ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 252, 2016-08-01 10:30

דוד אמסלם: רבותי, בוקר טוב.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק המשטרה (תיקון מס' 9), התשע"ו-2015, (מ/995), הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

דוד אמסלם: איך אתה רוצה שנתקדם?

<עידו בן יצחק: המשרד או המשטרה יציגו את ההצעה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<איילת לוי: התיקון שאנחנו מביאים כאן הוא תיקון לסעיף 102 לחוק המשטרה, חוק המשטרה (דין משמעתי – בירור קבילות שוטרים והוראות שונות), התשס"ו-2006.

<איילת לוי: סעיף 102 לחוק, עניינו הקצאת שוטרים בתשלום לרגל אירוע או פעולה.

<איילת לוי: הוא קובע כי אם אדם ביקש לרגל אירוע או פעולה כי המשטרה תקצה שוטרים לשם שמירה על הסדר הציבורי ושלום הציבור באירוע או פעולה - - -

דוד אמסלם: מה זה אירוע ופעולה?

<איילת לוי: אירוע זה אירוע ספציפי, כמו - - -

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אירוע תרבות, אירוע ספורט.

דוד אמסלם: באמת מעניין אותי.

דוד אמסלם: מתי אתם מבקשים כסף ומתי לא?

דוד אמסלם: במצעד הגאווה ביקשתם כסף?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: לא.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: כי יש חריג.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: בנוהל אירועים של חופש ביטוי לא מבקשים.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אירועים של חופש ביטוי, אירוע ממלכתי - - -

דוד אמסלם: בהפגנות אתם לא מבקשים?

<יואל הדר: לא.

דוד אמסלם: צעדות אתם לא מבקשים?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: לא.

דוד אמסלם: איפה אתם מבקשים?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אנחנו מבקשים בעבודות בדרך, סגירת כביש, ליווי מטען, אירועי תרבות, בידור, ספורט, יריד.

דוד אמסלם: אירועי תרבות, תדגיש לי מה באירועי תרבות אתם מבקשים.

דוד אמסלם: במתחמים סגורים?

דוד אמסלם: במתחמים פתוחים?

דוד אמסלם: איך זה עובד?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: כשיש לדוגמה פסטיבל האוכל בתל-אביב, סוג של תרבות קולינרית, הוא נמשך שלושה ימים, מצריך מהמשטרה התעסקות מיוחדת, הוא מקרין על הפריפריה הקרובה ולכן האירוע הזה, יידרשו אליו שוטרים בתשלום לטובת שמירת הסדר הציבורי.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: זו דוגמה אחת.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אירועי ספורט, הופעת אמן.

דוד אמסלם: למה המשטרה צריכה לגבות כסף עבור זה לדעתכם?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: האמת, זה משהו שהוא מקובל גם במדינות אחרות.

דוד אמסלם: עזוב מקובל.

דוד אמסלם: בוא נחשוב אנחנו.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: ההסבר בכל העולם הוא שהחברה מתקצבת משטרה בגודל מסוים לפי הפעילות הרגילה שמייצרת החברה.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: כשיש אירוע חריג שהוא אירוע שהוא חורג מממדי הפעילות הרגילה בחברה, אז המחוקק מאפשר לגבות תשלום בגין השירותים הנוספים שהחברה אמורה להקצות לאירוע.

דוד אמסלם: זה הבנתי.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זאת הסיבה שיש את הסעיפים האלה.

דוד אמסלם: זה נשמע לך סביר?

<יואל הדר: מאוד.

<יואל הדר: למה לא?

דוד אמסלם: אני שואל.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: כן.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זה עניין של הקצאת משאבים בחברה.

דוד אמסלם: אם למשל יש אירוע ביהודה ושומרון, והצבא בא ומאבטח, משלמים לו?

אכרם חסון: לא.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: כי הצבא מתוקצב לאירועים שלו.

דוד אמסלם: ואם הייתי מספר לך שהצבא מבקש כסף, זה היה נשמע לך מוזר?

<יואל הדר: איזה אירוע?

<יואל הדר: איזה אירוע יש?

דוד אמסלם: נגיד יש היום אירוע ריקוד הדגלים בחברון, או למשל אירוע תרבותי בחברון, שזה דורש את ההיערכות גם של צה"ל, האם צה"ל מבקש כסף עבור זה לדעתך?

<יואל הדר: לא חושב שזה בחוק.

<יואל הדר: בחוק אין את האפשרות הזאת.

דוד אמסלם: יואל, אני עוד לא בחוק.

דוד אמסלם: אנחנו פה דנים על החוק.

<יואל הדר: אז במהות - - -

דוד אמסלם: אני בא ברמת המהות.

דוד אמסלם: אם משטרת ישראל צריכה לדאוג לאבטחה של תושבי המדינה והיא צריכה לתת את התשובות, המדינה צריכה לאפשר, לתת להם את הכלים לאבטח.

<יואל הדר: אבל לא כל אחד שרוצה לעשות מסיבה, אז המדינה צריכה לאבטח את זה או לשמור על זה על חשבונה.

<יואל הדר: הציבור, יש לו משאב מסוים, משלם בשביל זה.

<יואל הדר: אתה ואני משלמים מסים בשביל דבר מסוים, אז חופש הביטוי, זה בהחלט אינטרס של המדינה להגן על חופש הביטוי.

<יואל הדר: אבל זה שכל אחד רוצה לעשות אירוע ספורטיבי או אירוע קולינרי כזה או אחר, אנחנו הציבור לא צריכים לשלם את זה מכיסנו, ומישהו צריך לממן את זה.

דוד אמסלם: מתי התחיל הנוהל הזה?

<יואל הדר: זה חוק.

דוד אמסלם: מתי התחיל החוק הזה?

דוד אמסלם: כשאני הייתי ילד לא היו דברים כאלה.

<יואל הדר: לא, זה היה אחרי שאתה היית ילד.

דוד אמסלם: המשטרה הייתה מאבטחת והכול היה בסדר.

דוד אמסלם: לא ביקשו כסף.

<יואל הדר: לא בהכרח.

מיקי לוי: תלוי מה.

<יואל הדר: הנה, יש לנו מישהו הרבה יותר ותיק במשטרה.

דוד אמסלם: לא, אני שואל מתי החוק.

דוד אמסלם: ממתי החוק?

<איילת לוי: מ-2006.

<עידו בן יצחק: 2006 זה ההסדר החדש.

<עידו בן יצחק: היה חוק בפקודת המשטרה המנדטורית, אני לא יודע ממתי הוא התחיל.

דוד אמסלם: מתי בעצם התחיל המושג שוטר בשכר?

דוד אמסלם: בערך.

דוד אמסלם: כשאתה התגייסת היה שוטר בשכר?

מיקי לוי: ב-82' היו שוטרים בשכר.

מיקי לוי: היה לביטוח לאומי והיה לכל הדברים שהיום גם כן נותנים אותם.

מיקי לוי: הדבר היחידי שהשתנה זה להוציא אותם ממגרשי הכדורגל.

דוד אמסלם: זה היה בשכר או בלי שכר?

מיקי לוי: לא, זה היה בשכר.

<איילת לוי: ב-2008.

<עידו בן יצחק: אני יכול להגיד בוודאות שב-1972 זה היה.

<עידו בן יצחק: אני לא יודע אם קודם.

<יואל הדר: השאלה שלך היא קשה.

דוד אמסלם: שאלה קשה.

דוד אמסלם: זה בעצם מתוחם לאירועי ספורט ותרבות?

<יואל הדר: לדברים שהם לא מיינסטרים של המדינה.

<יואל הדר: כמו שאמרו, גם ליווי בכביש למשל בלילה - - -

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: מי קובע כמה שוטרים צריך?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: יש לנו טבלה, יש לנו מפתח, לפי זה קובעים.

<יואל הדר: יש אפשרות של ערר גם.

<יואל הדר: יש גם מנגנון של ערר.

מיקי לוי: זה התחיל לדעתי ב-69', אחרי מלחמת ששת הימים, כשביטוח לאומי, העירייה, לא הצליחו לעבור לצד השני.

דוד אמסלם: מי קובע את התשומות?

דוד אמסלם: המשטרה?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: המשטרה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתם גם - - -

<יואל הדר: אבל יש שיג ושיח, זה לא עובד בצורה כזאת - המשטרה אומרת 1,000 שוטרים, מתחיל שיג ושיח ויש ועדת ערר.

דוד אמסלם: אתה מכיר את השיג ושיח הזה?

<יואל הדר: אני מכיר.

<יואל הדר: אני שמעתי עליו, כן.

דוד אמסלם: יש לכם פרמטרים?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: יש לנו טבלה.

דוד אמסלם: איך זה עובד?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: לפי רמת האיום באירוע.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: לפי מיקום האירוע, לפי רמת האיום על האירוע.

דוד אמסלם: זאת אומרת, זה משהו פלואידי.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: לא, לא פלואידי.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אנחנו עושים את הערכת המצב שלנו.

דוד אמסלם: הוא אומר שיש טבלה.

דוד אמסלם: בטבלה אין רמת אירוע.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: לא.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: זה מחולק לארבע רמות איום: אירוע רגיל, אירוע עם התנגדות, אירוע עם פוטנציאל.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: יש פשוט טבלה גם בנוהל, שהיא מדברת בעיקר על אירועי ספורט.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: לאחרונה אנחנו נכנסים גם לאירועים המוניים בהנחיה של השר לביטחון פנים, ולליוויים לצורך העניין או לאירועים שהם חריגים, אז בהתאם לאירוע המשטרה קובעת את רמת השיטור, כן, מפני שאין מישהו אחר שיכול לקבוע.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: למה לדעתך לא צריך להיות מישהו חיצוני שקובע?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: כמו מה?

דוד אמסלם: ממה נפשך.

דוד אמסלם: אם אתה קובע אז אתה לא יכול בעצם, אתה גם קובע וגם מספק את השירות.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: נכון, אבל לצורך העניין קיים מנגנון ערעור.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: זה לא משהו שהוא חד-משמעי.

דוד אמסלם: מבחינת המשטרה, אתה יודע, אם אני הייתי קצין, מה אכפת לי – חינם, תביא שניים.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: ממש לא.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אני חייב להגיד לך שהשוטרים היום מעדיפים שלא לעבוד בשכר.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: למרות מה שעולה כאן מהוועדה, זה לא משאת הנפש שלנו להעסיק שוטרים בשכר.

דוד אמסלם: קודם כול, זה לא מדויק.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: זה מדויק לחלוטין.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אני אומר לך מתוך - - -

דוד אמסלם: אני אומר לך מה אני יודע, אבל שים בצד.

דוד אמסלם: תלוי איזה אירוע ומתי.

דוד אמסלם: לפעמים הם מתלוננים על הכדורגל למה לא הזמינו אותם.

מיקי לוי: כדורגל זה היה תמיד.

דוד אמסלם: לא רק כדורגל, אבל נשים בצד.

דוד אמסלם: יש אירועים כן, יש אירועים לא.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת.

דוד אמסלם: קצין המשטרה אחראי בסך הכול על כל הסדר.

דוד אמסלם: הרי בסוף, עם שכר, בלי שכר, המשטרה אחראית על כל מה שקורה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: נכון.

דוד אמסלם: אם אני אחראי, אז למה לי לא לשים את מספר השוטרים המקסימלי, מה אכפת לי.

דוד אמסלם: הרי אם יש לי 20, אני אגיד, תביאו 50.

דוד אמסלם: עם 50 בוודאי יש יותר אבטחה.

דוד אמסלם: יש אירועים בעיר שהתבטלו בגלל דרישות המשטרה, אני אומר לך, באבטחה.

דוד אמסלם: הדרישה של האבטחה עלתה יותר מהאירוע.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: יכול להיות, אני לא אומר שלא, אבל בסופו של דבר הדמות שלה יש את הניסיון ואת היכולת לנתח אירוע ולהשיג את המשאבים הנדרשים על מנת לעמוד במשימה ולאבטח את הקהל ושהאירוע יעבור בשלום, זה קצין המשטרה.

מיקי לוי: יש לו אחריות, בוא נדבר על בריכת הסולטן.

דוד אמסלם: אתה מבין מה אני מתכוון.

מיקי לוי: אני מבין אבל אם אני לוקח את בריכת הסולטן, ויש שם את שלמה ארצי, שמרוויחים שם הרבה כסף, אז המשטרה צריכה לתת גם את האבטחה.

מיקי לוי: זאת אומרת, מי שנותן את האבטחה ואת כל השירותים הוא גם לוקח אחריות, כך שמישהו חיצוני שיקבע את זה, שייקח הוא אחריות.

דוד אמסלם: לא, זה בסדר.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה כזאת.

מיקי לוי: לא תמיד זה פיקס, אין ויכוח.

דוד אמסלם: לא, לא פיקס.

מיקי לוי: אבל אם תשאל מפקד מחוז, הוא לא רוצה להתעסק עם זה.

דוד אמסלם: ברור לי.

דוד אמסלם: מפקד המחוז לא רוצה בכלל להתעסק עם אירועים.

דוד אמסלם: הכי טוב לו – איך פעם אמרתי, זה כמו ראש עיר.

דוד אמסלם: לדוגמה, ארנונה.

דוד אמסלם: בכלל, תושב זה דבר גירעוני בארנונה, אז ראשי עיר לא רוצים תושבים, הם רוצים מסחר, מפעלים.

דוד אמסלם: הייתי בסיור.

דוד אמסלם: יש מועצה אזורית שהיא מועצה תעשייתית, אין בה תושבים.

דוד אמסלם: ראש המועצה מאושר, חבל על הזמן.

דוד אמסלם: יש לו קופה מאוד גדולה, אין לו תושבים, חבל על הזמן איך הוא מרוצה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול, גם המשטרה באופן בסיסי, אם לא יהיו אירועים – מצוין, יותר טוב.

דוד אמסלם: כל אירוע זה פקודה, זה כאב ראש, רוצים לעבור את האירוע.

דוד אמסלם: זה ברור לי.

מיקי לוי: יש גם אירועים קטנים שהטבלה שלו היא בסדר.

מיקי לוי: למשל, גובה בביטוח לאומי או ארנונה שהולך לעיר העתיקה, מספיק לו שניים-שלושה שוטרים, אני אומר לך מניסיון.

מיקי לוי: אבל על אירוע בבריכת הסולטן צריך המון.

מיקי לוי: היום שביטלו את נוכחות השוטרים במגרשי הכדורגל בחייהם של מפקדי המחוזות היה יום שמח, חד-משמעית.

מיקי לוי: זה צרות, אתה תמיד רוצה שהשוטרים יסתכלו לקהל ולא על הכדורגל, והם מסתכלים הפוך.

מיקי לוי: אני מכיר את זה.

אכרם חסון: אני רוצה להתייחס, ברשותך.

אכרם חסון: אני מכיר את הנושא הזה מקרוב, גם התעסקתי בזה.

אכרם חסון: לפי דעתי, אין הרבה משטרות בעולם שמשלמים כסף ושכר לשוטרים כי בסופו של דבר זה בונוס.

אכרם חסון: השוטר, אולי לזכותו, הוא יכול היה להיות בבית אז בא לעשות כמה שעות ולקבל כסף, להוסיף עוד קצת על המשכורת.

דוד אמסלם: ברשותך, אני רק רוצה להפריע לך, שאלה ואני אחזור אליך.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה פשוטה: לו יצויר שפקיד עירוני היה עובד בשכר אחר הצהרים, מה הייתם אומרים על זה?

דוד אמסלם: יש מצב שהוא היה מסתובב חופשי או הייתם שמים אותו בקישלה?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אם החוק מאפשר לו - - -

דוד אמסלם: אני עוד לא בחוק.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זה משהו מקובל בהרבה מדינות בעולם, זה לא המצאה שלנו.

דוד אמסלם: אני לא עוסק בחוק.

דוד אמסלם: עכשיו אתה מדבר עם החוק.

דוד אמסלם: החוק זה שאלה טכנית.

דוד אמסלם: אנחנו מחליטים מחר שאתה לא, אז אתה לא.

דוד אמסלם: אני כרגע מתנהל ברמה הערכית רעיונית.

דוד אמסלם: נניח פקח בנייה, עד 16:00 עובד חופשי.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: תבואו חינם.

דוד אמסלם: מ-16:00 עד 20:00 משלמים לו כסף.

דוד אמסלם: נשמע סביר?

מיקי לוי: העירייה לא משלמת לו שעות נוספות?

דוד אמסלם: נגיד שהעירייה תגיד, אין לי כסף לשעות נוספות.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: תלוי במה.

מיקי לוי: אז לא תעשה את השירות.

דוד אמסלם: אני רוצה לעשות את השירות.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: תלוי במה, אדוני.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: תלוי.

מיקי לוי: התקציב הזה הוא תקציב גירעוני.

מיקי לוי: למה הוא תקציב גירעוני?

מיקי לוי: כי הם נותנים ניידות והם נותנים את הסוסים, הם נותנים את החבלנים, הם נותנים את כל המעטפת, בסוף - - -

דוד אמסלם: אני מסתכל כרגע מבחינת המדינה, עזוב משטרה, מדינה כתפיסת עולם.

דוד אמסלם: יכול להיות דרך אגב שהמדינה הייתה מחליטה שאין תקציב בכלל למשטרה וכל אזור שמתקשר, משלם לשוטר.

דוד אמסלם: מתקשר בן-אדם ואומר, פרצו לי את הבית, אומרים לו – אין בעיה, רוץ תשלם אגרה.

דוד אמסלם: כמו באמבולנס.

דוד אמסלם: תשלם אגרה, אני אבוא.

דוד אמסלם: יכול להיות גם.

דוד אמסלם: דרך אגב, באמבולנס זה נשמע לך הגיוני.

דוד אמסלם: לכן אני שאלתי ברמה הערכית האם זה נשמע סביר ששוטר אמור לקבל כסף עבור שירות.

דוד אמסלם: בבקשה, אכרם.

אכרם חסון: בפריפריה, ביישובים העניים, אני אתן לכם דוגמה.

מיקי לוי: אם הקבלן מרוויח כסף, אם המבצע, אין שום סיבה - - -

דוד אמסלם: בסוף זה הכול על המדינה.

מיקי לוי: נכון.

דוד אמסלם: שוטר עם שכר בנושא של הכוונת תנועה, הרי בסוף זה מתגלגל על הפרויקט.

דוד אמסלם: הפרויקט הוא של העירייה, של המדינה.

דוד אמסלם: בסוף תבין, זה ישראבלוף.

מיקי לוי: זה לא נכון, דודי.

מיקי לוי: אם אני פותח עכשיו את הכביש בכניסה לעיר, העירייה או מעצ העבירו את זה לקבלן פרטי, הוא מרוויח כסף.

דוד אמסלם: הקבלן הפרטי, איך הוא מתמחר?

דוד אמסלם: אני אספר לך איך זה עובד, יש סעיפים.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: הוא מכניס גם הכוונה וגם את האבטחה וגם - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, הסעיפים הם במכרז.

מיקי לוי: אין ויכוח.

דוד אמסלם: ואז הוא מכניס במכרז את הסעיפים, הוא רק מוסיף על זה את התקורה שלו.

דוד אמסלם: נגיד אם זה עלה לו 1,000, מחר הוא גובה 1,200 כי יש לו מישהו שצריך להתעסק עם זה.

דוד אמסלם: בבקשה, אכרם.

אכרם חסון: רציתי להגיד, ביישובים בפריפריה, אין הרבה כסף ואין הרבה אירועים שעולים הרבה כסף, וקרו דברים, ברגע שאתה בא ומבקש כי רכז המודיעין אמר, יש סיכוי שמישהו יבוא ויפריע, אנחנו דורשים עוד עשרה שוטרים, אנשים ביטלו את האירוע כי אין להם כסף לשלם עבור האבטחה, עבור השוטרים.

אכרם חסון: אני מכיר הרבה אירועים כאלה, גם בספורט.

אכרם חסון: אני בא משם.

אכרם חסון: לכן, אני אומר זה מיותר.

אכרם חסון: מה עוד, דודי – חשוב לך לדעת גם – ברגע שיש לך תחנה או נקודת משטרה ביישוב, ואתה בא למפקד הנקודה והוא מאשר לך והוא דורש ממך 15 שוטרים, מאיפה השוטרים באים?

אכרם חסון: מאותה תחנה שנותנת 24 שעות.

מיקי לוי: זה בא על חשבון הסדיר.

<קריאות: - - -

אכרם חסון: אני יודע, אבל אני אומר לך, אותם שוטרים - - -

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: מביאים גם מתחנות אחרות.

אכרם חסון: חברים, אני ראש עיר לשעבר ואני התעסקתי בדברים, אני מכיר את זה מקרוב.

אכרם חסון: רוב השוטרים מאותה תחנה.

אכרם חסון: רוב השוטרים באים מאותה תחנה, מקבלים שכר חודשי, כך שמה ששאלת על פקח או משהו אחר, תאמין לי, זה אותו דבר.

אכרם חסון: אני חושב שזה מיותר.

אכרם חסון: בדקנו את זה בהרבה משטרות, אין כזה דבר.

אכרם חסון: ראש מועצה שרוצה לעשות אירוע, צעדה או משהו, לא משלם שקל לאף אחד.

אכרם חסון: אדם פשוט שבא, מתנדב מארגון, מעמותה, מחייבים אותו לשלם למרות שהוא לא מקבל תקציבים, והוא מוותר על האירוע ולא עושה אותו.

מיקי לוי: ראש מועצה שרוצה לעשות צעדה, לא לוקחים ממנו כסף.

מיקי לוי: יש צעדות בירושלים ואני יכול לספור אותן מכאן עד להודעה חדשה.

אכרם חסון: אז אני אומר לך, לא לוקחים.

מיקי לוי: לא לוקחים.

אכרם חסון: אז יש איפה ואיפה.

מיקי לוי: אבל אירוע פרטי - - -

דוד אמסלם: לא, לא פרטי.

אכרם חסון: עמותה זה אירוע פרטי?

<יואל הדר: עמותה זה פרטי.

דוד אמסלם: אני אעשה לך סדר.

אכרם חסון: מוסד לתועלת הציבור זה לא משהו פרטי, זה לא נכון.

<יואל הדר: עמותה זה פרטי, לא משנה.

דוד אמסלם: אירועים ציבוריים, המשטרה לוקחת, כולל של העירייה, אני מספר לך.

מיקי לוי: הצעדה בסוכות, לוקחים?

דוד אמסלם: כל אירועי הספורט והתרבות שמתבצעים בעירייה, המשטרה בחלק גדול מהם מציבה שוטרים בשכר והעירייה משלמת.

דוד אמסלם: זה חלק מהפקות האירוע.

דוד אמסלם: דרך אגב, יש מצב יותר חמור מזה, שהמשטרה מתנה שוטרים בשכר, ואין לה שוטרים לתת, אז הכול נעצר.

דוד אמסלם: היא מחליטה, אנחנו רוצים ארבעה שוטרים בשכר, ואין שוטרים.

דוד אמסלם: אני נאלצתי הרבה פעמים להתקשר למפקד המחוז להגיד לו: תעשה טובה, תשחרר כמה שוטרים, לא יכול להיות שהעבודה תיתקע.

<איילת לוי: אדוני, אבל זה לא חלק מתפקידי הליבה של המשטרה.

<איילת לוי: לכן צריך להקצות שוטרים בשכר לטובת הדברים האלה.

דוד אמסלם: א

דוד אמסלם: בטחה זה לא חלק מתפקידי הליבה של המשטרה?

<קריאה: אבטחה לא.

<איילת לוי: הרבה מאוד דברים אחרים, לא אירועים ספציפיים.

מיקי לוי: המשטרה הייתה צריכה לתת - - -

<קריאות: - - -

דוד אמסלם: שמירה.

דוד אמסלם: לא התכוונתי שהוא יעמוד בבית העסק וישמור שלא יפרצו את העסק, אבל כשיש אירוע ציבורי, למשל צעדה, שיש התכנסות באיזשהו מקום כתוצאה מהופעה, חינם - עזוב, נניח מה שבכסף בכסף.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זאת שאלה.

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: אז מה, המשטרה באה ודורשת?

דוד אמסלם: איפה החיתוך?

דוד אמסלם: איפה אתם מבקשים ואיפה לא?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: עדיין אין חיתוך, וזה בדיונים עכשיו.

דוד אמסלם: אוווו.

<איילת לוי: לא, למה?

<איילת לוי: זה קבוע בפקודת המטה הארצי שלכם.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: לא, הוא מדבר על אירועים - -

דוד אמסלם: איפה כן, איפה לא, איפה למה לא?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: - - יש להם מאפיינים פרטיים.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשהמשטרה עושה אירוע היא גובה לעצמה גם?

דוד אמסלם: כשכולם שם שוטרים, אז כולם מאבטחים והכול בסדר.

<איילת לוי: לא, אדוני, בפקודת המטה הארצי קבוע בדיוק אילו אירועים, בהם לא יוקצו שוטרים בתשלום אלא זה יהיה חלק מתפקידי הליבה: קצין מוסמך לא יקצה שוטרים בתשלום – העברנו לכם העתק מפקודת המטה הארצי הרלוונטית – קצין מוסמך לא יקצה שוטרים בתשלום לאירועים הקבועים בסעיפים א'-ד' שלהלן: א.

<איילת לוי: אירוע ממלכתי בעל חשיבות לאומית כפי שקבעה ועדת שרים שהממשלה הסמיכה לעניין הזה; ב.

<איילת לוי: אירוע ממלכתי בעל חשיבות לאומית כקבוע בנוהל, נוהל המשטרה; ג.

<איילת לוי: אסיפה או תהלוכה כקבוע בסעיף 1(ג) ו-1(יב) של פקודת המטה הזו.

<איילת לוי: 1(ג): אסיפה שיש בה 50 איש או יותר שהתקהלו כדי לשמוע נאום או הרצאה.

<איילת לוי: לא גובים תשלום עבור זה.

<עידו בן יצחק: כל הדברים האלה קבועים בחוק, אגב.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: הרצאה?

דוד אמסלם: ותהלוכה מה?

<איילת לוי: תהלוכה גם, 50 איש או יותר המהווים יחד או המתקהלים כדי להלך יחד ממקום למקום - - -

<קריאה: הכנסת ספר תורה או דברים כאלה, לא לוקחים.

דוד אמסלם: אז מה אתם לוקחים?

<איילת לוי: המשטרה לוקחת.

דוד אמסלם: יותר פשוט לי, תגידו לי על מה אתם לוקחים.

<איילת לוי: אירועי תרבות, אירועי בידור.

דוד אמסלם: עם שכר או בלי שכר?

דוד אמסלם: זאת אומרת, זה בחינם או לא בחינם, יש הבחנה?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: בנוהל יש לנו איזון.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: ככל שהאירוע הוא ציבורי יותר, אז אנחנו מבקשים פחות שוטרים ויותר - - -

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה מפריע לי כאן.

דוד אמסלם: אני בסופו של דבר צריך להסדיר את זה בנוהלים הרבה יותר חד חד-ערכיים.

דוד אמסלם: הרי בסוף זה שיקול דעת, צריך להבין, של אותו קצין, ולפעמים יש שיקול דעת כזה ולפעמים יש שיקול דעת כזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, התחלף הקצין, התחלף שיקול הדעת גם.

דוד אמסלם: אז לכן לפעמים אני אומר, היות ומדובר בכסף לא קטן – כמה היום אתם גובים על שוטר בשכר?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: לשעה זה 77 שקלים בערך.

דוד אמסלם: כולל מע"מ או לא כולל?

מיקי לוי: כמו בייביסיטר.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: סך הכול 77 שקלים.

מיקי לוי: אף פעם לא מחשיב את הניידות, אף פעם לא את החבלן - - -

<כרמי וורטמן: 120 שקל לשעה.

דוד אמסלם: אז איך הגעת ל-77?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זה מה שנאמר לי היום.

דוד אמסלם: או שזה תלוי בדרגה.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: לא, זה לא תלוי בדרגה.

דוד אמסלם: אני לא מכיר 77 שקלים.

דוד אמסלם: אני זוכר סכומים יותר גבוהים.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה חד-משמעי?

דוד אמסלם: האשרה משתנה או שהיא קבועה?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: היא משתנה אם זה בסופי שבוע.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אם זה שבת או ליל שבת.

אכרם חסון: בחגים.

דוד אמסלם: ויש לכם תעריף קבוע?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: כן.

דוד אמסלם: אנחנו יכולים לקבל אותו?

דוד אמסלם: תעבירו לוועדה את התעריפים, הייתי מבקש.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: נעביר.

<איילת לוי: אגב, גם בית-המשפט העליון אישר שזה אפשרי ושזה ניתן.

דוד אמסלם: את לא איתי.

דוד אמסלם: תביני, איילת.

דוד אמסלם: את עכשיו יושבת פה בכנסת.

דוד אמסלם: החברים פה משנים את החוקים כדי שבית-המשפט העליון ידע להחליט, לא הפוך.

דוד אמסלם: לא בית-המשפט העליון מחליט ואנחנו לפי זה מתאימים את עצמנו.

דוד אמסלם: לכן, בעניין הזה הנורמה הציבורית נקבעת פה, ובית-המשפט העליון אמור להתאים את עצמו למה שקבענו אנחנו.

דוד אמסלם: לא הפוך.

<יואל הדר: אדוני, הנושא הזה עלה ב-2008, אני הייתי אז בדיונים בראשות אופיר פינס.

<יואל הדר: הוא העלה את הנושא הזה, בדיוק אותם דברים חזרו ונשנו מה פתאום המשטרה קובעת והיא דורשת את הכספים.

<יואל הדר: ולכן, מה שקבעו אז בכנסת, בגלל כל הדיונים האלה, שבעצם בוועדת הערר, על ההחלטה של המשטרה יש נציג אחד של המשטרה שהוא ראש אגף מבצעים ושני הנציגים האחרים הם בעצם נציגי ציבור – אחד נציג לשכת עורכי הדין והשני בעל תואר אקדמי במנהל עסקים – כדי ליצור מצב שלא המשטרה היא בסופו של דבר הגורם המחליט הסופי.

דוד אמסלם: לגבי מה?

<יואל הדר: הנושא הזה, אם צריך בכלל את הכמות הזאת של המשטרה.

דוד אמסלם: לא הבנתי לגבי הסיפור של הערר.

דוד אמסלם: כמו שאמר מיקי, ואני מסכים אתו, הרי אבטחה זה שאלה של מקצוע.

<יואל הדר: נכון.

דוד אמסלם: מישהו שמבין במקצוע של אבטחה צריך לבוא ולהגיד: רבותי, אנחנו צריכים פה עשרה שוטרים או 15 שוטרים.

דוד אמסלם: זה לא איזה איש ציבור שהוא עורך דין או רואה חשבון.

<יואל הדר: אז מי שבראש הוועדה הזאת הוא ראש אגף מבצעים, שהוא לא במחוז.

<יואל הדר: יצרו לצורך זה גורם לכאורה בתוך המשטרה אבל שהוא מחוץ לגורם מקבל ההחלטות בעניין הזה כדי לאפשר את הביקורת הציבורית.

<יואל הדר: זה מה שהכנסת רצתה.

<יואל הדר: לא אנחנו, זה מה שהכנסת רצתה.

דוד אמסלם: עכשיו זה עולה בפנינו פה.

דוד אמסלם: זה הכנסת.

<יואל הדר: בצורה אחרת, עכשיו זה עולה בעקיפין.

דוד אמסלם: כרגע, מה שמפריע לי בסיפור הזה של העובדים בשכר – זה הרבה שנים מפריע לי – איך המדינה עצמה בכלל משתמשת בכלי הזה.

דוד אמסלם: זו שאלה תקציבית, שהמשטרה בעצם מגייסת כסף או תקציבים נוספים – אני קורא לזה ככה, הרי בסופו של דבר אם זה לא יקרה אז המשטרה תצטרך לבקש יותר כוח-אדם ויצטרכו לתת לה כי אלה המשימות של הציבור, מה לעשות.

מיקי לוי: אני מוכן לעשות עם המדינה הסכם.

מיקי לוי: אנחנו – אני עכשיו בצד ההוא – ניקח את כל הדוחות, הרפורטים, וניתן עבודה בשכר חופשי.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: מסכים.

מיקי לוי: או המדינה תיתן לנו 10,000 שוטרים וניתן הכול חופשי.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך, מיקי.

דוד אמסלם: המדינה בהרבה נושאים – ולכן שאלתי באיזה שנים זה; אני אראה לך את זה באופן שיטתי – היא לאט-לאט מתנערת מהאחריות האזרחית, והאזרחים אמורים לשלם.

מיקי לוי: נכון.

דוד אמסלם: לדוגמה, בזמנו כשהייתי ילד לא שילמו עבור תרופות.

דוד אמסלם: היינו יוצאים מהרופא, לוקחים את המרשם, קונים את התרופות.

דוד אמסלם: לאט-לאט המדינה יוצאת, ואתה משלם את התרופות פלוס.

דוד אמסלם: כל דבר כמעט – בחינוך אותו סיפור, כמעט בכל נושא.

<יואל הדר: גם באבטחה.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: כך המדינה בעצם מגייסת עוד תקציב.

דוד אמסלם: במקום להעלות את מס ההכנסה, היא עושה לך את זה בצורה הזאת.

דוד אמסלם: אני באופן בסיסי מתנגד לרעיון.

דוד אמסלם: אני חושב שבכלל, הרעיון הממלכתי שמשטרה אמורה לתת תשובות ברמת האבטחה בכל נושא, הצבא עדיין לא הגיע לשם, אני מקווה שהוא גם לא יגיע.

דוד אמסלם: יכול להיות שיהיו יישובים שהצבא יצטרך לאבטח אותם.

מיקי לוי: יש דיונים על אסדות הגז.

דוד אמסלם: נכון, יכול להיות שגם שם נגיע.

דוד אמסלם: יכול להיות שגם בצבא נגיע.

דוד אמסלם: אדוני, אתה רוצה אבטחה לגבי משהו, נא לשלם.

דוד אמסלם: חייל סמל ראשון ככה, חייל גולני ככה, שריון ככה.

דוד אמסלם: אתה רוצה עוד איזה טנק, תשלם גם.

דוד אמסלם: יכול להיות שגם נגיע לשם.

<יואל הדר: על אירוע פרטי אתה ודאי אומר שהמדינה לא צריכה לשלם.

דוד אמסלם: אני לא מדבר על אירועים פרטיים, שים אירוע פרטי בצד.

דוד אמסלם: בן-אדם שרוצה לעשות אירוע פרטי, שישלם, אין לי בעיה.

דוד אמסלם: מישהו עושה חתונה, רוצה אבטחה, זה משהו אחר.

<יואל הדר: גם כל הפסטיבלים.

מיקי לוי: אירוע פרטי שנקרא חצי ממלכתי, למשל אירוע בבריכת הסולטן שהעירייה נותנת לשלמה ארצי.

מיקי לוי: מרוויח הרבה מאוד כסף, כל השוטרים שם בשכר.

מיקי לוי: התהלוכה בסוכות של כל המגזר החקלאי – חינם.

מיקי לוי: האירוע של הקהילה הלהט"בית – חינם.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: יש אירועים חינם, יש לא חינם, ציבוריים.

דוד אמסלם: דרך אגב, המפתח אם הציבור משלם כסף, כן או לא, אם הם פתוחים לציבור, לקהל הרחב.

דוד אמסלם: ואני אומר לך שהעירייה מפיקה הרבה אירועים חינמיים, ולפעמים אנחנו שקלנו לבטל את האירוע בגלל הדרישות של המשטרה, הן עלו יותר מהכול.

דוד אמסלם: פתאום אתה רואה, אירוע שעולה חצי מיליון שקלים, האבטחה מיליון שקלים, משהו הזוי.

<יואל הדר: המשטרה לא מתוקצבת לדברים האלה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: השאלה הנשאלת היא מי אחראי על האירוע בהתהוותו.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: עם כל הכבוד לרשות המקומית, ויש כבוד, כשהאירוע הזה מתחיל, האחריות היא של מפקד התחנה.

דוד אמסלם: נכון.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: שהסדר הציבורי יישמר.

דוד אמסלם: דרך אגב, בכלל, האחריות של המשטרה היא בכל נושא למה שקורה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: שהחיים לא רק באירוע יתקיימו אלא החיים מסביב לאירוע ימשיכו בסדר הנכון.

דוד אמסלם: ודאי.

דוד אמסלם: אין שאלה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: ולכן, כל עוד זה לא יוסדר בחקיקה, לדוגמה בחוק הספורט, היום ניתנה אפשרות למנהל אירוע בחוק, שיש לו גם אחריות על האירוע, ולכן המשטרה לקחה רוורס.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אם תינתן בחוק אפשרות לנהל אירוע ציבורי באחריות של מארגן כזה או אחר, יכול להיות שאנחנו נצטרך לשקול את זה מחדש.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אבל במציאות הקיימת, המשטרה היא זאת שאחראית ולכן המשטרה קובעת – כמובן בסדר ובשכל, היא לא קובעת את זה מאיזשהו מקום מנותק.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אגב, אני חוזר ואומר, יש סמכות ערעור על ההחלטה בסך כל המקרים האלה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: מישהו פה אמר שהוא היה ראש עיר והוא ניסה לעשות אירועים ציבוריים, והמשטרה התנתה את הדברים.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: לצרכים עירוניים עובדים בתשלום, סדרנים עובדים בתשלום.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: למה שוטרים, שלא מקבלים שום תוספת – אני מזכיר לך, לא שעות נוספות ולא שום דבר – למה שהם יהפכו את זה למשמרת רגילה?

דוד אמסלם: אתה רוצה עכשיו להיכנס למסגרת?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: ממש לא, ממש לא.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אני מנסה להסביר שהחוק הזה ניתן בכוונה - - -

דוד אמסלם: אתה רוצה להיכנס אתי עכשיו לכל הנושא הזה של תנאי השכר של המשטרה ולמה?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: ממש לא.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: ממש לא.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אני אומר שהחוק - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, גם בצבא אין שעות נוספות.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: נכון.

דוד אמסלם: ויש לפעמים, אתה יודע, הקפצות פה ושם, כולל שבתות.

מיקי לוי: זה מסגרת חוק שירות, אין ויכוח.

<יואל הדר: אבל לא עובדים בצבא.

<יואל הדר: בצבא אין עבודה.

דוד אמסלם: אמרתי.

דוד אמסלם: אז אל תיכנס לשם.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: חבל שהוא יצא.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: במשטרות רבות בעולם, שוטר שמסיים את תפקידו במשמרת, יכול לעבוד בשכר במועדונים, בשמירה על הסדר הציבורי באירועים.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: מה שהוא אמר פה ממש לא מדויק, אני לא יודע מאיפה הנתון שהוא הציג אותו.

דוד אמסלם: בכל מקרה אני רוצה לקדם את הדיון.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני חושב שזה חלק מהדבר שלא צריך לקרות.

דוד אמסלם: אתה יודע, אני הגעתי למסקנה – בסוף אתה מרגיל את הציבור לכול, וזה נראה לו טבעי.

דוד אמסלם: אני חושב שפקידי מדינה, עובדי מדינה, המדינה אמורה לשפות אותם בגין העבודה שלהם.

דוד אמסלם: לא מישהו אחר.

דוד אמסלם: לא רופא בבית-חולים, לא פקח עירייה, לא פקיד עירוני ולא שוטר.

דוד אמסלם: בשביל זה יש מדינה.

דוד אמסלם: אם למדינה אין כסף, שתעלה את מס הכנסה.

דוד אמסלם: אני גם לא חושב שהשוטר צריך מבוקר עד לילה, בגלל שאין לו שעות נוספות, לעמוד ולשמור.

דוד אמסלם: ודאי שלא.

דוד אמסלם: אבל התקנים של המשטרה, הם צריכים להיות כפוף למשימות האלה.

מיקי לוי: זה ייקח אותנו גם לרפואה הציבורית והפרטית.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: הרי מה קורה כאן?

דוד אמסלם: זה אבסורד.

דוד אמסלם: אין שום סיבה בעולם, פקח עירוני רואה את זה או פקח במחלקה בעיריית ירושלים, שואל: למה שוטר מקבל כסף ואני לא?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: שאלה על מה.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: על אירועי הליבה, על עבודת הליבה של המשטרה?

דוד אמסלם: דרך אגב, אין ליבה.

דוד אמסלם: מה שאתה עושה זה הליבה.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, כתפיסת עולם אצלי, זה מפריע לי הרבה שנים.

דוד אמסלם: המון שנים זה מפריע לי כי אני חושב שזה התפקיד של המדינה כמדינה, ולשפות את השוטרים מה שמגיע להם, בוודאי.

דוד אמסלם: שוטר במאמץ א' מקבל א', מאמץ ב' מקבל ב'.

דוד אמסלם: גם צריך להגדיר כמה שעות הוא צריך לעבוד.

דוד אמסלם: זה שהוא עובד מה שנקרא בחוזה, זה לא אומר שצריך להגיד, תעבוד 24 שעות ולא תלך הביתה.

דוד אמסלם: בוודאי, יש לו משפחה, יש לו ילדים, איזו שאלה.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: יש לנו כללים.

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על זה, ודאי.

דוד אמסלם: ואם הוא עושה מאמץ מסוים אפשר לתת לו תוספת על המאמץ.

דוד אמסלם: אין מחלוקת, אני לא מתייחס לסידור העבודה הפנימי.

דוד אמסלם: אני אומר כתפיסה איך יכול להיות שהמדינה מתנהלת ככה, אני חושב שזה לא נכון.

מיקי לוי: בהרבה נושאים.

דוד אמסלם: מה שאני מבקש מכם – אני רוצה להתחיל בהקראה כי אנחנו עוד מעט מסיימים את הדיון – בגדול, אני רוצה שאתם תקבעו פרמטרים קשיחים.

דוד אמסלם: ככל שזה יהיה יותר קשיח זה יהיה יותר הוגן, ובסופו של דבר מדובר בכסף.

דוד אמסלם: בקצה זה מתורגם לכסף, צריך להבין את זה.

דוד אמסלם: אז ככל שאתם תיתנו פרמטרים יותר ברורים לאותו קצין אבטחה שאמור לקבוע כמה שוטרים, ככה יהיה יותר קל למערכת גם לתכנן את העסק הזה.

דוד אמסלם: כל פעם באים למשטרה, אישורי תוכניות, הכמות היא משתנה מאירוע לאירוע ומאותו קצין לאותו קצין.

דוד אמסלם: אני אומר לך, פעם החליפו קצין, כבר הכול השתנה.

דוד אמסלם: והכול בא מטוב, אני לא חושב שהקצין הוא איש רע, דווקא מחליט.

דוד אמסלם: יש בית הלל, יש בית שמאי, אתם יודעים, אנחנו בני-אדם.

דוד אמסלם: יש אחד שיש לו שיקול דעת א', לשני שיקול דעת ב', אבל בקצה זה כסף.

דוד אמסלם: לכן, אני חושב שככל שהפרמטרים יהיו יותר קשיחים, יותר ברורים, יותר חד חד-ערכיים, גם מי שמתכנן את האירוע יעמוד על קרקע יציבה, הוא גם יודע על מה מדובר, הוא יודע לבד.

דוד אמסלם: יש לו טבלה, הוא יודע לעשות את החישובים, הוא גם יכול להחליט אם זו האבטחה – אני לא עושה אירוע בקנה מידה הזה, אני מצמצם אותו.

דוד אמסלם: אני אומר לך שהיו אירועים בעירייה, שקלו, כמעט רצו לבטל אותם בגלל עלויות האבטחה, לא ידעו אותן מלכתחילה.

מיקי לוי: יש גם אפשרות – ולא פעם אחת נותנים גם לאנשים פרטיים.

מיקי לוי: אני רוצה להפנות את תשומת לבך, אדוני, שגם לאנשים פרטיים ניתן כשיש לזה היבט ציבורי.

מיקי לוי: למשל, חברת תעבורה שמעבירה קורות של גשרים ממקום למקום.

מיקי לוי: צריך להגביל אותה, לדוגמה, בין 2:00 ל-5:00 לפנות בוקר כשאין תנועה, על הליווי, על החסימות, על כל המערך התנועתי, משלמים כסף.

מיקי לוי: הם מרוויחים כסף על העניין הזה.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: מיקי, אתה חוזר על הסיפור שהם מרוויחים כסף.

דוד אמסלם: אם זה אירוע פרטי פר אקסלנס, אין בעיה.

דוד אמסלם: כל עוד זה אירוע של מישהו פרטי שנותן שירות לגוף ציבורי – זה עירייה, חברת חשמל, לא משנה, מעצ – בסוף, הציבור משלם.

דוד אמסלם: הוא רק משלם קצת יותר.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: משום שהוא גובה בכל מקרה תקורה על זה.

דוד אמסלם: אם הוא משלם 100, יש לו פקידה וכו', גם הוא צריך להרוויח על זה קצת, אז הוא יגבה 120.

דוד אמסלם: להיפך, זה ייקר לך אפילו.

דוד אמסלם: רק אם זה חתונה פרטית של מישהו, שלא קשורה בכלל לציבור, זה סיפור אחר.

<יואל הדר: אדוני, אבל זה שני הכיוונים.

<יואל הדר: למשל, העירייה גובה ארנונה גם מהמשטרה.

<יואל הדר: אתה יכול להגיד: מה פתאום גובה ארנונה מהמשטרה, היא נותנת שירות.

דוד אמסלם: אני אתן לך את התשובה על זה ונתקדם.

דוד אמסלם: העיריות הן זרוע ממשלתית.

דוד אמסלם: הממשלה כמעט בשום תחום לא מתפקדת מול האזרח, אין דבר כזה.

דוד אמסלם: בחינוך – לא מול האזרח, בכבישים – לא מול האזרח, בכל הנושא הסוציאלי – לא מול האזרח.

דוד אמסלם: הזרוע המרכזית של המדינה להוציא את תקציבה, דרך הרשויות המקומיות.

דוד אמסלם: היא באה לעירייה ואומרת לה, את תסללי את הכבישים הפנימיים, את תעסיקי את המורים, את תעסיקי את העובדים הסוציאליים, את תעשי את התרבות, כל הנושאים.

דוד אמסלם: יש שני נושאים שהם לא שם- בריאות וביטחון, שזה משטרה, צה"ל ומערכת הבריאות, זה לא דרך העיריות.

דוד אמסלם: אתה כמדינה מחליט.

דוד אמסלם: אתה יכול לבטל ארנונה.

דוד אמסלם: איך המדינה מתקצבת אותם?

דוד אמסלם: הרי מה זה מענק האיזון?

דוד אמסלם: המדינה רואה כמה הן גובות והיא מוסיפה או גורעת, בהתאם.

דוד אמסלם: אז היא החליטה שזה נוח לה ככה, הרי בסוף אם נניח היא תפטור את כולם, היא תשלם את זה, היא תתקצב את משרד הפנים שיתקצב את זה ישירות.

<יואל הדר: אז אתה אומר, גם זה מעגל סגור.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: הכול זה ישראבלוף.

<יואל הדר: גם ארנונה מעגל סגור, הכול מעגל סגור.

דוד אמסלם: נכון, אבל כאן יש לזה משהו ערכי, זה מה שאני טוען.

דוד אמסלם: הסיפור כאן הוא משהו ערכי.

דוד אמסלם: עובד מדינה, עובד עירייה, עובד ציבור, הוא מקבל את משכורתו מהציבור נטו.

דוד אמסלם: תאר לך שהיינו באים לבית-משפט, השופט היה אומר, אני גומר ב-16:00 אבל אם אתם רוצים, נא לשלם לי עוד קצת.

<יואל הדר: אבל לא משלמים לו ישירות.

דוד אמסלם: לא משנה.

דוד אמסלם: היו אומרים, נשלם לשופט קצת יותר שיישאר עד 20:00.

דוד אמסלם: ומי משלם?

דוד אמסלם: המתדיין.

דוד אמסלם: לא נראה טוב.

<יואל הדר: זה לא בדיוק אותו דבר כי הרשות הציבורית משלמת למשטרה, היא לא משלמת לשוטר.

דוד אמסלם: הבנת?

דוד אמסלם: הבנת את הרעיון.

<יואל הדר: הבנתי.

<יואל הדר: בסופו של דבר מדברים על מעגל סגור.

דוד אמסלם: הייתי רוצה באמת לקבל מכם כמו שאמרנו את התעריפים, מה בעצם השכר של השוטרים.

דוד אמסלם: דבר שני, הייתי רוצה לקבל את ההנחיות שלכם, איך אתם קובעים את מספר השוטרים וכו'.

<יואל הדר: זה לא אותו דבר מה שאמרת.

<יואל הדר: התעריף שגובים זה יותר ממה שהשוטר מקבל.

<יואל הדר: זה שני דברים אחרים.

<יואל הדר: מה שגובים מהאזרחים זה תעריף - - -

דוד אמסלם: אתם משאירים אצלכם חלק לא מבוטל.

דוד אמסלם: דרך אגב, המשטרה מרוויחה מהאירוע הזה, כמשטרה.

דוד אמסלם: השוטר מקבל משהו.

דוד אמסלם: מתוך ה-1,000 שקלים, כמה השוטר מקבל?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: 15% עוברים למשטרה, לקרן לרווחת השוטר.

<קריאה: הרבה יותר.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זה בתקנות.

דוד אמסלם: ומה אתם עושים עם זה?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: פעולות חינוך - - -

מיקי לוי: קרן לרווחת השוטר.

מיקי לוי: זה לא לתקציב המשטרה, זה כסף קטן.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: בואו נתחיל בהקראה.

דוד אמסלם: רצית להגיד משפט, בבקשה.

<כרמי וורטמן: כרמי וורטמן, אני מפיק עצמאי שעובד הרבה עם עיריות ומועצות וגם מפיק אירועים פרטיים.

<כרמי וורטמן: קודם כול, יש פה לא מעט אי-דיוקים.

<כרמי וורטמן: האחריות על האירוע בסופו של דבר היא על המפיק.

<כרמי וורטמן: אם נסתכל אחורה על הדברים שקרו בארץ, המפיקים נכנסו לכלא, לא השוטרים.

<כרמי וורטמן: אולי להם ירדה דרגה.

דוד אמסלם: אם יכניסו את השוטרים, איך הם יכניסו את המפיקים?

<כרמי וורטמן: הם כרגע אמרו שהם אחראים על האירוע.

<כרמי וורטמן: מנהל האירוע בפועל, מי שחותם על המסמך, זה אני ומפיקים כמוני.

<כרמי וורטמן: אנחנו חותמים על המסמכים ואנחנו לוקחים את כל האחריות.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אתה חותם על זה שתעמוד בדרישות המשטרה, ועל הרישיון.

<כרמי וורטמן: יש שני דברים, יש רישוי ויש שוטרים בשכר.

<כרמי וורטמן: זה שני דברים.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: - - - אחראי לבטיחות הציבור - - -

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: בואו נשמע.

<כרמי וורטמן: אני לא הפרעתי, אני מבקש.

<כרמי וורטמן: ניסיתי לא להפריע.

<כרמי וורטמן: דבר שני, הבעיה הכי גדולה שגם אין קריטריון באמת.

<כרמי וורטמן: אתה מבקש לקבל קריטריון, גם אנחנו.

<כרמי וורטמן: אין קריטריון כמה קהל מצריך כמה שוטרים בשכר.

<כרמי וורטמן: ממש קרוב לפה, בגן סאקר, אני מפיק הרבה אירועים כל שנה.

<כרמי וורטמן: כל שנה יש לי סכום אחר של שוטרים – פעם 80, פעם 110, פעם 50 – ואני לא מדבר על רישוי.

<כרמי וורטמן: דרישות רישוי, כל פעם יש משהו אחר לגמרי.

<כרמי וורטמן: זה דיון אחר, זה לא דיון בוועדה הזאת.

<כרמי וורטמן: אז אנחנו אומרים, יש בעיה כרגע של קריטריון.

<כרמי וורטמן: קודם כול, השוטרים הם ספק יחיד, הם קובעים כמה שוטרים יש, והם היחידים שיכולים לבצע את זה.

<כרמי וורטמן: אנחנו מרגישים שאנחנו באמת משלמים את השכר פעמיים – פעם אחת המסים שמשלמים מהמשכורות של עובדי ציבור, ופעם שנייה שוטרים בשכר.

דוד אמסלם: יש משהו אקוויוולנטי לשוטר מבחינת האבטחה.

דוד אמסלם: זה יכול להיות גם מאבטח רגיל מחברת שמירה?

<אלעד דיין: מבחינתנו בהחלט.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר, אם מדובר באבטחה, אתם מאפשרים להם או שוטר או מאבטח?

מיקי לוי: מעורב.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: בנוהל שלנו, אנחנו קודם כול בודקים אמצעים חלופיים.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: רק אחר כך, אם אין אמצעים חלופיים – שוטרים.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אם אפשר מצלמות, אם אפשר תמרורים זמניים.

<קריאה: סדרנים אזרחים.

דוד אמסלם: נניח עכשיו יש לו אירוע, אתה אומר: אני צריך 50 מאבטחים מסביב.

דוד אמסלם: הרי השוטר בסופו של דבר הוא סוג של מאבטח.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: זה לא ככה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: בודקים כמה פתחי כניסה יש - - -

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: נניח.

דוד אמסלם: נגיד יש 20 פתחי כניסה.

דוד אמסלם: לא חשוב.

<כרמי וורטמן: התשובה היא לא.

דוד אמסלם: בזמנו בטדי, הרי הוצאתם את השוטרים, שמתם מאבטחים.

דוד אמסלם: זה עבד.

<קריאה: סדרנים.

דוד אמסלם: סדרנים, נקרא לזה מאבטחים.

דוד אמסלם: השאלה אם באירועים מסוג זה יש את האופציה או שוטר או סדרן.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: בחלק מהמקרים כן.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: חבל שאתה אומר - - -

<כרמי וורטמן: אופציה אין.

<אלעד דיין: אדוני, אין אופציה.

<אלעד דיין: אין אופציה.

<כרמי וורטמן: אופציה אין.

<כרמי וורטמן: זה לא נכון.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אתה מקבל מקצין המשטרה במקום דרישה של X סדרנים ו-X שוטרים, אז אל תגיד זה לא נכון.

<אלעד דיין: זה לא אופציה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: זה לא אופציה אבל - - -

<אלעד דיין: אוקיי.

<אלעד דיין: אבל את השוטרים אני לא יכול להעמיד.

<קריאות: - - -

מיקי לוי: מה שאתה מביא יכול לכוון תנועה?

מיקי לוי: אני שואל אותך.

מיקי לוי: אני עכשיו שואל אותך כמפקד מחוז.

<כרמי וורטמן: מיקי, ברור שלא.

<כרמי וורטמן: ברור שלא.

מיקי לוי: ברור שלא.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: מה שאתה מביא יכול להוציא מטען חבלה או חפץ חשוד?

<אלעד דיין: אנחנו לא טוענים שלא צריכים להיות שוטרים.

מיקי לוי: מה שאתה מביא יכול לעמוד עם רובה צלפים בגן סאקר למעלה על בית-המשפט העליון כשיש איום ממשי?

<קריאה: לא.

<אלעד דיין: אדוני, אנחנו לא טוענים - - -

מיקי לוי: אז לכן זה מעורב.

מיקי לוי: תאמין לי, הייתי שם הרבה שנים.

<קריאות: - - -

<אלעד דיין: אנחנו לא טוענים שלא צריך שוטרים.

דוד אמסלם: רבותי.

<כרמי וורטמן: רק שנייה.

דוד אמסלם: הבנתי.

מיקי לוי: אנחנו רוצים שלא - - -

דוד אמסלם: מיקי, אני רוצה להתקדם.

<כרמי וורטמן: צלפים על גגות זה של משטרת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה, ידידי.

<כרמי וורטמן: לא של שוטרים בשכר.

<כרמי וורטמן: המנדט של שוטרים בשכר זה אך ורק סדר ציבורי ותנועה.

<כרמי וורטמן: בלבד.

<כרמי וורטמן: זה המנדט.

דוד אמסלם: בסדר.

מיקי לוי: אבטחה.

מיקי לוי: אל תגיד לי - - -

<כרמי וורטמן: לא.

<כרמי וורטמן: סדר ציבורי ותנועה.

<כרמי וורטמן: זה בחוק.

דוד אמסלם: כרמי, נגמר.

<כרמי וורטמן: תודה.

דוד אמסלם: קודם כול, תודה.

דוד אמסלם: אני רציתי יותר לעשות פה איזשהו גירוי אינטלקטואלי לעניין, זה לא קשור כל כך לתיקון שאנחנו רוצים, אבל על הדרך אני עוד פעם אומר.

דוד אמסלם: המשטרה, ככל שאתם תקבעו נהלים חד חד-ערכיים, אז יהיה יותר ברור.

דוד אמסלם: שיהיו פרמטרים – כמות קהל, כמות פתחים – דברים שאנחנו יודעים להכניס אותם לתוך איזושהי נוסחה, בסדר?

דוד אמסלם: ואתם יכולים להכניס גמישות, באחוזים מסוימים.

<יואל הדר: למשל, מצעד הגאווה של שנה שעברה לא דומה למצעד הגאווה השנה לגבי כמות השוטרים, כי יש אירועים שיכולים לקרות, שיכולים לשנות גם את הכמויות.

דוד אמסלם: בואו נתחיל בהקראה.

דוד אמסלם: בבקשה.

מיקי לוי: והאיומים הם לא אותו דבר.

מיקי לוי: הידיעות המודיעיניות כל פעם משתנות.

<יואל הדר: נכון.

<יואל הדר: בגלל זה, זה משתנה.

<יואל הדר: האיומים גם משתנים.

<אלעד דיין: אדוני, שיקול הדעת של המשטרה נמצא היום בסיטואציה שזה פשוט לא ייתכן.

<אלעד דיין: אנחנו מדברים על סיטואציה שלעתים אירועים, הקהל בהם הוא קהל, בוא נגיד מבחינת איכות הקהל הוא באיכות הכי גבוהה, ומקבלים שם כמויות שוטרים שהן פשוט בלתי נתפסות.

<קריאה: אף פעם אי-אפשר לדעת.

מיקי לוי: תגיש ערעור.

<אלעד דיין: אנחנו מגישים.

<אלעד דיין: הבעיה שמספר השוטרים מתקבל שלושה-ארבעה ימים לפני האירוע.

<אלעד דיין: הסיטואציה הזאת לא מאפשרת לנו - - -

דוד אמסלם: בואו נתקדם, אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: אני מבקש מהמשטרה באמת לשבת על נוהל כמו שאמרתי, שיהיה חד חד-ערכי.

דוד אמסלם: תזמינו את המפיקים.

דוד אמסלם: יש פה איזושהי בעיה.

דוד אמסלם: הוא לא יכול לקבל ארבעה ימים לפני כן את הנתון.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש, תשבו, תארגנו איזשהו נוהל שהוא קצת יותר מסודר, יותר מובן, עם פרמטרים יותר קשיחים, עד כמה שהדבר ניתן.

דוד אמסלם: בבקשה.

<אלעד דיין: אדוני, אנחנו נשמח אם המשטרה גם תוכל לתחום עד מתי, מה הגבול של הבקשה האפשרי.

<אלעד דיין: זאת אומרת, אנחנו היום מקבלים בקשות למימון טרקטורונים לשוטרים, אנחנו מקבלים בקשות למימון צפלין, אנחנו מקבלים בקשות למימון שוטרי תנועה לא בקו הראשון של האירוע.

דוד אמסלם: הבנתי, הבנתי, הבנתי.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, תבנו איזשהו נוהל לגבי כל הנושא של האירועים.

דוד אמסלם: אני מקווה שלא ביקשתם מהם מטוסים עוד, אבל - - -

<נצ"מ יוסף שפרלינג: - - -

מיקי לוי: למה?

מיקי לוי: צפלין בגן סאקר, מחויב המציאות.

מיקי לוי: אני אומר לך.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: תשמע.

מיקי לוי: מצלמה מלמעלה נותנת לך - - -

דוד אמסלם: אין בעיה, אבל בסוף יש משטרה.

דוד אמסלם: תאר לך שיבקשו ממנו שני מטוסים מלמעלה.

מיקי לוי: אני עכשיו בצד השני.

מיקי לוי: אנחנו נשמח אם המדינה תיתן עוד 5,000 שוטרים.

דוד אמסלם: נכון.

מיקי לוי: לא נצטרך לקחת שוטר בשכר.

דוד אמסלם: אני מבקש באמת, תבנו נוהל כזה ואני אעשה – תרשמי לי – אני אעשה דיון לגבי הנושא של האירועים, אני חושב שזה מאוד חשוב לסגור את זה מכל הפינות ולבדוק שאנחנו הולכים על קרקע בטוחה.

דוד אמסלם: בבקשה, נתחיל בהקראה.

<עידו בן יצחק: רק כמה מלים.

<עידו בן יצחק: דנו עכשיו בשאלה העקרונית.

<עידו בן יצחק: התיקון הספציפי הוא מאוד נקודתי.

<עידו בן יצחק: הזכרנו קודם שהנושא הזה של שוטרים בשכר קיים עשרות שנים.

<עידו בן יצחק: בשנת 2008 נדרשה הכנסת לחוקק את ההסדר הזה מחדש.

<עידו בן יצחק: היא לא אהבה אותו, כמו הדברים שנשמעו פה, ולכן קבעה בו יותר הסדרים, קבעה את הדברים שאסור לגבות בהם שוטרים בשכר, שזה אירועים ממלכתיים והפגנות, קבעה דברים שהמשטרה צריכה לשקול - בין היתר חלופות, בין היתר אם זה אירוע שהוא למטרת רווח או לא למטרת רווח – קבעה את מנגנוני העיון החוזר והערר.

<עידו בן יצחק: בין היתר, קבעה גם מיהו הקצין המוסמך.

<עידו בן יצחק: הקצין המוסמך מוגדר היום בחוק בסעיף 102א(ה): "קצין משטרה בדרגת פקד ומעלה המשמש כראש משרד סיור שהסמיך לכך ראש אגף המצבעים במשטרת ישראל".

<עידו בן יצחק: הסיבה לכך שהוועדה קבעה אז שזה יהיה ראש אגף סיור, משרד סיור דווקא - -

<יואל הדר: ראש מדור.

<עידו בן יצחק: - - היא כי הוועדה חשבה שנכון שתהיה דמות קבועה, ברורה, שעוסקת בנושא.

<עידו בן יצחק: עכשיו מבקשת הממשלה - - -

<קריאה: המשטרה.

<עידו בן יצחק: המשטרה בעצם, דרך הממשלה, שזה לא יהיה דווקא ראש משרד סיור אלא למעשה כל קצין משטרה בדרגת פקד שהסמיך לכך ראש אגף המבצעים.

<איילת לוי: והטעם הוא פשוט שמאז שהחוק חוקק יש שינויים בהגדרה של התפקידים השונים, ולכן צריך להתאים אותם למציאות.

דוד אמסלם: כן, אבל הוא בעצם קובע את מערך האבטחה?

<איילת לוי: לא.

<איילת לוי: ראש אג"מ הוא זה שקובע.

<עידו בן יצחק: אליו פונים.

<איילת לוי: אליו פונים.

<איילת לוי: האזרח פונה אליו.

דוד אמסלם: אני אישית חושב שצריכה להיות באמת דמות אחת שמתכללת את הנושא.

דוד אמסלם: לא יכול להיות שביום אחד אנחנו פונים ל-א', מחר אנחנו פונים ל-ג', בעוד שבועיים אנחנו פונים ל-ה', ושלושתם לא מבינים באבטחה.

דוד אמסלם: בשבילי אבטחה זה מקצוע, רבותי.

דוד אמסלם: יכול להיות שהשוטרים אצלכם מבינים בכול.

דוד אמסלם: אצלי באבטחה, אני יודע שנושא אירוע זה אירוע, זה התמקצעות.

דוד אמסלם: בסוף, לבן-אדם הזה יש התמקצעות.

דוד אמסלם: מה אתם רוצים, כל שוטר?

<יואל הדר: לא, זה לא כל פקד.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: ממש לא.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: זה יותר סמנטי ממה שזה נראה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: המבנה הארגוני של המשטרה השתנה במהלך השנה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: בעלי התפקידים שהיו פעם רמ"ס, ראש משרד סיור בתחנה, לא קיים היום בארגון.

דוד אמסלם: מה קיים?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: יש במקומו קצין אג"מ - - -

דוד אמסלם: אבל פה אתם לא נותנים כתובת אחרת.

<איילת לוי: רק מי שהוסמך לכך.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: כשאנחנו אומרים "מוסמך" זה אנשים שאנחנו מסמיכים מתוך האג"מ של התחנה.

<קריאה: לא כל פקד.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: לצורך העניין, האזרח שמגיע לתחנת המשטרה, יפגוש את קצין האג"מ או את הקש"פ, שזה מינויים חדשים, או את קצין התנועה שבעבר לא נתנו לזה בכלל מענה והיום אנחנו רוצים לתת גם לזה מענה.

<איילת לוי: שהוסמך לכך על-ידי ראש אג"מ.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: שעבר הסמכה ונחתם לו המינוי.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: זה לא כל אחד, ממש לא.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אם אין לו הסמכה, הוא לא יכול לאשר.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה פשוטה.

דוד אמסלם: הרי מבינים שזה דבר שהולך ומקבל נפח יותר גדול כל הזמן.

דוד אמסלם: הערים גדלות, האירועים גדלים.

דוד אמסלם: אתם לא חושבים שאתם צריכים למקצע אנשים בתחום הזה?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: למה אתה חושב שהם לא מקצועיים?

דוד אמסלם: מקצוע, הכוונה שזה התפקיד שלו, חלק אינטגרלי מהתפקיד שלו?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: זה קצין אג"מ בתחנה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: יש קצין אבטחה שזה המקצוע שלו, זה הייעוד שלו.

דוד אמסלם: אז למה אתה לא מגדיר אותו כאן?

<יואל הדר: הוא מוסמך.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: למה אתה לא מגדיר אותו בתפקיד?

דוד אמסלם: מה כתוב?

<עידו בן יצחק: מה שכתוב: "קצין משטרה בדרגת פקד ומעלה שהסמיך לכך ראש אגף המבצעים".

דוד אמסלם: מה זה הדבר הזה?

דוד אמסלם: יש תפקיד כזה?

דוד אמסלם: יש תפקיד של קצין משטרה מדרגת פקד ומעלה שהוסמך?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אנחנו, אגף המבצעים מסמיך את האנשים האלה באג"מ.

<איילת לוי: שהוסמך רק לפרק הזה.

דוד אמסלם: איך קוראים לתפקיד הזה?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אבל בחקיקה לא משתמשים בזה, משתמשים בדרגה ובהסמכה.

דוד אמסלם: לפני כן, את מי הסמכתם?

<איילת לוי: ראש משרד סיור.

דוד אמסלם: זאת אומרת, הייתה כתובת חד חד-ערכית לדבר הזה.

מיקי לוי: זה גם תחנתי, מה הבעיה.

דוד אמסלם: לא הבנתי למה אתם מתעקשים.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: היום התנועה זה ארצי.

דוד אמסלם: עזוב תנועה, קח משהו אחר.

<יואל הדר: לא, אבל אין title אחיד, זאת הבעיה.

<יואל הדר: כי אחרת לא היינו צריכים לשנות את החוק כדי לשמוע את מה שאדוני דיבר פה, את כל המהלך, אנחנו שמענו את זה - - -

דוד אמסלם: אתה אומר, רק כדי לא לשמוע את מה שאמרתי לא הייתם עושים את זה.

<יואל הדר: לא היינו באים לפה בשביל דבר כזה, אנחנו לא רוצים להטריח את אדוני בדברים האלה.

<יואל הדר: לא היינו באים בשביל הדבר הזה.

<יואל הדר: אדוני הפך את זה לדיון רחב, אבל לא היינו באים לעשות את זה רק בגלל שאנחנו חפצים לבוא לכנסת בשביל דברים כאלה.

דוד אמסלם: הבנתי, יואל.

דוד אמסלם: משהו פה בהגדרה לא מתאים לי.

<יואל הדר: אין הגדרה היום.

דוד אמסלם: אבל הסברתי.

דוד אמסלם: משהו פה לא מתיישב לי טוב.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: רק הערה קטנה.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זה לא מדויק מה שנאמר כאן בכל הדיונים בכנסת, עברתי עליהם.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: העניין של תואר התפקיד היה משהו שרירותי.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: מה שהיה חשוב לכנסת זה לקבוע את ראש אג"מ כמי שמסמיך.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אני ניסיתי לחפש למה קבעו את ראש משרד הסיור, לא מצאתי סיבה.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: בזמנו, גם קצין תנועה אישר, והם שכחו אותו.

<עידו בן יצחק: מה שהיה חשוב לוועדה זה שיהיה גורם ברור.

<עידו בן יצחק: רצה אז יושב-ראש הוועדה לקבוע את ראש אג"מ, הבין שזה לא ריאלי כי לא יפנו בכל דבר לראש אג"מ, אז הוא אמר – מי הגורם בתחנות שעושה את זה, ואמרה לו המשטרה, ראש משרד סיור, ולכן החליטה הוועדה.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: קצין תנועה לא אמרו בטעות, וזה לא נכנס לחוק.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זה הגיוני?

<עידו בן יצחק: אז אפשר להוסיף קצין תנועה.

<קריאות: - - -

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: וכל שנה, שנתיים לבוא ולבקש תיקון?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זה לא הגיוני.

<איילת לוי: אין יותר את התפקיד של ראש משרד סיור.

<עידו בן יצחק: אז אפשר לשנות.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: בכל דברי החקיקה, אדוני, משתמשים בדרגה, לא בתפקיד.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: במרחב אופרטיבי אין קצין אג"מ תחנה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אתה מבין?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: יש פה כמה בעיות.

מיקי לוי: אז לא משנה.

מיקי לוי: קצין אג"מ באותה יחידה.

מיקי לוי: פעם זה במרחב, פעם זה בתחנה, ושלום על ישראל.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: כל קצין אג"מ שלכם, מה זה משנה.

דוד אמסלם: יש לך קצין אג"מ בכל מרחב?

דוד אמסלם: יש לך בתחנה?

<קריאות: - - -

מיקי לוי: אבל מחר זה ישתנה.

<יואל הדר: אי-אפשר לבוא לכנסת - - -

דוד אמסלם: למה, למה, למה?

מיקי לוי: המשטרה שינתה את המבנה.

<יואל הדר: לא רוצים להטריח את הכנסת.

דוד אמסלם: תטריח.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אתה חייב להבין, זה גם שירות הציבור מפני שאם אותו קצין, לא עלינו, יצא לחופש – לא עלינו, אני אומר, מהעבודה לנוח – אין מי שיחליף אותו בתחנה.

דוד אמסלם: תכתוב: הוא או סגנו.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אין הגדרה לסגנו.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: יש הגדרה ברורה לבעלי תפקידים באג"מ תחנה או באג"מ - - -

דוד אמסלם: אני שואל שאלה פשוטה.

דוד אמסלם: האנשים האלה, מי מסמיך אותם?

<איילת לוי: ראש אג"מ.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: יש הסמכה מסודרת, כן.

דוד אמסלם: מה המשמעות של ההסמכה?

<איילת לוי: הסמכה לעניין העסקת שוטרים.

דוד אמסלם: תסביר לי.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: הדרכה מסודרת, יום עיון.

דוד אמסלם: הוא מקבל מכתב?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: הוא עובר הדרכה מה מותר, מה אסור - - -

דוד אמסלם: שאלתי אם יש משהו פורמלי שנכנס לו לתיק האישי.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: כן, בוודאי.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: כתב הסמכה.

דוד אמסלם: הוא מקבל כתב הסמכה?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: כתב הסמכה, מקודדים אותו במערכת, רק הוא יכול - - -

מיקי לוי: וזה נכנס לתיק האישי, כתב ההסמכה?

דוד אמסלם: וזה נכנס לתיק האישי שלו?

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: כן.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: בהחלט.

דוד אמסלם: כמה כאלה יש בכל תחנה?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: כרגע יש אחד, אנחנו רוצים - - -

<יואל הדר: אדוני, בוא תחייב אותנו לפרסם את מי שמוסמך באינטרנט של המשטרה, את הפירוט, שיידעו.

<אלעד דיין: אדוני, זה שיקול דעת רחב מדי.

דוד אמסלם: אתה לא קיבלת את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: גמרנו.

דוד אמסלם: אני גמרתי את הפרק הזה.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה: היום זה בן-אדם אחד?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: כן.

דוד אמסלם: ואם הוא יוצא לחופשה?

<נצ"מ יוסף שפרלינג: בעיה.

דוד אמסלם: אז מה, לא חשבתם על זה?

דוד אמסלם: גם בהצעה שלכם יש בעיה עדיין.

<יואל הדר: לא.

<יואל הדר: יסמיכו מישהו אחר.

מיקי לוי: תכניסו סמת"

מיקי לוי: חים וגם - - -

דוד אמסלם: תקשיבו.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אז אנחנו אומרים פקד והלאה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: לכן אנחנו לא רוצים לנקוב בתפקיד.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: מיקי, זה יכול סמת"ח, זה יכול להיות קצין אג"מ - - -

מיקי לוי: לא יכול להיות קצין מודיעין.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: היועץ המשפטי של הוועדה יסכים אתנו – בדברי חקיקה, כשיש סמכויות לקצין, אז כותבים - - -

<קריאות: - - -

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: אני לא מתעקש סתם, רבותי.

דוד אמסלם: אני יודע מה יקרה.

דוד אמסלם: אז מחר הפקד הזה לא נמצא, מביאים את הפקד הזה, ואם לא הוא, זה הוא והוא והוא, ואנחנו מוצאים את עצמנו עם 20 מתעסקים בנושא.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: אם הוא לא מוסמך, הוא לא יכול.

דוד אמסלם: נסמיך את כל התחנה.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: לא, זה לא הכוונה שלנו, ממש לא .

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: אולי לא הכוונה שלך, אבל אתה יודע, בסוף יש איזה מישהו אחר, יש לו כוונות אחרות.

דוד אמסלם: ואז הוא מייעל את המערכת, ויסמיך את כולנו.

<נצ"מ יוסף שפרלינג: זאת לא הכוונה, אני מצטער.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זה לא סתם מישהו.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אנחנו מדברים על ראש אג"מ.

מיקי לוי: פקד שמקצועו סיור ומבצעים.

מיקי לוי: שלום על ישראל.

מיקי לוי: ככה הוא לא ייתן את קצין החקירות לדוגמה.

דוד אמסלם: אני מבקש כזה דבר.

דוד אמסלם: בואו תגדירו לנו משהו יותר חד חד-ערכי.

דוד אמסלם: קשה לי להתקדם עם הסיפור הזה כמו שהוא.

דוד אמסלם: תקדמו משהו חד חד-ערכי שיהיה לו גם סגן כשהוא לא נמצא.

דוד אמסלם: תגדירו עוד מישהו נוסף.

דוד אמסלם: יש מה שנקרא סגן שלו או ממלא מקום – לא חשוב, איך שתקרא לזה – לאותה הסמכה.

דוד אמסלם: יש ראשי ומרכזי, ותפרסמו את זה גם באינטרנט בכל מקום ומקום כדי שזה לא יהיה אנשים שמתניידים כל היום, ובא לציון גואל.

דוד אמסלם: אותי מעניין שתהיה כתובת מקצועית שתתמקצע בנושא.

מיקי לוי: הכי פשוט, שזה לא יהיה קצין חקירות.

מיקי לוי: פקד שמקצועו סיור ומבצעים.

מיקי לוי: שלום.

<יואל הדר: בסדר.

דוד אמסלם: בסדר?

דוד אמסלם: עידו, אתה יכול לנסח לנו את זה?

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: העיקר לא חקירות כי הוא לא מבין מהחיים שלו.

<עידו בן יצחק: סיור, מבצעים, או בתנועה?

<יואל הדר: ותנועה.

<איילת לוי: קצין שהוסמך - קצין משטרה בדרגת פקד ומעלה שמקצועו סיור ותנועה?

<יואל הדר: סיור, מבצעים ותנועה.

דוד אמסלם: בכל מרחב ותחנה יוסמך אחד כזה וסגן – אחרי כן תנסחו.

<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: או סגנו.

דוד אמסלם: או סגנו, לפי רשימה שתפורסם באינטרנט.

<יואל הדר: אם אין לו סגן?

דוד אמסלם: לא הסגן שלו.

דוד אמסלם: הכוונה בתפקיד הזה סגן.

<יואל הדר: ממלא מקומו.

דוד אמסלם: ממלא מקום.

<יואל הדר: ממלא מקום.

<יואל הדר: זה יכול להיות גם המפקד שלו.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: או ממלא מקום.

דוד אמסלם: ושהרשימה תפורסם באינטרנט.

דוד אמסלם: אוקיי?

<עידו בן יצחק: אוקיי.

דוד אמסלם: אז אנחנו נביא את זה פחות או יותר ברוח הדברים הזו להצבעה ואחרי כן תעשו את ה-Fine Tuning ואתם לא צריכים לחזור אלינו, תנסחו את זה קצת יותר טוב.

דוד אמסלם: מי בעד?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 2

דוד אמסלם: נמנעים – אין

<לאה קריכלי: שניים בעד.

דוד אמסלם: אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד אמסלם: אושר.

דוד אמסלם: תודה רבה, הישיבה נעולה.