איפה בכלל.

אורן אסף חזן: אני מודיע לכם פה, אפילו שאני חבר בליכוד, והליכוד סופג הרבה ביקורת על כך שהוא מנסה לייצר איזושהי תקשורת שבבעלותו, שאני אישית לא מוכן לתת לדבר הזה יד .

אורן אסף חזן: לא תהיה תקשורת – לא מטעם ולא בבעלות ולא באחריות.

אורן אסף חזן: תקשורת יש לה המקום שלה.

אורן אסף חזן: זה שהיא לעתים חוטאת, זה שאנחנו מכירים את זה שהתקשורת היום היא שמאלנית – זה בסדר.

אורן אסף חזן: נדע להתמודד אתה.

אורן אסף חזן: אבל זה שאני מרגיש כאילו ההתעסקות היום במי ינהל ומי יהיה אחראי על מוצא פיהם של הכתבים, השדרים, הפרשנים, על חשבון השתקה והסתרה של מה שקורה עם העובדים, זה דבר חמור.

אורן אסף חזן: זה דבר אסור.

אורן אסף חזן: זה מרגיש כאילו עובדים פתאום על כולנו.

אורן אסף חזן: השיח הפך להיות – במקום העיסוק במאות משפחות, שאין להן מחר בבוקר, יכול להיות, מה לאכול או מה לעשות.

אורן אסף חזן: אף אחד לא מדבר על הנזק הכפול שנוצר פה.

אורן אסף חזן: מטביעים בעובדים האלה חותם כאילו הם המושחתים, כאילו הם השחיתו את השידור הציבורי.

אורן אסף חזן: מחר הם ירצו לחפש עבודה במקום אחר - לא יקבלו אותם גם שם.

אורן אסף חזן: יאמרו: באתם ממערכת מושחתת.

אורן אסף חזן: אנחנו השתגענו?

קריאה: אף אחד לא דיבר על צבע העור של האנשים.

קריאה: כל המזרחים בפח.

אורן אסף חזן: אני אומר את זה בצורה ברורה, ואף אחד לא יכול לחשוד בי שיש לי חיבה מיוחדת לתקשורת.

אורן אסף חזן: אני חושב שאין אף אחד בחדר הזה כולו שספג מהתקשורת יותר ממני, אבל בסוף אנחנו מתעסקים פה בבני אדם, באנשים.

אורן אסף חזן: אם יש אחד או שניים שחורגים וחוטאים בלשונם, אי-אפשר להרוס מאות משפחות.

אורן אסף חזן: אני קורא גם לראש הממשלה, בפשטות.

אורן אסף חזן: אנחנו תופסים את השיער עשרות פעמים, אומרים: איך אנחנו לא מצליחים לפתור את מה שבידינו?

אורן אסף חזן: יש עמונה, כולם רוצים לפתור – לא מוצאים פתרון.

אורן אסף חזן: יש ויכוח על צוק איתן – כן מנהרות, לא מנהרות – כולם ידעו אבל אף אחד לא מעלה על השולחן.

אורן אסף חזן: יש ויכוח, תאגיד, לא תאגיד, ירושלים - כולם רוצים לעזור להם, אבל אף אחד לא עומד כאן.

אורן אסף חזן: כולם מגמגמים.

אורן אסף חזן: מה חשוב?

אורן אסף חזן: שאנחנו נשלוט.

אורן אסף חזן: שאנחנו, יגידו בטלוויזיה את מה שמעניין אותנו.

אורן אסף חזן: מנהיגות לא צריכה נציגים שעולים בכסף מול התקשורת, ומביעים את עמדתה.

אורן אסף חזן: לנו יש במת הכנסת – אף אחד לא סותם לנו את הפה.

אורן אסף חזן: לנו יש ועדות – אף אחד לא סותם לנו את הפה.

אורן אסף חזן: לכן אני אומר בצורה ברורה – צריך להסיט את השיח המטופש הזה מהעיסוק של מי יהיה בעל הבית על השאטלר ועל הפיות, ומי יעזור לאותם אנשים, ובסופו של יום לציבור בישראל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בן רגע נהיית מגדלור.

אורן אסף חזן: אתה יודע שאני תמיד הולך עם האמת.

איתן כבל: פרגנתי.

איתן כבל: מה ששלך, שלך.

איתן כבל: מאיר, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברים.

מאיר כהן: דודי אמר את הברקת היום – לא קשור לנתניהו.

מאיר כהן: .. אני רוצה לומר שני דברים.

מאיר כהן: אחד, אילו היה נסגר מפעל באופקים של 50-40 עובדים, לבטח כולנו, חצי מהכנסת, היינו מתייצבים שם לצד העובדים והגדרות הסגורים, ומשנים את המצב.

מאיר כהן: כוחנו בידינו.

מאיר כהן: יש כאן אלף עובדים שאמורים ללכת הביתה.

מאיר כהן: הסימולציות שראיתי של תלושים, שבחור שעובד עשרים שהנ, זוכה לפנסיה של 2,800 שקלים.

מאיר כהן: אני מצטרף לדברים שאמר איתן ברושי, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: אתה יכול לעשות את זה.

מאיר כהן: לא האמירה שלא ייגמר החוק הזה עד שלא נמצא פתרון, אלא לא ייפתח הדיון בחוק הזה עד שלא היה התניה ברורה, ואני סומך על חוכמתך – איך יטפלו בעובדים האלה.

מאיר כהן: זה אלף עובדים.

מאיר כהן: אני רוצה להזכיר לכם שבשביל להקים מפעל לאלף עובדים, בערך מדינת ישראל משלמת בין 600 ל-800 מיליון שקלים לתמיכות במפעל כזה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: ברשותכם, קיבלתי כעת הודעה מהשר ליצמן, כדי שהדברים יהיו ברורים, לגבי מתחם רוממה.

איתן כבל: מתחם רוממה יצא כבר למכרז, ותכף אתן לאסף מהאוצר, לומר לנו את סיפור הדרך של הבניין או מקום המשכן של הרשות.

איתן כבל: הוא הודיע לי בצורה מפורשת עכשיו במסרון, שאם יהיה שינוי בהחלטה שהתקבלה בוועדת השרים בהמשך להודעה בממשלה, זו זכותו לתבוע להחזיר את כל החוק לדיון.

איילת נחמיאס ורבין: אני מנסה להבין, מה המשמעות?

קריאה: - - -

איתן כבל: חברים, נא לא לפרשן אותי בחיי.

איתן כבל: אני פה.

איתן כבל: יש אחד כזה, קוראים לו שר הבריאות, חבר הכנסת הרב יעקב ליצמן.

איתן כבל: הוא שר בממשלה, והוא היה שותף להחלטה שהתקבלה בישיבת הממשלה האחרונה, שנגעה להצעת החוק שמונחת כאן לפנינו.

איתן כבל: בעקבות החלטת הממשלה ממשלת ישראל, ועדת השרים אישרה את הצעת החוק כאן לעלייה לקריאה ראשונה בכנסת.

<אתי בנדלר: וכללה סעיף שלפיו מתחם רוממה יפונה עד 30 באפריל.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני רוצה להסביר את המשמעות – הודיע השר ליצמן עכשיו דרך עוזרו, שאם ההחלטה הזו, שהתקבלה בישיבת הממשלה, תהיה החלטה אחרת, כלשהי, שאיננה ההחלטה שהתקבלה בישיבת הממשלה, הוא יתבע, וזו זכותו לפי חוק, למשוך את הצעת החוק, וזה יחזור בעצם למצב של החוק שב-1 באוקטובר – המשמעות היא שהרשות גם לא תשדר מירושלים, מרוממה.

איתן כבל: אני שמתי את זה פה.

איתן כבל: אסף, בבקשה.

איתן כבל: אני רוצה להתחיל את הדיון.

נחמן שי: אפריל 17 או 18?

נחמן שי: הפינוי.

<שלמה פילבר: 17.

<שלמה פילבר: חודש אחרי סיום השידורים.

דוד אמסלם: זה נכון, רק זה יתחיל להיות משודר מירושלים, לפי החוק.

איתן כבל: אני רוצה להעיר.

איתן כבל: תראו איך החיים בנויים.

איתן כבל: הקימו את ועדת צחי הנגבי כדי שלא אפריע להעביר את החוק.

איתן כבל: קודם כל את קארין, אחר כך את ועדת הנגבי, רק כדי שהחוק יעבור כמו שרצו, אבל אלה החיים.

איתן כבל: ..

איתן כבל: החיים יותר חזקים מכוונות כאלה ואחרות.

איתן כבל: .. שירה, בבקשה.

איתן כבל: אני רוצה ממש עניינית – תציגי את עצמך, שירה גרינברג, סגנית הממונה על התקציבים, תציגי את סיפור הדרך שנוגע לבניין התאגיד.

איתן כבל: אחר כך נעבור לעניין התקציבים.

<שירה גרינברג: נענה על כל השאלות שיישאלו.

<שירה גרינברג: לגבי השאלה שנשאלה – כבוד היושב-ראש תיאר במדויק את ההחלטה שהתקבלה בישיבת הממשלה ואת ההחלטה שהתקבלה בוועדת השרים, שאומרת כי התאגיד יהיה מחויב להיכנס ביוני 2018 למבנה הקבע שלו, ומאז עיקר השידורים ישודרו מירושלים, ואכן היתה דרישה של שר הבריאות הרב יעקב ליצמן, שלאחר שהתאגיד מתחיל לפעול – כלומר מיום התחילה - הוא דרש לפנות את מתחם רוממה.

<שירה גרינברג: אלה שני הדברים שהתקבלו בישיבת המשלה ובוועדת השרים לענייני חקיקה, שתיארו את הנושא הרלוונטי לעניין ירושלים.

ניר ברקת: אני חושב שאין ויכוח שצריך לשחרר את הבינוי, אבל לא על חשבון אלף עובדים באופן זמני.

איתן כבל: ברשותכם, גיל או המנכ"ל, אני רוצה ברשותכם, ואם פולקמן יוכל אחר כך להוסיף לסגירת המעגל – חברים, אנחנו כבר לא בדקלרציות; אנחנו כבר עוסקים בפתרונות.

ניר ברקת: אני רק רוצה להסביר עוד משהו מאוד חשוב.

ניר ברקת: אין סתירה בין התהליך הזמני לבין להניע תהליכים.

ניר ברקת: הרי מחר בבוקר לא עולה טרקטור.

ניר ברקת: אין סתירה בין לדאוג באופן זמני לעובדים לבין להאיץ מהלכים של שחרור השטח.

ניר ברקת: אבל לא ייתכן שבגלל הלחץ שיש לנו לעשות דבר אחד, נעשה טעות שנייה.

ניר ברקת: אין בעיה – אני יכול לומר לשר ליצמן ולממשלת ישראל שאין סתירה בין השניים, ונדאג לבינוי.

ניר ברקת: הוא חשוב.

ניר ברקת: אנחנו לא קוראים תיגר על המיקום הקבוע.

ניר ברקת: יש מקום קבוע, אבל אנחנו יודעים לנהל ולתזמן נכון את שמירת העובדים בירושלים באופן זמני ברוממה, להניע תהליכים, ולהרוויח זמן.

איתן כבל: תודה, אדוני ראש העיר.

איתן כבל: גיל, אני מבקש ממך שני דברים, כי יש פה בחוק שלוש נקודות: ראשונה היא המקום, שנייה היא תחילת השידורים, ונושא שלישי הם העובדים.

איתן כבל: זה הלב של כל העניין הזה.

<גיל עומר: במשפט על שלוש הנקודות שהעלית.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני רוצה שתגיד לי לא במשפט - מה נעשה, ולמה אנחנו נמצאים עכשיו בסיטואציה הזאת.

<גיל עומר: לגבי המקום, אנחנו היינו מוכנים לאוקטובר.

<גיל עומר: נעלה ב-1 בינואר עם שידורים שחלק גדול מהם יהיו כבר מירושלים.

<גיל עומר: הרדיו – מירושלים.

<גיל עומר: קול ישראל מירושלים ישודר מירושלים.

<גיל עומר: אמרנו את זה, ואנחנו עומדים על זה.

<גיל עומר: זה אחד.

קריאה: מה עם הטלוויזיה?

איתן כבל: ברשותך, אתה מנהל את העניינים?

איתן כבל: תן לי.

<גיל עומר: לגבי ההתחלה, נוכל לשדר ב-1.1.17.

<גיל עומר: לגבי העובדים, שוב אני חוזר – זו באמת החלטה של הממשלה.

<גיל עומר: זה לא קשור אלינו.

איתן כבל: עזוב עובדים.

איתן כבל: התאגיד לא עוסק בזה.

אורן אסף חזן: אתם לא עושים בהתאם למה שהתחייבתם.

איתן כבל: אורן.

אורן אסף חזן: תראה את הפרוטוקולים.

אורן אסף חזן: אפשר ללכת לפרוטוקולים לבדוק.

קריאה: - - -

אורן אסף חזן: יש גבול, כמה לצחוק על חברי הכנסת.

איתן כבל: אורן, אתה מערבב.

איתן כבל: יש לו מחויבות עד 51.

איתן כבל: הם נקלטו.

איתן כבל: זה לא העניין.

אורן אסף חזן: הוא אמר, ואפשר ללכת לפרוטוקולים ולראות את זה - שהחוק אמנם יחייב 51%, אבל הוא יעשה הכול, אבל הם לא עושים את זה.

אורן אסף חזן: הם לא נותנים הזדמנות שווה.

<אלדד קובלנץ: איך אתה יודע?

איתן כבל: אלדד, די.

איתן כבל: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: גיל, קליטת העובדים לרדיו- - -

איתן כבל: איילת, אני לא רוצה לעסוק בעובדים.

איתן כבל: אני בסעיף ראשון.

איתן כבל: ברצינות.

איתן כבל: כל אחד יבוא עכשיו עם החבילה שלו להראות מול המסך?

איתן כבל: אני עכשיו על עניין אחד, ואני לא מקבל תשובה לעניין זה.

איילת נחמיאס ורבין: טוב, אבל אני רוצה לשאול שאלה אחרי זה.

איתן כבל: לא אמרתי שלא תשאלי.

איילת נחמיאס ורבין: סבבה.

איילת נחמיאס ורבין: מצוין.

איתן כבל: לפני כן אני רוצה להבין מהם.

איתן כבל: אני מבקש לדעת – היינו פה בדיון.

איתן כבל: אמרנו את אשר אמרנו.

איתן כבל: לפני שאני מתעסק עם ליצמן, אני רוצה לדעת, לפרוטוקול, גם בשבילכם, או כל מי שעסק בעניין, מהחשב הכללי, אם היה בתוך העניין, אם האוצר היה בתוך העניין.

איתן כבל: אני רוצה לדעת, מה נעשה עד רגע זה, שבסופו של עניין אנחנו יושבים פה, והממשלה קיבלה את ההחלטה – שאני אדיש כלפיה בשלב הזה במובן העקרוני.

רועי פולקמן: רק לדייק את השאלה, כי אז העברנו את חוות הדעת, שאפשר להפעיל את בניין הטלוויזיה בלבד, כלומר לתחום את רוממה.

רועי פולקמן: עשינו סיור עם ברי, ראינו את המשמעות.

רועי פולקמן: הטענה היתה שאפשר לקחת מתחם חלקית מרוממה, ולתקופת הביניים להשתמש בו.

ניר ברקת: אפשר להציע עניינית, מקצועית בנושא הזה?

ניר ברקת: יש פה מנכ"ל ויו"ר הרל"י.

ניר ברקת: אין שום קשר.

ניר ברקת: החשש של ליצמן שיתעכב המתחם – אני מבין אותו.

ניר ברקת: אנחנו יודעים להוריד לו את החשש הזה.

ניר ברקת: אם נתחיל היום, זה לפחות שנתיים עד שמתחילים למכור את המכרז.

ניר ברקת: תקשיבו למנכ"ל עיריית ירושלים.

איתן כבל: אתן לו, אבל קודם כל גיל, בבקשה.

<גיל עומר: אני רוצה לתת מסגרת מהירה.

<גיל עומר: עשינו כל מה שיכולנו כדי למצוא מתחם בירושלים, ונכון לרגע זה אין שום מתחם בירושלים שיכול לשרת את התאגיד באופן מלא.

קריאה: - - -

איתן כבל: די.

איתן כבל: תודה.

<גיל עומר: בשבתי כמנכ"ל הזמני של התאגיד וכמנהל המקצועי של זה, אין אף מקום כזה, וגם רוממה הוא לא מקום מתאים, בלי שום קשר לליצמן.

קריאה: למה לא מתאים רוממה?

קריאה: אתם רק אומרים סיסמה, שרוממה לא מתאים.

<גיל עומר: לא מתאים.

בר ציון: - - -

<גיל עומר: יש לי חילוקי דעות עם ברי.

<גיל עומר: זה גם בסדר.

איתן כבל: אתה יכול להסביר?

איילת נחמיאס ורבין: כיוון שאני בעניין של רוממה כמו קאטו הזמן – וגם אלדד יכול להעיד על זה – אני מבקשת שפעם אחת ולתמיד נקבל הסבר למה רוממה, אולפנים שהושקעו בהם 20 מיליון שקלים ב-2015 מכספי הציבור, לא יכולים ולו לתקופת הביניים, להתאים, ואולפן במודיעין יכול להתאים יותר.

דוד אמסלם: אגב, אני מדליק את השידור – יש שידור מירושלים, אתה יודע?

דוד אמסלם: אותם אולפנים שהוא אומר שאי-אפשר.

דוד אמסלם: אגב, הכי טובים שראיתי מכל האולפנים האחרים.

דוד אמסלם: תגיד: לא רוצים.

קריאה: - - -

איתן כבל: די.

איתן כבל: אני זה שאתעצבן ויצטרכו להוציא אותי... די.

איתן כבל: מספיק.

איתן כבל: ברשותכם, מרגע זה, לכל אלה שמבינים בקונסטרוקטים אני לא נותן יותר לדבר.

איתן כבל: קודם כל, אדוני ראש העיר, אני מציע לך, שאתה או מישהו מהצוות שלך ירים טלפון לשר ליצמן, קודם כל.

דוד אמסלם: יש פה דיון.

דוד אמסלם: דיון, הוא רוצה – שימשוך, ונגיש אחרי זה העוד הצעה.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

אורן אסף חזן: הוא צודק.

אורן אסף חזן: מה זה האיומים האלה?

אורן אסף חזן: אולי הם שכחו מה זה הרשות המחוקקת.

אורן אסף חזן: אולי צריך להזכיר להם.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: החמור של המשיח פה בחוץ.

איתן כבל: דודי, זה לא העניין.

איתן כבל: יש לך הצעה.

איתן כבל: היא לגיטימית, היא תוצבע.

איתן כבל: זה לא העניין.

איתן כבל: אני רק הצעתי הצעה.

איתן כבל: אני מדבר אתך על משהו אחר לגמרי.

איתן כבל: אני לא עכשיו מנהל את הממשלה.

איתן כבל: זה גם לא ענייני.

אורן אסף חזן: זה גם לא יקרה.

איתן כבל: יכול להיות שכן, יכול להיות שלא.

איתן כבל: בבקשה, תציג את העניין , ברי.

בר ציון: אני לא רוצה לומר דבר על היכולת שהם משדרים מרוממה.

בר ציון: אני רוצה להתייחס לדבר אחד בלבד, שקשור לחידוש שהוכנס בעקבות בקשתו של הרב השר ליצמן.

בר ציון: רשות השידור לא תוכל להמשיך לשדר עד יום התחילה, בהנחה שיום התחילה אכן יהיה ב-30 באפריל, וגם לפנות אותו ב-30 באפריל.

אורן אסף חזן: ומה יהיה אם- - -

ניר ברקת: שנתיים.

ניר ברקת: אין בעיה לתאם, מתי עולים על טרקטורים.

אורן אסף חזן: גם אם המסך יהיה שחור יומיים, לא יקרה כלום.

אורן אסף חזן: השמיים לא ייפלו.

בר ציון: אתחיל דווקא, אדוני, בנושא הארכיון.

בר ציון: להזיז את ארכיון רשות השידור, שהוא נכס ציבורי ממדרגה ראשונה, ולהעתיק אותו מרשות השידור - וזה ארכיון עובד, שמשתמשים בו יום-יום גם רשות השידור וגם גופי שידור אחרים וגם גופים מפיקים אחרים.

בר ציון: כולם משתמשים בארכיון הזה.

בר ציון: להזיז את הארכיון הזה ממקום א' למקום שיקבע התאגיד – לא משנה לאן – לוקח הרבה חודשים; תשעה חודשים.

בר ציון: אם צריך להתחיל להזיז – לפי השיטה הזו – היום את הארכיון, יש בכך אמירה.

בר ציון: אנחנו הכונס הרשמי.

בר ציון: נעשה מה שיאמר המחוקק.

בר ציון: אנחנו עובדים עם משרד המשפטים, ואנחנו מבצעים.

בר ציון: אני רק אומר – המשמעות של זה היא שיש פגיעה – אחת, על סיפור הארכיון; שתיים, על השידור.

בר ציון: אם אומרים שתחילת הפינוי ב-30 באפריל, ונותנים את חצי השנה שצריך בשביל להזיז את הרגליים משם – אין בעיה, יבוצע.

בר ציון: התאריך של 30 באפריל אינו מעשי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, בקצרה.

<אמנון מרחב: אמנון מרחב, מנכ"ל עיריית ירושלים.

<אמנון מרחב: שלוש נקודות.

<אמנון מרחב: אחת, אין שום מניעה להמשיך לשדר מרוממה.

<אמנון מרחב: כבר במאי ברי כתב לחבר הכנסת פולקמן מכתב ברור, בלשון בלתי-משתמעת לשני פנים, שאפשר להמשיך לשדר מרוממה, נקודה.

<אמנון מרחב: היה דיון בבג"ץ ב-7 ביולי.

<אמנון מרחב: שעות ארוכות שלושה שופטים בהרכב בג"ץ תחקרו את נציגי התאגיד – תסבירו לנו למה אתם לא יכולים להמשיך לשדר מרוממה.

<אמנון מרחב: גמגמו.

<אמנון מרחב: לא נתנו תשובות.

<אמנון מרחב: כתב השופט רובינשטיין החלטה – תנמקו.

<אמנון מרחב: נתן צו על תנאי.

<אמנון מרחב: אמר: נמקו עד 27 בחודש, למה אי-אפשר לשדר מרוממה.

<אמנון מרחב: לא נימקו.

<אמנון מרחב: אין שום הסבר ושום תירוץ.

<אמנון מרחב: במקום זה קיבלנו טלפון מהפרקליטות שמבקשת דחייה בנימוק, דחייה ודחייה, ואז קיבלנו את הטיוטה הזו שמונחת אצלכם, שעושה עוקף בג"ץ ועוקף חוק, ואומרים שדרך החוק נעביר את זה למודיעין, וגם יפנו את רוממה.

<אמנון מרחב: דבר אחרון לעניין של ליצמן.

<אמנון מרחב: הקרקע של רוממה בכלל עוד לא שווקה במכרז.

<אמנון מרחב: עד שמינהל מקרקעי ישראל יוציא מכרז, זה חודשים.

איתן כבל: אתה לא צריך לשכנע אותי.

איתן כבל: אני לא אמשוך את זה.

<אמנון מרחב: עד שהקונה יגיש תב"ע למגורים, עד שהוא יגיש- - -

אורן אסף חזן: אני לא מבין - למה אף אחד לא עונה, למה אי-אפשר להתחיל מרוממה?

אורן אסף חזן: לה הם לא נותנים תשובה?

אורן אסף חזן: שיסביר למה.

מיקי רוזנטל: הוא ניסה להסביר.

אורן אסף חזן: חיכיתי בשקט.

אורן אסף חזן: הנה, הוא מוכן להסביר.

אורן אסף חזן: בואו נקשיב לו.

איתן כבל: חברים, מרגע זה, אדוני ראש העיר – מי שיפריע להתנהלות הדיון - אתה מסיים, אתה משיב, עוברים להקראה, עוברים להצבעה - תהיה התוצאה אשר תהיה.

איתן כבל: בבקשה.

<אמנון מרחב: עד שכל התהליך הנדל"ני של שיווק הקרקע והיתרי בנייה יקרה, כבר יהיה מבנה הקבע.

<אמנון מרחב: לכן אין שום סיבה להפקיר את ירושלים.

<אמנון מרחב: הדברים האלה חיים ביחד.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: תודה, אדוני המנכ"ל.

איתן כבל: בבקשה.

<אלדד קובלנץ: אנסה להסביר את הבעייתיות.

<אלדד קובלנץ: אנסה להסביר בצורה מאוד ברורה מה הבעיה של רוממה.

<אלדד קובלנץ: תאגיד השידור הציבורי קם בשביל לייצר תשתית תפעולית ותוכנית לשידור שלא יהיה פה לכאן ועכשיו אלא גם לעוד חמש ועשר שנים.

<אלדד קובלנץ: הכניסה לרוממה תחייב את התאגיד כבר ביומו הראשון, בתור עולל שנולד לעולם, לסגל לעצמו דרכי פעולה שאינם נכונים לעתיד.

<אלדד קובלנץ: אז אולי בשלב הראשון זה ייתן פתרון פלסטר.

<אלדד קובלנץ: כל התפישה של התאגיד, למשל, זה חטיבת חדשות אחודה, שכל הגוף מרוכז ביחד.

<אלדד קובלנץ: רוממה לא מאפשרת לספק את הדבר הזה.

<אלדד קובלנץ: גם כל- - -

אורן אסף חזן: עניין של יכולות ניהול?

<אלדד קובלנץ: לא.

<אלדד קובלנץ: אי-אפשר.

אורן אסף חזן: אני לא נגדך.

אורן אסף חזן: אני מנסה להבין באמת.

אורן אסף חזן: מה ההבדל, בין לעשות את זה שם או במודיעין?

קריאה: הטיעונים הלאה לא מעניינים.

איתן כבל: די.

איתן כבל: אנחנו עוברים תכף להקראה ולהצבעה.

איתן כבל: זאת התשובה שלו.

<אלדד קובלנץ: אורן, אני ממש מבקש ממך לתת לי לסיים את המשפט.

אורן אסף חזן: אשמח אם תענה ולא תלך סחור-סחור.

<אלדד קובלנץ: אני ממש לא הולך סחור-סחור.

<אלדד קובלנץ: המערכת התפעולית של רוממה רובה נבנה לפני 40, 50 שנה.

<אלדד קובלנץ: באמצע היו שיפוצים.

<אלדד קובלנץ: יש שם אחלה אולפן HD.

<אלדד קובלנץ: עדיין מבחינה תפעולית, באופן שאנחנו רוצים שהתאגיד יפעל, היא לא יכולה לספק.

<אלדד קובלנץ: מודיעין כן מספק את זה, כי זה מקום שנבנה לפני חמש-שש שנים.

<אלדד קובלנץ: אם נתחיל לעבוד בדרך העקומה הזאת, זה ישפיע, ויפגע ביכולת התאגיד בעתיד.

<גיל עומר: המשמעות היא גם תוספת אדירה של עובדים, כי חטיבת חדשות אחודה מצמצמת את מספר העובדים- - -

איתן כבל: תודה, הבנו.

קריאה: - - -

נחמן שי: יש לי שאלה.

נחמן שי: לפנות בוקר היה דיון על זה במליאה.

נחמן שי: אחד הדברים שאמר השר אלקין – שהחדשות בכל מקרה יתחילו בתאריך השידור בירושלים.

נחמן שי: לא?

נחמן שי: אז הוא טעה?

איתן כבל: הוא אמר שלא.

<גיל עומר: מה שיתחיל מירושלים זה מהדורות החדשות.

איתן כבל: תודה.

אורן אסף חזן: אתם מבינים איזה תקדים מסוכן זה?

אורן אסף חזן: איך זה מחליש את מעמדה של ירושלים?

אורן אסף חזן: היה על זה ויכוח כל כך גדול.

אורן אסף חזן: איך חזרנו אחורה?

קריאות: - - -

איתן כבל: סיימנו.

איתן כבל: די.

איתן כבל: הבנו.

איתן כבל: ירושלים על ראש שמחתנו.

איתן כבל: הכול בסדר.

איתן כבל: די.

איתן כבל: אנחנו עוברים להקראה.

איתן כבל: בבקשה.

קריאות: - - -

איתן כבל: חיקה.

איתן כבל: מי שידבר אחרי זה – אני לא נותן לדבר אחרי זה, כי המשמעות - שהחוק לא יעבור.

איתן כבל: אני נותן לחיקה בדיוק שתי דקות, ומרגע זה כל מי שידבר, אוציא אותו.

איתן כבל: נגמר.

איתן כבל: מספיק.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: תהיה לכם אפשרות לדבר.

איתן כבל: חיקה.

<אחיה גינוסר: קודם כל, אני מייצג את כל העיתונאים בשידור הציבורי, דבר ראשון.

<אחיה גינוסר: האינטרסים שלנו מאוד ברורים – אחד, לשמור על זכויותיהם של העיתונאים, כמובן, והאינטרס השני הוא שידור ציבורי אמתי ונכון.

<אחיה גינוסר: כל מה שקורה בימים האחרונים, הסחרור הפוליטי שנכנס לתוך העניין, הוא זר לנו.

<אחיה גינוסר: אנחנו מוחים שדבר כזה עלה, לצערנו.

<אחיה גינוסר: אנחנו לא חוברים לו.

<אחיה גינוסר: אנחנו מגנים אותו.

<אחיה גינוסר: אבל זה גורם לאנשים, לחברי הכנסת - כך אני רואה – לצדד בתאגיד החדש באופן עיוור.

<אחיה גינוסר: יש לתאגיד החדש הזה בעיות אחרות, שרק אחת מהן היא ירושלים.

<אחיה גינוסר: אני כותב מכתבים למבקר המדינה, ואני מקווה שגם אתם, שהם הגיעו לאוזנכם ולידיעתכם.

<אחיה גינוסר: התאגיד הזה פועל באופן לא תקין, מבחינת מינהל תקין.

<אחיה גינוסר: אני לא מדבר על שום דבר אחר.

<אחיה גינוסר: להפך – אני מגנה את כל הדברים האחרים.

<אחיה גינוסר: הוא פועל באופן לא תקין.

<אחיה גינוסר: אנחנו לא מסתתרים מאחורי כלום.

<אחיה גינוסר: שלחתי מכתבים, ויש בהם שמות ופירוט מדויק.

<אחיה גינוסר: היום שלחתי עוד תוספת על דברים שהם ממש מעשים בלתי-מתקבלים על הדעת.

<אחיה גינוסר: אני מבקש מכם לקרוא ולהבין.

<אחיה גינוסר: זה לא רק התרגיל הזה של העזיבה של ירושלים.

<אחיה גינוסר: בחוק כתוב שבחודש יוני הם צריכים להיות בירושלים, ובהסכם שהם חתמו זה באוגוסט, כלומר מלכתחילה אנחנו יודעים שזה לא יקרה, ואף אחד לא אומר כלום.

<אחיה גינוסר: זה לא יקרה.

<אחיה גינוסר: המעבר לירושלים כל כך חיוני, כי ההתחלה הזאת ממודיעין מוציאה את כל ירושלים מהתמונה.

<אחיה גינוסר: אני רואה על ההסכם הזה שהם חתמו על איזה מבנה שצריך להכיל כ-600 או 650 ו-80 מקומות חניה- - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, דנה.

איתן כבל: אנחנו מתחילים את ההקראה.

<דנה נויפלד: לא נקריא לפי הסדר - אסביר שנייה איך החוק בנוי.

<דנה נויפלד: החוק בנוי גם מסעיפי – הסעיף העיקרי הוא סעיף הדחייה של יום התחילה.

<דנה נויפלד: זה הלב של החוק.

<דנה נויפלד: יש אפשרות – יום התחילה יידחה ל-30 באפריל 2017.

<דנה נויפלד: יש אפשרות להקדים את יום התחילה ל-1 בינואר 2017, בתנאים שתכף נמנה אותם לפי החוק.

<דנה נויפלד: יש התייחסות, כפי שנאמר כאן, לפינוי של מתחם רוממה ופינוי של מתחם שרונה, ועיקר השידורים מירושלים - מיום 1 ביוני 2018.

<דנה נויפלד: ויש התאמות תקציביות שנדרשות בעקבות דחיית יום התחילה וכן השידורים של הטלוויזיה החינוכית, שגם הם נדחים.

<דנה נויפלד: לכן אם נתחיל לפי הסדר, נתחיל מירושלים ואז התקציב, ובסוף נגיע ליום התחילה, אז אני מציעה שנלך מהקל אל הכבד, נתחיל מיום התחילה, ואז נחזור.

<אתי בנדלר: גם התחילה זה לא מהקל אל הכבד.

איתן כבל: התחילה - הרוב פה מסכימים.

איתן כבל: הנושא המרכזי כאן, שבשלו יש כל הגברדיה פה, זה ירושלים.

איתן כבל: בבקשה.

<דנה נויפלד: נתחיל מירושלים.

<חגית ברוק: הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 5), התשע"ו-2016.

<חגית ברוק: תיקון סעיף 5.

<חגית ברוק: 1.

<חגית ברוק: בחוק השידור הציבורי הישראלי, התשע"ד-2014 (להלן - החוק העיקרי), בסעיף 5, אחרי "ישודרו מירושלים" יבוא "לא יאוחר מיום י"ח בסיוון התשע"ח (1 ביוני 2018).

איתן כבל: הסבר, הערות, הצבעה, ואם יהיו הסתייגויות.

<דנה נויפלד: הסעיף הזה נועד להבטיח שעיקר השידורים – בהמשך לדברים שנאמרו כאן - שאכן החל מיום 1 ביוני 2018, בין היתר גם בעקבות דברים שנאמרו פה או בעקבות חוות הדעת של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, בהמשך לדיונים שנערכו בבג"ץ, התיקון של הסעיף הזה נועד להבהיר שמיום 1 ביוני 2018 עיקר השידורים יהיו מירושלים.

ניר ברקת: עד אז חוק ירושלים לא מתקיים, וניתן להפר את חוק ירושלים.

איתן כבל: אדוני ראש העיר, ברי, סליחה.

איתן כבל: מיצינו את הדיון.

איתן כבל: תהיה הצבעה.

איתן כבל: אני מניח שתהיינה הסתייגויות.

איתן כבל: אנחנו כבר בתוך התהליך.

דוד ביטן: אנחנו מבקשים התייעצות יחד אתך, חמש דקות הפסקה.

איתן כבל: לפני כן, נעשה את הנעילה של הסעיף הזה.

איתן כבל: זה בדיוק עוד דקה.

איתן כבל: דוד, נא להקשיב.

דוד ביטן: אני מבקש שתוציא את האדם הזה.

איתן כבל: עמית.

איתן כבל: די.

איתן כבל: דוד, אתה לא יכול לתת הוראה.

איתן כבל: שב.

איתן כבל: אני אטפל בזה.

איתן כבל: כן, משרד המשפטים.

<אלידור בליטנר: אני מבקשת להבהיר על דעתו של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, אבי ליכט, שלאור השינוי הצפוי בחוק, וככל שהוועדה תאשר אותו, חוות הדעת לא עומדת עוד.

<אלידור בליטנר: ברגע שהחוק נוקב בתאריך, הפרשנות שניתנה בחוות הדעת לא יכולה- - -

דוד אמסלם: למה לא?

איתן כבל: תודה.

דוד ביטן: גם בחוק הקודם- - -

איתן כבל: אני לא פותח את הדיון.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לשמוע את חוות הדעת של הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: זה מטורף.

איתן כבל: הוא החליט למשוך את זה.

איתן כבל: אני אשלח לו שליחים?

איתן כבל: אעצור אותו?

איתן כבל: איילת, אין פה שום טירוף.

איתן כבל: חוות הדעת מלכתחילה היתה שגויה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איתן כבל: אז מה את רוצה?

איתן כבל: הוא החליט למשוך אותה.

איילת נחמיאס ורבין: היא לא היתה צריכה לבוא לעולם.

איילת נחמיאס ורבין: מטמטמים את הכנסת על חוות דעת שלא היתה צריכה לבוא לעולם.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו הוא מושך אותה.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכל הקפצונים, לכל מי שקופץ על כל דבר, ברשותכם.

איתן כבל: המשנה ליועץ המשפטי קיבל החלטה.

איתן כבל: לא אהבנו אותה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר – לא אהבנו אותה כשהוא הגיש אותה.

איתן כבל: עכשיו נבכה כי הוא מושך אותה?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הפסקה חמש דקות.

איתן כבל: חברים, אני מחדש את הישיבה.

איתן כבל: אני מבין את ההתרגשות הגדולה, האמתית, הכנה.

איתן כבל: אני לא מוצא עצמי, דודי ודוד, במחלוקת אתכם.

איתן כבל: יחד עם זאת – אתם גם יושבי-ראש ועדה.

איתן כבל: אתה יושב-ראש הקואליציה, ואתה יושב-ראש ועדה מכובדת כאן בכנסת, ואתם שניכם מאבני היסוד היום של הכנסת הנוכחית.

איתן כבל: אני מנהל דיון אחרי שנתתי התחייבות לממשלה, ויושב כאן מנכ"ל משרד התקשורת.

איתן כבל: אנחנו יודעים לנהל משאים ומתנים, אבל יש דברים שמבחינת הממשלה הם נושאי ליבה.

איתן כבל: גם אם אינני מסכים אתם- - -

דוד ביטן: גם ירושלים זה נושא ליבה.

אורן אסף חזן: יש לי בלבול, מי יושב איפה.

אורן אסף חזן: תקדים מסוכן.

איתן כבל: אורן, אני לא פוסל את עמדתכם.

איתן כבל: יש החלטת ממשלה.

אורן אסף חזן: היה עליה ויכוח דיונים ארוכים.

איתן כבל: הרי כל התהליך הזה הוא בחטא.

מיקי רוזנטל: אי-אפשר, כי יש מי שרוצה לחסל את התאגיד הזה.

קריאה: אף אחד לא רוצה לחסל.

מיקי רוזנטל: - - -

איתן כבל: עוברים להצבעה.

איתן כבל: מיקי.

קריאות: - - -

דוד ביטן: - - -

דוד אמסלם: - - -

איתן כבל: דודי, כדאי שתקשיב למה שאני רוצה לומר.

איתן כבל: לפני שאני עובר להצבעה על הסעיף, ברשותכם, אני רק רוצה לומר שאם יש למישהו, דוד או דודי, הצעה, או לכל חבר כנסת אחר, הצעה אחרת לנוסח שאעלה כאן בפניכם – יהיה כמובן מוזמן להציע נוסח חלופי.

איתן כבל: הצבעה שמית.

יעקב פרי: אני מבקש שוב להקריא את הסעיף שעליו אתה מבקש להצביע.

איתן כבל: בבקשה, דנה, להקריא אותו שוב.

<דנה נויפלד: תיקון סעיף 5. 1.

<דנה נויפלד: בחוק השידור הציבורי הישראלי, התשע"ד-2014 (להלן - החוק העיקרי), בסעיף 5, אחרי "ישודרו מירושלים" יבוא "לא יאוחר מיום י"ח בסיוון התשע"ח (1 ביוני 2018).

לאה ורון: חבר הכנסת איתן כבל – בעד.

לאה ורון: חבר הכנסת נחמן שי במקום חבר הכנסת יוסי יונה – בעד.

לאה ורון: חבר הכנסת יעקב פרי – בעד.

לאה ורון: חברת הכנסת נורית קורן.

נורית קורן: לא הבנתי- - -

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: אחרי שעות של דיונים בוועדה הקודמת, שקבענו שזה- - -

נורית קורן: אני מצביעה בעד, אבל אני מוסיפה כאן, שאנחנו רוצים שזה יפעל מירושלים.

לאה ורון: חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: יש לנו הסתייגות.

איתן כבל: אתן לך.

לאה ורון: חבר הכנסת רוברט אילטוב – במקום חבר הכנסת חמד עמאר – בעד.

אורן אסף חזן: כמה כספים קואליציוניים קיבלת?

אורן אסף חזן: איפה סתיו שפיר כשצריך אותה?

לאה ורון: חבר הכנסת רועי פולקמן - בעד.

לאה ורון: חבר הכנסת יצחק וקנין – בעד.

לאה ורון: כל חברי הכנסת תמכו בסעיף 1 להצעת החוק.

איתן כבל: הסעיף התקבל.

איתן כבל: דודי, רצית הסתייגות?

איתן כבל: תודה.

דוד אמסלם: זו ההסתייגות שלי.

דוד אמסלם: אתם רוצים – תצביעו.

דוד אמסלם: אתם לא רוצים – תגיד שאתה לא מצביע עליה.

<אתי בנדלר: חבר הכנסת אמסלם, אני מבקשת להפנות את תשומת הלב שהסעיף שלך לא מתיישב עם הסעיף שרוב או כל חברי הוועדה הצביעו עליו עכשיו.

<אתי בנדלר: אלה שני סעיפים שאינם מתיישבים אחד עם השני.

<אתי בנדלר: אי-אפשר גם לתקן את סעיף 5, כפי שהוועדה אישרה עכשיו, וגם- - -

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אני מבקש להצביע על זה, ואחרי זה אתם תעשו התייעצות, מה קורה כשהסעיפים האלה מתנגשים.

אורן אסף חזן: רביזיה על ההצבעה.

דוד אמסלם: אני מעלה הסתייגות.

דוד אמסלם: אחרי זה תעשו את הדיון המשפטי עם ליכט, מה המשמעות.

איתן כבל: בסיום ההצבעה של הקטע הזה נתבקשתי על-ידי אבי ליכט, למסור התייחסות.

איתן כבל: בבקשה.

<אתי בנדלר: אחרי שחוק מתקבל בכנסת, והרשות המבצעת צריכה להפעיל אותו, מי שמוסמך לתת את הפרשנות זה היועץ המשפטי לממשלה ולא היועץ המשפטי לכנסת.

<אתי בנדלר: דעתי בקשר לחוות דעתו של אבי ליכט נאמרה בישיבת מעקב שהיתה כאן.

<אתי בנדלר: אני אמרתי שאני לא רואה את הדברים כמוהו; אני לא חושבת שהפרשנות הזו נכונה, אבל אני לא מוסמכת לפרש חוק אחרי שהתקבל.

דוד ביטן: אחרי שפעלו על-פיה.

איתן כבל: הוא ביקש ממני למסור הודעה בשמו.

אורן אסף חזן: איתן, התחלת לעבוד בדואר ולא סיפרת לנו?

אורן אסף חזן: שירות מסרונים?

איתן כבל: מה אתם רוצים ממני?

איתן כבל: בבקשה.

רועי פולקמן: איתן, הדבר היחיד שעושים זה החלטת הממשלה.

רועי פולקמן: מה אתה רוצה?

קריאות: - - -

דוד ביטן: - - -

אורן אסף חזן: פולקמן, הרשות המחוקקת היא הכנסת.

אורן אסף חזן: אנחנו המחוקקים.

אורן אסף חזן: מי שכח את זה?

רועי פולקמן: תמשכו את החוק.

אורן אסף חזן: אני לא מצליח להבין איך ביקרת כל כך הרבה את הארכת המועד, ועכשיו- - -

רועי פולקמן: זו החלטה של ראש ממשלת ישראל.

רועי פולקמן: אמרנו את זה כל הזמן.

רועי פולקמן: מה קרה?

רועי פולקמן: מי יזם את כל האירוע הזה?

רועי פולקמן: תמשכו את החוק הזה.

רועי פולקמן: תמשכו את החוק.

רועי פולקמן: ששר התקשורת ימשוך את החוק.

דוד אמסלם: אנחנו חברי כנסת.

דוד אמסלם: אני לא בממשלה.

נחמן שי: האלטרנטיבה, שזה לא יהיה- - -

רועי פולקמן: כל ההתחסדות הזאת מיותרת.

נחמן שי: האלטרנטיבה, שזה לא יהיה קביל.

דוד אמסלם: אתה יודע שזה לא נכון.

דוד אמסלם: כמה פעמים הם דחו את זה?

אורן אסף חזן: זו לא המטרה.

אורן אסף חזן: אבל זה תקדים מסוכן.

איתן כבל: די.

איתן כבל: סיימנו.

איתן כבל: נחמן, דודי, דוד.

דוד אמסלם: מה שקראתם בעיתון, זה מה שמטריד אתכם.

דוד אמסלם: לא החוק ולא ירושלים.

דוד אמסלם: - - - עושה פה איזה קומבינה.

מיקי רוזנטל: למה אנחנו יושבים פה אם לא קומבינה של ירושלים?

אורן אסף חזן: אז תפעיל אותו, מיקי.

קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: די.

רועי פולקמן: בית הקלפים לא היו כותבים את התסריט הזה יותר טוב.

קריאות: - - -

אורן אסף חזן: מתעסקים פה בחיים של אנשים.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: הסיפור של ירושלים- - -

אורן אסף חזן: בחוק המקורי דובר על ירושלים.

מיקי רוזנטל: זה עיתון זה?

מיקי רוזנטל: זה שפנפן של ראש הממשלה.

דוד אמסלם: בג"ץ יחליט.

דוד ביטן: - - -

רועי פולקמן: זה 90% סגור.

רועי פולקמן: אני אצביע בעד ההסתייגות.

רועי פולקמן: אני בעד – תמשכו את החוק.

נחמן שי: אני הלכתי לבג"ץ עם העירייה.

נחמן שי: דעתי לא השתנתה.

אורן אסף חזן: אז איך אתה מצביע הפוך?

קריאות: - - -

נחמן שי: אני עכשיו אסביר שאני אוהב את ירושלים?

אורן אסף חזן: לא ביקשתי ממך.

אורן אסף חזן: רק איך אתה מצביע הפוך?

אורן אסף חזן: תסביר לך.

נחמן שי: אסביר לך.

נחמן שי: אני מקבל החלטות בהיגיון.

אורן אסף חזן: איזה היגיון?

קריאות: - - -

אורן אסף חזן: איזה היגיון יש פה?

נחמן שי: קודם כל, הדמות המקצועית המרכזית.

נחמן שי: אמרתי לך שגם אני עשיתי דבר כזה לפני 15 שנה.

נחמן שי: אני שומע אותו שוב ושוב מסביר לי שהוא לא יכול.

נחמן שי: זה דבר ראשון.

אורן אסף חזן: אני שמעתי פה שוב ושוב פתרונות.

נחמן שי: דבר שני, ההרגשה שלנו, של קבוצה פה – שאם לא נאשר את זה, לא יהיה בכלל.

דוד אמסלם: למה אתה חושב ככה?

דוד אמסלם: זו הטעות שלך.

נחמן שי: זו לא טעות.

נחמן שי: יש פה כוונה נסתרת.

נחמן שי: לא רצינו את זה בכלל, אבל אם- - -

אורן אסף חזן: ליצן בבוקר, חושב שהם מצחיקים- - -

קריאות: - - -

אורן אסף חזן: אני מגן על חבריי חברי הכנסת.

אורן אסף חזן: ההוא קורא לו בריון, ההוא צועק לו.

אורן אסף חזן: מה זה הדבר הזה?

איתן כבל: אתה מפריע לי עכשיו.

אורן אסף חזן: שב בשקט ואל תפריע.

איתן כבל: עמית, עוד מילה אחת - אתה בחוץ.

איתן כבל: אתה קמת.

אורן אסף חזן: צעקת משפטים.

נחמן שי: אנחנו רוצים בהתחלת השידורים.

נחמן שי: יצאנו לדרך.

נחמן שי: תבין - אי-אפשר לחזור.

נחמן שי: הייתי רוצה לשמר את רשות השידור במתכונת הזו.

נחמן שי: הייתי רוצה רפורמה.

נחמן שי: רצינו.

נחמן שי: זה לא הולך יותר.

נחמן שי: הם עברו את הנקודה של אל-חזור.

נחמן שי: אבל מה אני פוחד - שלא נחזור לנמל, אבל גם לא- - -

אורן אסף חזן: יש מנכ"ל תאגיד.

אורן אסף חזן: הוא נראה לי בחור מקסים.

אורן אסף חזן: נראה לי שהוא יעשה את עבודתו.

נחמן שי: תן לי לדבר כבר.

נחמן שי: גם אני יודע לצעוק.

נחמן שי: זה עולה לי בדמים יקרים לתמוך בהחלטה הזאת, כי היא דוחה בשנה וחצי את השידור מירושלים, אבל אני רוצה בתאגיד הזה, כי אני חושב שהוא התקווה האחרונה והיחידה לשידור ציבורי במדינת ישראל.

אורן אסף חזן: אתה פוגע בהרבה אנשים שיושבים כאן.

נחמן שי: אני אשמור עליהם.

נחמן שי: לא ניתן לפגוע.

אורן אסף חזן: הם גם עשו עבודה טובה.

אורן אסף חזן: אל תפגע בהם.

אורן אסף חזן: אתם פה לקחתם את אחרוני האנשים, והפכת אותם למודל השחיתות.

אורן אסף חזן: הבלגאן היה למעלה, בראש.

מיקי רוזנטל: אתה יודע טוב מאוד מה קורה.

אורן אסף חזן: אתה לא מבין את השיטה – מדברים בסיסמאות, מקבלים כותרת, ופוגעים בציבור.

איתן כבל: חברים יקרים, נתתי לכם, איך אומרים, לשפוך.

איתן כבל: אבל אני מודיע כך: אני עושה הפסקה נוספת של חמש דקות.

איתן כבל: בהפסקה זאת אני ארצה רק חברי כנסת.

איתן כבל: אף אחד אחר לא.

איתן כבל: רק חברי כנסת בהתייעצות הזאת.

איתן כבל: אבל אני מודיע – אם זה הופך להיות שיח של צעקות – אני עובר לדיון, ומרגע זה אני עבור רק הקראה והצבעה.

איתן כבל: פשוט מאוד.

איתן כבל: אני לא מתכוון לתת לשגעת כזאת להימשך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ניפגש עוד חמש דקות.

איתן כבל: חברים, אני מחדש את הדיון.

איתן כבל: מועצת החכמים של הוועדה התכנסה, וגם הוצאנו מתחת ידינו החלטה שהיא בעיניי, נכונה וטובה עושה שכל בתוך כל התהליך הזה.

איתן כבל: אני חוזר ואומר – מנקודת המבט שלי, ואני חושב שזה רוב חברי הוועדה, אם לא כולם – רוצים שהתאגיד ייצא אל הדרך.

איתן כבל: ידעתי שתהיה מחלוקת, וגם היא קשה לי, אני מודה.

איתן כבל: אני לא מתכחש לכך שגם אני סבור, שירושלים היא על ראש שמחתנו – לא בלשון המליצה, אבל כפי שאמרתי לכם, אני סבור שיש כללי משחק, וכשאתה לוחץ יד עם מערכת, גם עם ראש ממשלה, שאיני מסכים עם עמדותיו, אבל יש כללי משחק.

איתן כבל: אם לא, אתה בתוך כאוס מוחלט.

אורן אסף חזן: כולנו.

אורן אסף חזן: יש מספיק מקום.

איתן כבל: כל חברי הכנסת שכאן מגישים רביזיה, כולל אותי כיושב-ראש.

איתן כבל: הרביזיה תידון מחר בבוקר.

איתן כבל: דוד, אמרתם לי שתתמכו בי בכל התהליכים הנוספים של החוק.

דוד ביטן: אמת.

איתן כבל: לכן נבהיר את הדברים האלה.

איתן כבל: זה סעיף שלא סתם רציתי להתחיל בו – כי הוא הסעיף הכי קשה, וגם לתת לו את המענים.

איתן כבל: לכן הרביזיה תידון מחר בבוקר.

איתן כבל: בינתיים יבואו נציגי הממשלה, ראש העיר, חברי הכנסת, כל אחד ממקומו הוא, לנסות להביא לאיזושהי הסכמה אל מול התאגיד - שגם הוא יצטרך להיות חלק מהעניין, ויגידו מה הוא יכול ומה הוא לא יכול, ואולי פעם אחת תתקבל החלטה על-פי אמות מידה מקצועיות.

איתן כבל: אולי זה גם יקרה בממשלה הזאת, כיוון שסוף-סוף נדע מה באמת הסיפור.

איתן כבל: עד רגע זה, בכל הכבוד, אני מודה – עדיין אדוני המנכ"ל- - -

<שלמה פילבר: נורא פשוט.

<שלמה פילבר: ראש הממשלה אמר את זה בפתח הממשלה.

<שלמה פילבר: זה שרוצים לא להאמין, זה לא להאמין.

<שלמה פילבר: אנחנו אמרנו את הדברים ברור, שחור על גבי לבן.

ניר ברקת: - - -

איתן כבל: אתה חלק מהליכוד – אל תפריע לדברי ראש הממשלה.

ניר ברקת: אני רק מזכיר לו.

איתן כבל: הוא נזכר.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר למומו יפה, שקיבלת אומץ עכשיו אחרי שקיבלנו את ההחלטה, להודיע את ההודעה הזאת.

איתן כבל: אחרי שאני מסדר את כל העניינים.

איתן כבל: לא חשוב.

<שלמה פילבר: אין לי בעיה.

<שלמה פילבר: אתה יודע שאני לא פוחד בדרך כלל לדבר.

איתן כבל: אנחנו מתקדמים.

איתן כבל: גברתי היועצת.

<אתי בנדלר: רק הערה אחת.

<אתי בנדלר: בסעיף 5 להצעת החוק הוצע להוסיף סעיף קטן (ב), שרשות השידור תפנה את מתחם רוממה בירושלים עד יום ד' באייר התשע"ז 30 באפריל 2017.

<אתי בנדלר: לדעתי, שני הסעיפים כרוכים אחד בשני.

<אתי בנדלר: לכן אחד משניים – או שכשנגיע לסעיף הזה תודיע שהצבעה עליו תהיה מחר, או- - -

איתן כבל: אני לא רוצה להתחיל את כל הסאגה הזאת.

איתן כבל: את הסעיף הזה נצביע מחר, כדי שכבר – או יהיה סיכום מחר בבוקר, או לא יהיה סיכום.

דוד ביטן: תלכו אתי – הכול יהיה בסדר.

מיקי רוזנטל: אני כבר מגיש רביזיה על כל החוק, כי אני לא בטוח שיהיה בסדר.

קריאות: - - -

<אתי בנדלר: אי-אפשר לבקש רביזיה כשעוד לא היתה הצבעה.

איתן כבל: דוד, בבקשה.

איתן כבל: אני כבר לא יכול.

איתן כבל: אני בירידת שמיעה.

איתן כבל: אנחנו ממשיכים.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: דנה.

איתן כבל: תודה.

<חגית ברוק: תיקון סעיף 80.

<חגית ברוק: בסעיף 80 לחוק העיקרי- (1) בסעיף קטן (א), בהגדרה "הסכום הכולל", במקום פסקאות (1) ו-(2) יבוא: (1) בשנת 2017 - 555 מיליון שקלים חדשים; (2) בשנת 2018- 626.6 מיליון שקלים חדשים; (3) משנת 2019 ואילך- 650 מיליון שקלים חדשים.

<חגית ברוק: (2) בסעיף קטן (ה), במקום "ביום כ"ו בטבת התשע"ו (1 בינואר 2016)" יבוא "ביום ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017)".

<חגית ברוק: הסעיף הזה מתאים את סכומי התקציב של התאגיד בהתאם לדחיית יום התחילה.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני חושב שגם את הסעיף הזה צריך לדחות, כי אם אנחנו משנים את התנאים של הסעיפים הקודמים, גם התקציבים.

רוברט אילטוב: הרי יהיו עלויות.

איתן כבל: חברי חבר הכנסת אילטוב, אנחנו נצביע.

איתן כבל: אם מחר בבוקר נגיע למסקנות שההחלטות שלנו גורמות או סותרות או גורמות לשינוי כזה או אחר, נשנה במקום.

איתן כבל: הערה במקומה.

רוברט אילטוב: נעשה עבודה כפולה.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: כיוון שאתה ואני רואים את הדברים, פחות או יותר, באותה עין, תן לנו קודם כל להעביר את זה.

אורן אסף חזן: מה הבעיה לדחות את ההצבעה למחר?

דוד ביטן: סיכמנו עם היו"ר.

<אתי בנדלר: חבר הכנסת אילטוב, אני מציע שכל סעיף שאתה חושב שאולי לא יתאים להחלטות העקרוניות, בסיום ההצבעה תבקש רביזיה, ואז, ככל שתרצה לעמוד על הבקשה לרביזיה, תידון מחר.

<אתי בנדלר: אם לא, תבקש לחזור בך מהבקשה.

דוד אמסלם: אגב, אנחנו יכולים לבקש רביזיה על כל החוק, ואין שום בעיה.

<אתי בנדלר: לא מבקשים רביזיה לפני שהיו הצבעות.

<שלמה פילבר: אדוני היושב-ראש, מידע לחבר הכנסת אילטוב – הסעיפים האלה מדברים על התקציב השוטף.

<שלמה פילבר: מה שאנחנו מדברים על מיקום התאגיד, זה שייך לסעיפים אחרים של תקציב ההקמה.

<שלמה פילבר: אם יהיה צורך בשינויים בעקבות שינויים בלוקיישנים, זה שייך לתקציב ההקמה.

<שלמה פילבר: זה לא נוגע לסעיפים האלה.

רוברט אילטוב: זה גם כוח אדם, כי אני הבנתי ממה שנאמר, שאם זה יישאר ברוממה, זה תוספת כוח אדם.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: חברים, כבר קיבלנו, כבר סיכמנו.

מיקי רוזנטל: מי שירצה, יגיש רביזיה.

איתן כבל: נא להסביר את הסכומים, ואנחנו עוברים להצבעה.

איתן כבל: מה המשמעויות?

דוד ביטן: פעם אתם בעד זה, פעם אתם בעד זה.

דוד ביטן: אתם כבר לא יודע מה אתם רוצים.

מיקי רוזנטל: מי שהחליט להתהפך זה ראש הממשלה והממשלה.

מיקי רוזנטל: אל תעביר עלינו את האחריות.

מיקי רוזנטל: חצופים.

דוד אמסלם: - - -

אורן אסף חזן: - - -

קריאות: - - -

איתן כבל: אני קורא אתכם לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: - - -

אורן אסף חזן: - - -

איתן כבל: אני קורא אתכם לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: - - -

אורן אסף חזן: - - -

איתן כבל: אני קורא אתכם לסדר פעם שנייה ורבע.

איתן כבל: חברים, אנחנו צריכים לפנות את האולם עוד עשר דקות, ועוברים לאולם השני.

איתן כבל: בבקשה, קודם כל הסבר על הסעיף.

<שירה גרינברג: בעצם התקציב מתוקן בהתאם לדחייה ביום התחילה, ועל כן יש שינויים בתקציב עצמו.

<שירה גרינברג: כפי שהצגתי, התקציב עצמו, החוק המקורי דיבר על תקציב שהוא בהתאם כמובן לאגרות הרדיו ואגרות הרכב ותקציב ההקמה וכו'.

<שירה גרינברג: כל מה שמבוצע כאן זה התאמה של אותן אגרות רכב ואגרות רדיו למועדים שהחוק החדש מדבר עליהם, בהתאם למועדים - אם זה בינואר ואם זה 30 באפריל.

יעקב פרי: אבל נאמר פה שאם נשנה את סעיף 1, וישדרו למשל מרוממה, אומר חבר הכנסת אילטוב, שאולי יש לזה משמעויות גם בכוח אדם, גם בשינוי של עלויות הקמה.

יעקב פרי: השאלה היא, כי אמר מנכ"ל משרד התקשורת, אם שמעתי היטב, שמה שמדובר פה זה רק העלויות השוטפות, התקציב השוטף.

יעקב פרי: עניין ההקמה הוא תקציב נפרד, או בנוסף.

יעקב פרי: אם אנחנו מצביעים עכשיו, זה התקציב שצריך לתפעול השוטף?

<שירה גרינברג: זה התקציב השוטף.

<שירה גרינברג: התקציב שמדבר עליו חבר הכנסת אילטוב הוא תקציב התאגיד, כי הוא טוען שבעקבות שהייה ברוממה צריך שיהיה עוד כוח אדם וכו'.

<שירה גרינברג: אנחנו נצטרך לשבת.

<שירה גרינברג: ברגע שתתקבל החלטה בהתאם, נצטרך להבין את המשמעויות התקציביות של הדבר הזה.

<שירה גרינברג: ככל שיהיה צורך, כמובן נצביע על כך בפניכם, ונשנה.

<שירה גרינברג: כרגע, למיטב הבנתנו, כרגע זה לא יצריך שינויים בחקיקה זו, אלא יש תקציבי הקמה, שהם כרגע לא נמצאים כאן, והם נמצאים בתוך חוק התקציב, שמגיע לאישור הממשלה והכנסת במסגרת חוק התקציב לשנים 18-17.

<שירה גרינברג: החוק הזה קובע את התקציב הרלוונטי לעניין הזה.

<שירה גרינברג: מעבר לזה, יש תקציבי הקמה, ודברים שהם מתוקצבים בחוק התקציב.

<שירה גרינברג: ככל שאנחנו נראה שיעלה צורך, נגיד לכם את הדברים מחר, ונתקן, אם יהיה צורך.

איתן כבל: תודה.

נחמן שי: אני מבין שיש שני תקציבים – תקציב הפעילות של הרשות הקיימת ותקציב ההקמה.

נחמן שי: אני רוצה להבין – יש לנו ויהיו לנו בעיות אישיות קשות של עובדים, וזה יכול להיות כרוך בעלויות.

נחמן שי: מאין יימצא הכסף?

נחמן שי: האם אפשר יהיה להגדיל את הסכומים שעוברים לעובדים שמפטרים אותם בנסיבות כאלה ואחרות?

דוד אמסלם: יש לי שאלה נוספת - ממתי תקציב שוטף נמצא בחוק?

<שירה גרינברג: החקיקה המקורית היתה כזו שהתקציב נמצא בחוק.

<שירה גרינברג: על כן מתבצעים התיקונים הרלוונטיים, כי החוק הקודם אינו משקף נכונה- - -

דוד אמסלם: יכול להיות שאז עשו טעות, וגוררים אותה.

דוד אמסלם: אני שואל בהיגיון, אם יוצרים מערכת כזאת, ואתה רוצה להתקדם, ויהיו בה הרבה שינויים, אז נשנה את החוק, אם חסרים עשרה שקלים?

<שירה גרינברג: יש חוקים ויש עוד דוגמאות כאלה – חוקים המציינים תקציבים ספציפיים, ויש עוד דוגמאות לחוקים כאלה.

<שירה גרינברג: הרציונל היה- - -

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: בהמשך לדברים שדודי אמסלם אמר, בהמשך לדברים שנחמן אמר וחברי הכנסת הנוספים, ודברים שאני מוסיף, סעיף העובדים הוא סעיף אחר.

קריאה: כספי הפרישה מתקבלים בכלל מהכנסות שמתקבלות משרונה.

קריאה: לא קשור.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני רוצה לחדד.

איתן כבל: אני בדיוק סביב העניין שהעלית, נחמן, אם כבר העלית את זה עכשיו, ובעניין העובדים, אסף, ואני אומר לך שירה – אנחנו נרצה לצאת מכאן, כשאנחנו יודעים שהעובדים, סיפור התקצוב שלהם וכל העניין הזה נמצא על אדני ברזל.

איתן כבל: נשתכנע שאכן זה כך, ואם יידרש סכום נוסף כדי לסיים את הדברים בצורה מכובדת, אני יודע שתהיה גמישות בעניין.

נחמן שי: שאנחנו לא נועלים את עצמנו עכשיו.

דוד אמסלם: איתן, אני מציע שאתה ועוד- - -

איתן כבל: אני מטפל בזה באופן אישי.

דוד אמסלם: עזבו את הכסף.

דוד אמסלם: בואו גם על התנאים.

איתן כבל: דודי, הכוונה שלי, להקים צוות שאנחנו נלווה את הסיפור עם העובדים.

נחמן שי: זה לא נועל את הנושא של העובדים.

איתן כבל: לגמרי.

<שירה גרינברג: רק אציין, כי נשאלה שאלה, וחשוב לי גם להתייחס לפן המקצועי, כדי ליידע את הוועדה.

<שירה גרינברג: לגבי הנושא של פרישות עובדים, יש הסכם עם יו"ר ההסתדרות, שנועד בדיוק לדאוג לנושא הזה של פרישות העובדים, ולוודא שאכן הסכומים שם אכן הם ייצאו בכבוד, באופן מספק וכו'.

<שירה גרינברג: הדבר הזה מניח את דעתו של יו"ר ההסתדרות, שהוא הארגון היציג, הכספים הללו, בגין פרישת העובדים, שחלק מהעובדים כבר פרשו וקיבלו, וחלק יפרשו ויקבלו, זה תקצוב.

<שירה גרינברג: הוא אמור להגיע מפינוי שרונה, ולכן יש גם נושא פינוי שרונה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה את הסעיף הזה.

לאה ורון: חבר הכנסת מיקי רוזנטל מצביע במקום חברת הכנסת- - -

איתן כבל: מי בעד – ירים את ידו.

איתן כבל: הצבעה בעד – פה אחד הסעיף אושר.

איתן כבל: הסעיף אושר.

איתן כבל: אני רוצה לומר כמה דברים בשמו של אבי ליכט.

רוברט אילטוב: רביזיה.

איתן כבל: תודה.

דוד ביטן: איך פתאום שינה את חוות הדעת.

איתן כבל: אדוני יושב-ראש הקואליציה, זה גם מופנה אליך.

איתן כבל: אני מנסה להיות הכי מדויק, ואני מקווה שאני לא טועה בדברים שהוא ביקש ממני.

איתן כבל: הוא גם ככה כעס עליי, ואומר לך על מה, ובצדק, אני מודה.

איתן כבל: הוא הודיע שהוא לא חזר בו מחוות הדעת, שאני אישית לא אוהב אותה.

איתן כבל: אמרתי את זה גם בזמן אמת.

איתן כבל: גם הסתייגה ממנה היועצת המשפטית בזמן אמת.

איתן כבל: יחד עם זאת, הוא אומר את הדבר הבא: מהרגע שהחוק הזה יתקבל, אין צורך יותר בחוות הדעת שלו.

דוד אמסלם: הוא עשה את כל המהומה.

איתן כבל: דודי אמסלם, זה עניין אחר.

איתן כבל: תן לי להסביר את הדברים, לפחות ביושרה הבסיסית.

איתן כבל: אומר אבי ליכט: לא חזרתי בי מחוות הדעת המקורית.

איתן כבל: חוות הדעת המקורית, לשיטתו, מתייתרת מהרגע שהחוק ייכנס לתוקף – אחת.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מרחב הזמן נעלם?

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

איתן כבל: דוד אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים, ואתה חבר שלי, ואני אומר את זה לנו.

איתן כבל: דודי, אני מצר שלא יצאתי חוצץ, להגן על המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

איתן כבל: הוא לא כאן, וזה לא הוגן, שהוא הרי לא יכול להגן על עצמו.

דוד אמסלם: למה הוא לא בא?

איתן כבל: הוא לא הוזמן.

איתן כבל: הוזמן?

איתן כבל: סליחה.

לאה ורון: הוזמנו משרד המשפטים.

קריאה: אני הנציגה שלו.

דוד אמסלם: אני עשיתי אצלי דיון בוועדה.

דוד אמסלם: הוא גם לא בא, כי הוא לא יכול להסביר את זה.

איתן כבל: למרות זאת אני אומר לך, דודי, ואתה כיושב-ראש ועדה – אני לא נהגתי כשורה.

איתן כבל: אני מודה, ולוקח את עזה על עצמי, שלא עצרתי אותך ואת החברים הנוספים, שאמרו את הדברים כלפיו.

דוד אמסלם: מה אמרנו?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: אסור לנו להגיד?

דוד אמסלם: אני מבין שאנחנו עובדים אצלו.

איתן כבל: ההתייחסות האישית.

דוד אמסלם: עכשיו יש לי בעיה אתך.

דוד אמסלם: בגללך הגענו למצבים האלה.

איתן כבל: לא בגללי.

איתן כבל: בינתיים מי שעושה את המלחמות הכי גדולות מול הפקידות זה אני.

איתן כבל: הוא לא כאן.