הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 72, 2016-03-21 10:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: היום 21 במרס 2016.

עאידה תומא סלימאן: הדיון שלנו היום יתמקד בהטרדות מיניות בתחבורה הציבורית, אבל תנו לי קודם להגיד לכל האמהות – יום אם שמח.

עאידה תומא סלימאן: אצל האוכלוסייה הערבית זה היום שבו מתחיל האביב וגם כן חוגגים את יום האם.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שמשום מה בכנסת החליטו או הסבו את יום האם באופן כללי במדינת ישראל ליום המשפחה.

עאידה תומא סלימאן: אז עם המשפחה צריך לחגוג, אבל גם את העבודה הקשה שעושה האמהות.

עאידה תומא סלימאן: כל עוד אין שוויון מגדרי וכל עוד לא השתנתה חלוקת התפקידים המגדריים בחברה שלנו, אני חושב שמגיע לאמהות שנחגוג איתן ולהכיר בעשייה שלהן ולהגיד להן תודה.

עאידה תומא סלימאן: אז יום אם שמח לכל האמהות.

עאידה תומא סלימאן: הנושא של היום בא כחלק מסדרה של פגישות, ישיבות ודיונים שעשינו מתחילת המושב הזה בנושא של הטרדות מיניות.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהישיבות שלנו נכפו עלינו בגלל כל מיני פרשיות ובגלל כל מיני סיפורים, לצערנו הרב, ששמענו עליהם, קראנו עליהם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עדיין נמצאים בעיצומן של כל מיני פרשיות בנושא של הטרדה מינית, אבל אי אפשר לא להגיד שכל הנושא של הטרדות מיניות מקבל צורה חדשה מבחינת השיח הציבורי הקיים סביב התופעה.

עאידה תומא סלימאן: יותר ויותר מתחילים לדבר על הנושא של הטרדה מינית, לא רק בפן הפלילי שלו, לא רק בעניין של עבירה על החוק וזה לא מה בכך, אלא זה דבר חשוב כן לציין את העבירה הפלילית עצמה, אבל גם כאשר אין מספיק ראיות מבחינה פלילית, השיח מתחיל להיכנס יותר לצד המוסרי וזה עניין שחשוב מאד לציין אותו.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב אנחנו גם רואים סוג של בטלשים כאלה, של השיח בנושא של הטרדה מינית.

עאידה תומא סלימאן: יותר ויותר קולות נשמעים שיש בהם השמצות ושיימינג למתלוננות עצמן.

עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שהמתלוננות מגיעות ומשתפות את התלונות שלהן באמצעי תקשורת לא קונבנציונאליים ולא שאין מתלוננות - אלא באות ומפרסמות – מעורר דיון חשוב מאד בעיני, על הכלים הניתנים בידי הנשים שמוטרדות מינית כדי להביע את הכאב שהן חווות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בעוד שבוע נקיים גם דיון בנושא של ההצהרה של מפכ"ל המשטרה בנושא של תלונות אנונימיות.

עאידה תומא סלימאן: את העמדה שלי כיושב ראש הוועדה ושל הרבה חברות כנסת – הבענו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמן הראוי לקיים את הדיון הזה פה.

עאידה תומא סלימאן: אני אשאיר אותו לזמנו.

עאידה תומא סלימאן: חשוב לציין שהיום הדיון הזה בא לבקשתה וביזמתה של חברת הכנסת מיכל רוזין ואני תיכף אתן לה לפתוח את הדברים.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד שנושא התחבורה הציבורית וההטרדות המיניות שעוברות נשים בתוך ותוך כדי שימוש בתחבורה הציבורית, עוד לא קיבל את המימדים הנכונים בעיני ואת הטיפול הנכון עד עצם היום הזה.

עאידה תומא סלימאן: זה שטח או שירות שנשים משתמשות בו.

עאידה תומא סלימאן: זה חלק גם כן מהשטח הציבורי שנשים אמורות כמה שאפשר להרגיש בטוחות להיות בו, שעדיין מופקר.

עאידה תומא סלימאן: עדיין אין אכיפה ברורה ונכונה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתייחס לזה היום, נתייחס גם לאפשרויות של איך אפשר באמת לטפל בתופעה ואיך אפשר לתת הרגשה יותר בטוחה לנשים, תוך כדי שימוש בתחבורה הציבורית.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהבעיה של התופעה, שאין לנו סטטיסטיקה מאד מגובשת וברורה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו הרב החומר שיש, וניסינו לאסוף חומר רקע, אך החומר ברובו מיושן.

עאידה תומא סלימאן: זה מעיד על חוסר בתשומת הלב לבעיה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לא להתייחס לעובדה שאתמול הוועדה הייתה בסיור בבית ג'אן, אחד הכפרים בצפון, ואחת הבעיות המרכזיות שם זה המחסור בתחבורה הציבורית.

עאידה תומא סלימאן: אז נראה כל הנושא של תחבורה ציבורית מקבל מימדים אחרים ממקום למקום ונצטרך לדבר עליו אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי, חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: בוקר טוב לכולם.

מיכל רוזין: שאלה מקדימה – יש פה נציגות של משרד התחבורה?

<דרור גנון: כן, אני כאן.

מיכל רוזין: שלום, נעים מאד.

מיכל רוזין: טוב, אני חייבת לומר שאני מתחברת לסיפא של הדברים שלך לגבי הנתונים והרבה פעמים בנושא הטרדות מיניות, פגיעות מיניות, הנתונים הם חסרים או מטעים מכיוון שאנחנו רואים רק מה שגלוי וכמובן לא מה שנסתר.

מיכל רוזין: אבל אני יכולה לעדכן אותך שבשנת 2011, חברתי, חברת הכנסת תמר זנדברג, שאז הייתה יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה בעיריית תל אביב יפו, ובשיתוף מרכזי הסיוע – קיימנו סקר בתל אביב שבו בדקנו נשים מגיל 18, רק נשים, מגיל 18 עד 80.

מיכל רוזין: בדקנו לגבי פגיעה מינית במרחב הציבורי – האם נפגעת במהלך חייך, איפה זה היה.

מיכל רוזין: היו שם מסקנות מאד מאד מעניינות, ואחד הדברים כמובן שעלו בצורה חד משמעית – 45% מבין הנשאלות דיווחו, העידו כי נפגעו בתחבורה הציבורית.

מיכל רוזין: אני חושבת שזה מספר עצום.

מיכל רוזין: בהתחשב בעובדה שאני לא יודעת אם יש לחברות התחבורה סטטיסטיקה, אני בטוחה שכן, שרוב המשתמשים לא בעניין הטרדות מיניות.

מיכל רוזין: רוב המשתמשים בתחבורה ציבורית הם ילדים, בני נוער והרבה נשים, כך שבוודאי המספרים הם יחסית עוד יותר גבוהים.

מיכל רוזין: שתינו היינו במרכזי הסיוע ואנחנו יודעות שכאשר מדברים עם קבוצה של נוער, נערות בעיקר ושואלים אותם לגבי פגיעה מינית בתחבורה הציבורית, כמעט לכל אחת יש חוויה מפוקפקת בתחבורה הציבורית.

מיכל רוזין: דרך אגב, בהחלט גם בחברות יותר סגורות ויותר שמרניות ולעומת זאת כמובן רובן ככולן כמעט לא התלוננות, מכיוון שבדרך כלל את לא יודעת מי הפוגע, מי האדם, בדרך כלל לוקח לך זמן להביא מה קורה סביב הפגיעה.

מיכל רוזין: הוא כבר יורד מהאוטובוס וכדומה, או מהרכבת, ולכן היכולת באמת להתגונן או להגיש תלונה היא נמוכה מאד.

מיכל רוזין: יש לי ספק אם בכלל במשטרה יש תלונות על הדברים האלה.

מיכל רוזין: במרכזי הסיוע באחת השנים למשל הם החליטו לאסוף ספציפית, כי הייתה תחושה בקרב הסדנאות.

מיכל רוזין: המספר היה נמוך, כ-150 כשהגיעו, ממש תלונות יזומות לקווי החירום של מרכזי הסיוע.

מיכל רוזין: במהלך תפקידי כמנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע, אנחנו יזמנו פגישה אחרי הרבה זמן, הצלחנו להושיב באותו חדר את כל הנציגים של אגד, אז זה היה רק אגד, דן ורכבת ישראל, וקיימנו איתם התייעצות משותפת.

מיכל רוזין: ניסינו לבוא באמת לא ממקום של חקיקת חוק, לא ממקום של איזה תקנות ממשרד כזה או אחר.

מיכל רוזין: אמרנו בואו, אתם רוצים הרי כמונו למגר את התופעה, אתם רוצים שנשים, נערות, ילדים, בני נוער, יהיו בטוחים בתחבורה הציבורית, בואו תלכו איתנו על שלל הצעות.

מיכל רוזין: הם סירבו לכל ההצעות בתואנה שלנהגים יש מספיק על הראש, ובכלל בישראל הם עובדים יותר קשה מבכל מדינה אחרת בעולם כי הם גם גובים את הכסף והם גם נוהגים ובכלל, הישראלים גם מציקים ושואלים שאלות, ואיפה אני יורד ואיפה אני הולך.

מיכל רוזין: ולכן הם לא מסוגלים, למרות שהחוק קובע בצורה מפורשת את האחריות של הנהג, הם לא מסוגלים לעשות מהלך מעבר לכך.

מיכל רוזין: אנחנו דרשנו שכמו שיש מודעות באוטובוסים, מדבקות כאלה שטוענות שאם אתה שם רגליים או ראית מישהו שמשחית – יש לך לאן להתקשר, והיום ראיתי בדן למשל שילוט שאומר – אם יש לך איזו שהיא תלונה על מהלך הנסיעה, אז הנה קו חירום וכדומה.

מיכל רוזין: הם סירבו לכך שנכשיר ונדריך את הנהגים.

מיכל רוזין: קודם כל היו פגיעות גם על ידי נהגים ונשים, בני נוער שנשארו בדרך כלל בשעות הלילה בתחנות מבודדות יותר ויש פה פגיעה קשה מאד בפריפריה ונשים צריכות להגיע למקומות מרוחקים בפריפריה, אם זה מהעבודה ואם זה סתם לבחירתן, והם סירבו לחלוטין לתת את ההכשרה המתאימה.

מיכל רוזין: אתם צריכים להבין שהתופעה הזאת שהתחילה באמת עכשיו ברשתות החברתיות, לצוף שוב עם כל כך הרבה מקרים שמתוארים ומוכרים למי שמכיר את התופעה, בעצם החברה מסביב, מכיוון שהנושא הזה לא מדובר, הנושא מושתק, זה נושא שיש לו שכיחות כל כך גבוהה מצד אחד.

מיכל רוזין: מצד שני, אין פה זמר מפורסם, אין פה פוליטיקאים, אין פה איזה מנהל חברה גדולה, ולכן זה לא מקבל את הפרופיל הגבוה בתקשורת, זה נעלם כמעט מעיני הציבור, ומה שקורה זה פשוט שהתופעה הזאת, שהיא כל כך כל כך שכיחה, היא כל כך נעלמת מעיני הציבור, היא לא מדוברת, שגם הנוסעים והנוסעות בתחבורה הציבורית, שרואים את הדברים, מתעלמים.

עאידה תומא סלימאן: לא מתייחסים לזה.

מיכל רוזין: מתעלמים.

מיכל רוזין: יש הרבה אנשים שמעידים ראיתי, אבל לא ידעתי, היא לא אמרה כלום, לא ידעתי – להגיד, לא להגיד.

מיכל רוזין: מה אני יכול לעשות.

מיכל רוזין: במקרים מועטים שהיו וגם פורסמו, אז באמת יש גיבורים וגיבורות שתופסים את המטריד או משליכים אותו מהאוטובוס או לוקחים אותו לנהג, וגם אז הנהג, פשוט לא יודע מה לעשות.

מיכל רוזין: הוא לא יודע.

עאידה תומא סלימאן: את מכירה כאלה?

מיכל רוזין: כן, כן.

מיכל רוזין: מעטים, אבל קרו.

מיכל רוזין: אני אומרת, הרוב בדרך כלל מתעלמים, גם בתוך התחבורה הציבורית, גם כשהם עדים, מכיוון ששוב, זה נושא שלא מדובר ולא יודעים איך להתמודד עם זה.

מיכל רוזין: אבל מעבר לזה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא בטוחה שזה עניין שלא מדובר ולא יודעים איך להתמודד.

מיכל רוזין: אני חושבת שזה חלק מזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מעיד איך נתפסת הבעיה הזו בחברה באופן כללי.

מיכל רוזין: זה נכון, אבל בוודאי גם יותר כאשר היא לא מדוברת בכלל, ובוודאי גם הנהג, שלא מקבל הכשרה, לא מקבל איזה שהן הנחיות מה הוא אמור לעשות.

מיכל רוזין: למשל שמותר לו לקחת פרטים מהתוקף.

מיכל רוזין: שמותר לו לקחת אותו לתחנת המשטרה עם כל האוטובוס איתו.

מיכל רוזין: כלומר, הדברים קיימים, הנהגים לא יודעים על זה בכלל.

מיכל רוזין: ההיפך.

מיכל רוזין: חברות התחבורה הציבורית הבהירו שהן לא רוצות שהנהגים לא יידעו מכך, כי הם לא רוצים בכלל שהם יתעסקו עם זה ולכן גם סירבו להדביק איזו שהיא מדבקה שתגיד באמת מה החוק או התקנות אומרים, ומה יכולה אישה לעשות, או אפילו להפנות, רחמנא ליצלן, למרכזי סיוע.

מיכל רוזין: אז צר לי.

מיכל רוזין: אני חושבת שהגיע הזמן.

מיכל רוזין: יש לי הצעת חוק בעניין, אני חושבת שצריך לקדם את זה.

מיכל רוזין: זה לא חובה שזו תהיה הצעת חוק, אבל צריך לקדם את זה.

מיכל רוזין: הגיע הזמן.

מיכל רוזין: אנחנו מפקירים פה שטח שלם בנושא של הטרדות מיניות עם שכיחות מאד גבוהה.

מיכל רוזין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חברת הכנסת מיכל רוזין.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין ליאת קליין, יועצת משפטית, איגוד מרכזי סיוע, בבקשה.

<ליאת קליין: אז קודם כל תודה רבה על הדיון החשוב גם לך וגם למיכל, על כך שהעליתם את הנושא הזה.

<ליאת קליין: בהמשך כמעט ישיר לדברים שאמרתן, זו באמת תופעה שאנחנו פוגשות אותה ופוגשות אותה לא מעט, אבל בדרך כלל לא במסגרת פורמאלית של הגשת תלונה רשמית או משהו כזה.

<ליאת קליין: זה הרבה פעמים הגיע משיחות אפילו לא רשמיות בקווים.

<ליאת קליין: כל מיני פניות דרך אתרים, התייעצויות, שאלות כאלה ואחרות שהפניות האלה מגיעות אלינו.

<ליאת קליין: אין מספיק מודעות לתופעה הזאת, גם בתחבורה הציבורית ובכלל, כל הנושא של הטרדות מיניות במרחב הציבורי ומה שנעשה שלא במסגרת של איזה שהוא מקום עבודה או עסק או משהו כזה, לא זוכה להתייחסות.

<ליאת קליין: אגב, באותו סקר שהזכרת אותו, חברת הכנסת מיכל רוזין, סקר משנת 2011, ראינו נתונים מדהימים בכלל על המרחב הציבורי.

<ליאת קליין: 83% מהנשים דיווחו על הטרדה מינית במרחב הציבורי.

<ליאת קליין: באמת נתון גבוה מתוך זה היה בתחבורה ציבורית.

<ליאת קליין: צריך לזכור שהתופעות האלה הן באמת קיימות הרבה מאד, ואולי הדבר הראשון שאפשר לצפות ממשרד התחבורה בעניין הזה זה לעשות סקר על הדבר הזה ולקחת את הנושא הזה כדי לבדוק מול מה אנחנו עומדים וכמה התופעה הזאת רחבה, כדי לראות מה עוד אפשר לעשות.

<ליאת קליין: אגב, צריך להזכיר שזה לא רק זה, ואת הזכרת את אותה פגישה עם אגד ודן ועם רכבת ישראל, צריך לדבר גם על מוניות כסוג שבהן יש הרבה מאד פגיעות מיניות.

<ליאת קליין: לפעמים זה אפילו מרחב שהוא מוגן הרבה פחות.

<ליאת קליין: אישה נמצאת לבד עם מישהו בתוך מונית.

<ליאת קליין: ראינו פגיעות מיניות דווקא מהרף היותר חמור.

<יהודה בר-אור: יש לך איזה סקר בנושא הזה של המוניות?

<ליאת קליין: לא, אין לי סקר.

<ליאת קליין: אני אומרת שיש לנו פניות - - -

<יהודה בר-אור: אז בשביל מה את מוציאה סתם דיבה על נהגי המוניות?

<ליאת קליין: אני מציעה שיהיה סקר על הדבר הזה, אני רק אומרת שיש תלונות.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, סליחה.

<יהודה בר-אור: סליחה, היא אומרת דברים באוויר.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: כשיגיע הזמן שלך תוכל להתייחס לדברים.

עאידה תומא סלימאן: כל אחד יש לו זכות להתבטא כל עוד שהוא לא פוגע אישית באף אחד.

<יהודה בר-אור: תוכלי להביא דוגמאות?

עאידה תומא סלימאן: זה התפקיד שלי, אדוני, סליחה.

<יהודה בר-אור: תודה רבה שהזמנתם אותנו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

<ליאת קליין: זה בסדר, אני מזכירה את כל-.

<ליאת קליין: באמת, הטרדה מינית מתרחשת בכל מקום במרחב הציבורי, גם בזירה הזאת ובעוד זירות אחרות.

<ליאת קליין: אני כן מזכירה את זה כי זה עוד משהו שצריך לבדוק.

<ליאת קליין: אני חוזרת להצעות שחברת הכנסת רוזין הציעה, שהן באמת הצעות שאנחנו מנסות לקדם ונשמח מאד אם זה יבוא מכאן דרך הצעת החוק או באמת דרך מה שייצא מפה מהוועדה.

<ליאת קליין: גם אפשרות לשילוט, שבאמת יהיה יידוע לנשים בתוך התחבורה הציבורית, אפילו באמת אפשרות לתת מידע על מה הגיע, למי אפשר לפנות, עם מי אפשר לדבר, דברים מאד בסיסיים וכן הכשרות לנהגים.

<ליאת קליין: זה לא אומר שיש יותר פגיעות בתחנות אוטובוס, אבל אפילו אני חושבת על הנהג שבאמת נקלע לסיטואציה שאישה ניגשת אליו ואומרת לו עברתי כרגע הטרדה.

<ליאת קליין: מה הוא אמור לעשות עם זה?

<ליאת קליין: לתת סיוע זה לא דבר פשוט.

<ליאת קליין: תגובה ראשונית היא דבר מאד מאד חשוב.

<ליאת קליין: גם הוא צריך שיהיה לו, בשבילו, את הכלים שהוא יידע מה לעשות, איך להתמודד עם זה באותו רגע, איך לעזור לה.

<ליאת קליין: לעצור את האוטובוס אולי.

<ליאת קליין: היו גם מקרים שאישה ירדה באמצע הנסיעה, הלכה לתחנת משטרה, היא הייתה לבד, אולי הוא יכול לעזור לה ליצור קשה עם מישהו שילווה אותה, שיהיה איתה בסיטואציה הלא פשוטה הזאת.

<ליאת קליין: זה ממש בשביל אותם נהגים שיהיה להם את המידע הבסיסי הזה.

<ליאת קליין: זה לא רק אינטרס של הציבור, זה גם אינטרס שאמור להיות של משרד התחבורה עניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חשוב לי לציין, כל מי שרוצה להגיב ולדבר, תהיה לו הזדמנות ואנחנו הזמנו את הציבור והזמנו נציגים של ארגונים כדי לשמוע אותם וכדי לדון בכל התופעה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מאד מבקשת, מי שיש לו מה להגיד, שיירשם.

עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל בוועדה הזו לכולם מגיע זמן לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אז אני רוצה לתת את זכות הדיבור לגברת באטריז רוזן כץ, יועצת ראש העיר חיפה לקידום מעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: רק לפני שאת מתחילה, אני חייבת להגיד שאחד הדברים שחיממו את הלב שלי זה לאחר שיצאה ההזמנה לישיבה הזו, קיבלתי מיילים משני אנשים שעובדים בתחבורה הציבורית.

עאידה תומא סלימאן: אחד מהם דווקא נהג מונית, אחד נהג אוטובוס שברכו על הדיון הזה ואפילו נתנו כמה טיפים איך אפשר לקדם את הנושא והצעות שאני אעלה אותן יותר מאוחר.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה להם למרות, שהשמות היו רק פרטיים, של אלה ששלחו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<באטריז רוזן כץ: תודה רבה.

<באטריז רוזן כץ: קודם כל אני רוצה לפני הכל לברך את חברותינו בנות הדת הנוצרית, אתמול היה להן חג הדקלים וגם להביע את המחאה שלי על אלימות שמופנית כלפי עובדות סוציאליות לרוב, שכפי שידוע היום שובתות.

<באטריז רוזן כץ: בנושא של תחבורה ציבורית, אנחנו הקמנו בחיפה פורום למאבק באלימות כלפי נשים, ולפני שנה קיבלנו פניות כמו שמדברים היום, דווקא של נשים צעירות שביקשו שאנחנו נתמקד בנושא של ביטחון נשים במרחב הציבורי וספציפית בתחבורה הציבורית.

<באטריז רוזן כץ: זה נשמע משהו שהוא רחוק, אני חושבת.

<באטריז רוזן כץ: לא נעשה את התרגיל הידוע שכל אחת תגיד האם הוטרדה או הייתה עדה להטרדה, אבל אני חושבת שזה מסוגי ההטרדה הכי נפוצים שנשים חוות, זה נכון שצעירות יותר.

<באטריז רוזן כץ: אני חייבת להגיד לכם, אני נוסעת בתחבורה ציבורית, אני כל שבוע מגיעה לכנסת וחוזרת מהכנסת בתחבורה ציבורית.

<באטריז רוזן כץ: לפני כחודשיים נסעתי עם אחת מהעובדות שלי, בת 40 פלוס, בחזרה מדיון בוועדה למעמד האישה.

<באטריז רוזן כץ: האוטובוס היה מלא.

<באטריז רוזן כץ: לא ישבנו ביחד.

<באטריז רוזן כץ: אנחנו יורדות מהאוטובוס, אני רואה שהעובדת שלי מוטרדת, היא לא מרגישה טוב.

<באטריז רוזן כץ: היא ניגשת אלי אומרת לי - את לא יודעת מה קרה לי.

<באטריז רוזן כץ: היא אומרת בדרך חזרה, באוטובוס של אגד בתחבורה הציבורית יושב לידי גבר ושם עלי יד ורגל.

<באטריז רוזן כץ: היא אומרת היום אני כבר מבוגרת, אז אמרתי לו – מה אתה עושה, תוריד את היד, אבל בזה הסתיים הסיפור.

<באטריז רוזן כץ: וההרגשה.

<באטריז רוזן כץ: אני פשוט רוצה להעיר נקודה שמאד התחילה להטריד אותי.

<באטריז רוזן כץ: הם לא נתפסים.

<באטריז רוזן כץ: אנחנו לא מדברות.

<באטריז רוזן כץ: אנחנו שותקות והפגיעות חוזרות על עצמן ושאנחנו שואלות את עצמנו כמה נשים נפגעות על ידי אותו בן אדם.

<באטריז רוזן כץ: כי סביר להניח שזה פגיעות שחוזרות על עצמן ובן אדם אחד פוגע במאות ובאלפי נשים.

<באטריז רוזן כץ: ואם לא נעשה משהו, איזה שהוא מהלך כדי שהאנשים האלה יועמדו לדין, לא יהיה לתהליך הזה סוף.

<באטריז רוזן כץ: אנחנו הגשנו מסמך עם כמה הצעות.

<באטריז רוזן כץ: אני רוצה להציע בכל הנושא של המצלמות, כי אחד הדברים שהנשים אומרות – אני לא מכירה את הבן אדם, מה אני אגיד לו? איך אני אוכיח?

<באטריז רוזן כץ: כאילו מראש היא כבר רואה את הסרטים והיא לא עושה עם זה כלום.

<באטריז רוזן כץ: ואני חושבת שעם כל ההתנגדות שיש והשמירה על הפרטיות של הנשים, כן צריכה להיות איזו שהיא אפשרות שיהיה איזה שהוא תיעוד.

<ליאת קליין: כמו במועדונים.

<באטריז רוזן כץ: בדיוק.

<באטריז רוזן כץ: וקחו בחשבון גם את הנושא של תחנות אוטובוסים, איפה שאנחנו ממתינות, האם הן מוארות, האם הן מצולמות, ואני כן חושבת שאנחנו צריכות לנסות ולקדם ולהפסיק את השתיקה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שהזכרת את תחנת האוטובוס, אני חייבת לציין שבסקר על הרגשת הביטחון שהשקנו ב-8 במרס, שמרכז המחקר והמידע של הכנסת עשו, היה ברור שלרוב הנשים יש פחד להיות בתחנת אוטובוס לא מוארת בשעת לילה, וברור שחלק מזה זה הפחד מהטרדות מיניות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לד"ר גיל פישהוף מהאגודה לזכויות הפרט, הוא נמצא איתנו?

<גיל פישהוף: כן.

<גיל פישהוף: שלום לכם.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת, אני נותנת בדרך כלל זמן דיבור שלוש דקות, אז אם אפשר לעמוד בזה.

<גיל פישהוף: אני אעמוד בזמן הזה.

<גיל פישהוף: שלום לכם.

<גיל פישהוף: שמי ד"ר גיל פישהוף, אני מרכז את הגוף שנקרא מרכז ניר כץ למאבק בלהט"בופוביה, על שמו ולזכרו של ניר כץ שנרצח ברצח בבר נוער, של האגודה למען הלהט"ב.

<גיל פישהוף: אני רציתי להעיר היבט שבדרך כלל לא עוסקים בו וזה הטרדות על רקע להט"בופובי, בתחבורה הציבורית.

<גיל פישהוף: כמו שאתם יודעים ויודעות, השפלה על רקע נטייה מינית, זהות מגדר, היא נכללת בפגיעה מינית על פי החוק למניעת הטרדה מינית.

<גיל פישהוף: מרכז ניר כץ, שהוא מרכז דיווח שאוסף נתונים, מקבל הרבה מאד פניות - אני בדקתי לטובת הדיון הזה - עשרות פניות יש לנו על אירועים של השפלה על רקע להט"בופובי, בכל סוגי התחבורה הציבורית.

<גיל פישהוף: רכבות, אוטובוסים, מוניות, מוניות שירות, מוניות פרטיות.

<גיל פישהוף: גם בתחנות האוטובוסים, ברכבת הקלה בירושלים זה חוצה את המקומות השונים.

<גיל פישהוף: צריך לומר, מה שיכולתי ככה לאפיין את הדברים, ברבים מן המקרים המטרה היא להשפיל את הבן אדם.

<גיל פישהוף: כלומר עולה בחור או בחורה שאחד הנוסעים מזהה, מניח שהוא הומוסקסואל, או לסבית או טרנסג'נדרית והמטרה היא להשפיל את אותו האדם, ולכן הדברים הם בדרך כלל פומביים מאד.

<גיל פישהוף: כלומר יכולה להיות צעקה באוטובוס – יא הומו מסריח, דברים כאלה, שאלות חודרניות שהמטרה שלהן היא להשפיל.

<גיל פישהוף: הפונים שפונים אלינו מדווחים על תגובה שהיא מאד מזכירה את מה שקורה בפגיעה מינית.

<גיל פישהוף: קפיאה, תחושה של שיתוק מוחלט ואחר כך גם את ההשפעה הנפשית המאד חזקה של הדבר הזה.

<גיל פישהוף: אני צריך לומר שאנשים ונשים טרנסג'נדרים בתהליך של התאמה מגדרית הם קורבן מאד מאד גדול לדברים.

<גיל פישהוף: פנייה מכוונת במגדר לא תואם.

<גיל פישהוף: היה לנו לפני כשבועיים מקרה שנוסע זיהה אישה טרנסג'נדרית וצעק באוטובוס – אתה גבר, אתה לעולם לא תהיה אישה.

<גיל פישהוף: אותה אישה דיווחה אחר כך על תחושות של אובדנות.

<גיל פישהוף: כן, הפגיעה הנפשית של הדברים האלה היא מאד קשה.

<גיל פישהוף: עכשיו, באחד מן המקרים אנחנו פנינו, זה היה מקרה בחברת דן, אנחנו פנינו לחברה והאמירה שלנו הייתה שלמרחב האוטובוס אי אפשר, או בכלל כלי התחבורה, אי אפשר להתייחס אליו כאל איזה מרחב אמורפי שאין לו בעל בית.

<גיל פישהוף: הצענו לעשות פרויקט משותף, אוטובוס של סבלנות, אוטובוס שינוע ויעשה הסברה.

<גיל פישהוף: כרטיסים, על כרטיסי הרב קו – כתובות של מרכזי הסיוע השונים למשל, שילוט, כל הדברים שכבר עלו כאן בדיון.

<גיל פישהוף: נענינו שהדבר הוא מרחב ציבורי ולכן צריך לפנות למדינה וחברת דן במקרה הזה.

<גיל פישהוף: הקריאה שלנו היא שכחלק מהמכלול הזה של הטרדה מינית-.

<גיל פישהוף: אני כבר מסיים.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, פשוט אני מנסה להבין.

עאידה תומא סלימאן: בחברת דן נאמר שמה המרחב הציבורי?

עאידה תומא סלימאן: איזה חלק המרחב הציבורי?

<גיל פישהוף: אני אקריא ישירות מתוך התגובה.

<גיל פישהוף: "ניכר כהצעותיכם" – ההצעות שלנו לשלטים וכן הלאה – "צריכות להיות מופנות לגורמים הרלבנטיים ברמה הלאומית ולא לחברת דן, שכן הנושא האמור אינו ייחודי לשירותי התחבורה הציבורית והוא רלבנטי בכל מקום במרחב הציבורי".

<גיל פישהוף: כלומר, יש פה הסרת אחריות ואני חושב שחברות התחבורה הן בהחלט הכתובת לדבר הזה, בדיוק כמו שחברת תעופה, אם היה מקרה כזה, חברת התעופה לא הייתה שולחת אותנו לריבון אלא לוקחת אחריות, אותו הדבר גם כאן.

<גיל פישהוף: אני רוצה אולי לתת קול ל-20 שניות, מכיוון שהגיע אלינו דיווח מ - - -

עאידה תומא סלימאן: עברת את הזמן שהוקדש, אז אני נותנת לך בגלל שקטעתי אותך באמצע.

<גיל פישהוף: ממש 20 שניות.

<גיל פישהוף: מקרה ברכבת ישראל עם נער צעיר שהיה בדרכו למצעד הגאווה.

<גיל פישהוף: אנחנו מדברים על אוגוסט האחרון.

<גיל פישהוף: קבוצה של נוסעים מזהה שהוא נוסע למצעד, יש לו איזו סיכה קטנה, הם מתחילים לשאול אותה מה אתה הולך למצעד, להשפיל אותו – מה, אתה חולה איידס וכן הלאה.

<גיל פישהוף: הם צועקים בקרון – גיי מסריח, ואז הוא כותב ככה: "אני פשוט בתחנה הקרובה ירדתי ולקחתי רכבת חזרה הביתה.

<גיל פישהוף: היה קשה לי לשמוע את כל הדברים האלה.

<גיל פישהוף: התחלתי לבכות.

<גיל פישהוף: יש לי גוש בגרון, כל כך רע לי עכשיו.

<גיל פישהוף: אני לא מאמין שכמו אפס בגללם חזרתי הביתה.

<גיל פישהוף: מרגיש כל כך כלומניק שאני לוקח את זה ללב.

<גיל פישהוף: למה אני כזה פגיע?

<גיל פישהוף: החיים חרא".

<גיל פישהוף: זה נער צעיר.

<גיל פישהוף: אני מזכיר לכם שאובדנות בתוך הקהילה הגאה, בכל הסקרים שלנו עולה, במיוחד בני נוער, עולה כל הסקלות של הקבוצות האחרות.

<גיל פישהוף: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לגברת קרן קורקוס.

עאידה תומא סלימאן: גברתי נותנת לנו עדות אישית היום.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<קרן קורקוס: כן.

<קרן קורקוס: קודם כל אני רוצה להודות למיכל גם על היוזמה הבאמת חשובה וגם שהזמינה אותי.

<קרן קורקוס: היא הגיעה אלי דרך פוסט שפרסמתי.

<קרן קורקוס: אני לא מייצגת איזה גוף או משהו.

<קרן קורקוס: אפשר לומר שאני הקול השקט והמושתק של הנשים.

<קרן קורקוס: לי היה צורך, אני עברתי סוג של הטרדה באוטובוס, שעל פי רוב לא ייחשב כמשהו מטורף וזה החל גם מהתגובות שקיבלתי.

<קרן קורקוס: זאת אומרת אי, אי, אי, מה קרה?

<קרן קורקוס: כולה שם עליך יד, אבל החדירה שאני הרגשתי למרחב שלי, היא משהו, היא תחושה שלא יכולתי לתאר בכלל והיה לי צורך לבטא את זה, בעיקר את תחושות האשם שעברתי באוטובוס.

<קרן קורקוס: מה שהיה מטורף בעיני זה לשמוע מהאנשים שקראו את הפוסט, את כמות ההזדהות.

<קרן קורקוס: לא רק נשים, גם גברים, ובאמת, שוב פעם קולות מאד מאד חשובים, להדגיש את זה שזה לא רק נשים.

<קרן קורקוס: זה לא עניין שהוא בהכרח מגדרי.

<קרן קורקוס: נשים וגברים וילדים עוברים הטרדות לא רק באוטובוסים וזה מושתק ואני חושבת שיש צורך מאד מאד חשוב להעלות את זה מתוך הציבור.

<קרן קורקוס: זאת אומרת את המודעות.

<קרן קורקוס: יצא לי קצת גם לדבר בכמה תכניות ברדיו וקצת לקרוא כל מיני דברים.

<קרן קורקוס: אפילו במדינות כמו ניו-יורק, באירופה, בקנדה, הוציאו עכשיו איזה שהוא קמפיין נורא חשוב בהקשר של תחבורה ציבורית, שקראו לאנשים לכבד את המרחב הציבורי, אפילו לא לדבר על הטרדות מיניות, אבל כן לתת איזה שהוא מקום למרחב הציבורי ואני חושבת שיש גם בעיה בגישה שלנו כחברה באוטובוסים, באיך שאנחנו מתייחסים לאנשים שלידנו.

<קרן קורקוס: אני לא יודעת אם זה פוסטרים על אוטובוס, אני יודעת שאם אני הייתי יודעת באותו זמן באוטובוס מה הזכויות שלי כנוסעת או מה החובות של הנהג, זה היה מקל עלי את הסיטואציה.

<קרן קורקוס: אני הייתי יודעת שאני יכולה ללכת לנהג האוטובוס ולומר לו והייתי יודעת שיהיה לי גב.

<קרן קורקוס: הייתי יודעת שמישהו היה עושה משהו.

<קרן קורקוס: הבעיה הכי קשה שלי באותה סיטואציה, הייתה שאני הרגשתי לבד, שהרגשתי שגם האנשים שמסביבי לא יידעו מה לעשות.

<קרן קורקוס: גם אם הם היו יכולים, רוצים, לא היה להם מה לעשות.

<קרן קורקוס: לא קיבלתי יותר מדי יחס והאשמה בסוף נפלה.

<קרן קורקוס: כי, מה, אני אעשה סצנה?

<קרן קורקוס: אז כן, זו איזו שהיא בעייתיות.

<קרן קורקוס: וזהו.

<קרן קורקוס: אין לי.

<קרן קורקוס: זה פשוט חשוב לי להביע את המקום הזה שלי, את המקום המושתק, נקרא לזה ככה.

<קרן קורקוס: זהו, תודה רבה מיכל.

עאידה תומא סלימאן: תודה, תודה.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו עוד עדות כנראה ממר שי דיין.

עאידה תומא סלימאן: נמצא איתנו?

עאידה תומא סלימאן: אז אם אפשר להתקרב לכיסא ליד המיקרופון.

<שי דיין: שלום רב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: זה בסדר, אנחנו בשידור ישיר.

<שי דיין: שידור ישיר זה גם בסדר.

<שי דיין: שלום, אני שי דיין, אני נהג מונית.

<שי דיין: היו תקופות בעבר כשהתחלתי לעבוד נהג מונית, רוב נהגי המוניות מתחילים לעבוד בלילה.

<שי דיין: יש לנו לקוחות מאד אמינים בתל אביב, זה הקהילה הלהט"בית.

<שי דיין: גם אני עברתי חוויה של הטרדה מינית על ידי הומוסקסואל – לא פעם, לא פעמיים ולא שלוש.

<שי דיין: לאחר שסיפרתי לאשתי את הסיפורים האלה, היא אמרה לי די, תפסיק כבר לעבוד בלילה ועברתי לעבוד בבוקר.

<שי דיין: יש לי קבוצות ווטסאפ של עשרות נהגי מוניות.

עאידה תומא סלימאן: בבוקר אין הטרדות מיניות?

<שי דיין: פחות.

<שי דיין: פחות.

<שי דיין: הם חוזרים ממועדונים קצת שתויים, לא השיגו את מה שהם רוצים להשיג בבר, במועדון, לא הצליחו להשיג, אז נהג המונית זה הטרף הכי קל.

<שי דיין: אני יכול לשלוח לך יד?

<שי דיין: אני יכול לעשות לך ככה?

<שי דיין: ואז אתה אומר לו הלו, מה אתה עושה?

<שי דיין: על מה אתה מדבר בכלל?

<שי דיין: ואז הוא אומר לך לא, אין לך ביטחון, אז בגלל זה אתה תוקף אותי, בגלל זה אתה צועק עלי, שאתה לא מפחד ממני.

<שי דיין: וזה לא פעם ולא פעמיים ונהגים רבים אומרים לי את זה.

<שי דיין: אני גם שאלתי חברים בקבוצת ווטסאפ – מישהו עבר הטרדה מונית במונית כנהג מונית?

<שי דיין: לא מעט פעמים נהגים קיבלו הצעות.

<שי דיין: אני בעצמי – בוא תעלה לקפה, בוא נעשה כייף, זה יהיה טוב, זה יהיה סבבה.

<שי דיין: אני אומר אדוני, אני נשוי, מה אתה רוצה ממני?

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<שי דיין: לא, אתה תצליח.

<שי דיין: אתה תגיע לזה.

<שי דיין: אני יודע שאתה רוצה את זה.

<שי דיין: עכשיו, מה הבעיה פה?

<שי דיין: הקהילה הלהט"בית קל להם להשיג את הגייז האחרים, להשיג את האקט המיני שלהם.

<שי דיין: האתגר הוא להשיג מישהו שהוא - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, איך אתה יודע את זה?

<גיל פישהוף: אני חייב פה להתערב.

<גיל פישהוף: סליחה, אני רוצה - - -

עאידה תומא סלימאן: איך הבחנת בכך?

<שי דיין: שנייה, אני נפגש איתם לא פעם ולא פעמיים בכל ערב.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: בוא נסכים על משהו.

<שי דיין: האתגר שלהם להשיג סטרייט הרבה יותר גבוה מאשר להשיג - - -

עאידה תומא סלימאן: אז בוא אתה תשמע אותי דקה, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: אני נתתי לך לתת עדות אישית על מה שעברת ואני הקשבתי כל עוד שזה היה בחלק העדות האישית.

עאידה תומא סלימאן: בוא לא נעשה שום ניתוח לא פסיכולוגי ולא סוציולוגי לתופעות, כאשר אתה לא מוסמך לעשות את זה ואתה לא מומחה לעניין.

עאידה תומא סלימאן: אז בוא נעצור את זה שם.

עאידה תומא סלימאן: אתה סיפרת, אני מכבדת ואני יכולה להקשיב ואני יודעת שהטרדות מיניות הן לא רק נחלתם של נשים ולא רק של הסטרייטים, אז נעצור את זה שם.

<שי דיין: אז גם נהגי מוניות הם מוטרדים מינית, לא מעט.

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שאתם צריכים להיכנס לשום מגננה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על הטרדות מיניות בתחבורה הציבורית.

עאידה תומא סלימאן: כלומר כל מי שנמצא ועולה לתחבורה ציבורית – בין אם הוא נהג, בין אם הוא נוסע או נוסעת – עלול להיות נפגע מהטרדה מינית ולכן אנחנו רוצים למגר את התופעה הזו, רוצים להפחית אותה נגד כולם.

<שי דיין: הלוואי והיה אפשר.

עאידה תומא סלימאן: תודה, תודה.

<גיל פישהוף: גברתי יושבת הראש, תודה שחסכת לי את התגובה בעניין.

עאידה תומא סלימאן: בשביל זה אני נמצאת לפעמים.

דב חנין: לא לפעמים, זה תמיד.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לרב פקד ישראל לוי ממשטרת ישראל, בבקשה אדוני.

עאידה תומא סלימאן: אני לא הצלחתי להבין מה הקיצור הזה של קמ"ד.

<ישראל לוי: אז אני לא קצין מדור, אני יותר קצין החקירות של מדור נפגעי עבירה.

<ישראל לוי: קמ"ד זה קצין מדור.

עאידה תומא סלימאן: אני לאט לאט מתחילה ללמוד את הקיצורים האלה.

דב חנין: אז אתה קח"מ לא קמ"ד.

<ישראל לוי: הלכתי לאיבוד כבר.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה שחבר הכנסת דב חנין הצטרף אלינו, בוקר טוב.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<ישראל לוי: טוב, אז בעניין הטרדות מין בתחבורה הציבורית, למעשה ביקשתי נתונים לחמש שנים אחורה משנת 2011, כאשר אנחנו מדברים בסך הכל הכללי על 136 תיקים, כאשר החלוקה היא באוטובוס – 63, מונית – 26, תחנת אוטובוס – 37, תחנת מוניות - 1, ותחנת רכב – 9.

<ישראל לוי: אנחנו מדברים על כמות תיקים לפי תאריך פתיחת תיק משנת 2011 עד שנת 2015.

<ישראל לוי: אלה הנתונים הקיימים.

עאידה תומא סלימאן: רק אם אפשר, באוטובוסים - - -

<ישראל לוי: 63.

עאידה תומא סלימאן: 63?

מיכל רוזין: תיקים שנפתחו.

מיכל רוזין: זה לא תלונות.

<ישראל לוי: לא, כמות תיקים לפי תאריך פתיחת תיק.

מיכל רוזין: כן, אבל יש לך כמות תלונות?

מיכל רוזין: כי זה רק תיקים שנפתחו.

מיכל רוזין: או שזה זה.

<ישראל לוי: אני מאמין שזה זה.

<ישראל לוי: אני אבדוק.

<ישראל לוי: אוטובוס – 63.

מיכל רוזין: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת שואלת אם זה המספר.

עאידה תומא סלימאן: כשאתם אומרים פתיחת תיק זה התלונה?

עאידה תומא סלימאן: אין תלונות שלא נפתחים להן תיקים?

<ישראל לוי: פ"א.

<ישראל לוי: באים למחשב, פ"א שנפתח.

<ישראל לוי: זה נמדד על פי זה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, בסדר גמור.

מיכל רוזין: גם אם התוקף לא ידוע זה נכלל פה?

<ישראל לוי: זה תיק שיש לו מספר סידורי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול שאלה, אם אפשר שתענה לי ואולי אחר כך נציג משרד התחבורה שבינתיים לא נמצא.

עאידה תומא סלימאן: אחת ההערות שניתנו לי דרך המייל, כי כפי שאמרתי קיבלתי תגובות, היא על תיק שנפתח נגד נהג שהטריד ואפילו אם יש גזר דין זה לא מתעדכן בעניין הרישיון שהוא קיבל.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אם נהג משאית עושה איזו שהיא עבירה חמורה בתעבורה, לא מעדכנים את התיק הפלילי שלו כך שיכול - - -

<ישראל לוי: התיק במשרד הרישוי?

עאידה תומא סלימאן: כן.

<ישראל לוי: אני לא יכול להתייחס לזה.

<ישראל לוי: אני לא יודע.

עאידה תומא סלימאן: אתה לא יודע.

עאידה תומא סלימאן: אז אחד מהדברים שהבנתי שאפילו אם יש תיק שנפתח וחקירה ואחר כך הרשעה, לא מודיעים למשרד הרישוי, למרות שהתפקיד שלו זה להמשיך להיות נהג.

<ישראל לוי: אז אני לא יודע.

עאידה תומא סלימאן: אכן מבקשים מהנהג לפני שהוא מתקבל למקום עבודה להביא את התיק הפלילי שלו, אבל לא מעדכנים אותו.

<קריאה: כבר לא.

עאידה תומא סלימאן: כבר לא?

<קריאה: אסור לבקש.

עאידה תומא סלימאן: אסור לבקש, אבל מבקשים אם יש לו עבר או לא.

<קריאה: זה לא מדויק.

<קריאה: אני אסביר.

<יהודה בר-אור: אני אסביר.

<יהודה בר-אור: אם מבקשים מהנהג עצמו להביא, הוא יכול להתקבל לעבודה רק עם זה ואנחנו מקבלים יחד עם זה.

<יהודה בר-אור: כל מה שאתם אומרים זה לא נכון, כי הנהג יכול לבקש על עצמו.

<קריאה: זה לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני אתן לכם להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<שני מימון: שמי שני מימון ואני מנהלת משאבי אנוש בחברת מטרופולין, תחבורה ציבורית.

<שני מימון: אני יכולה להגיד שאחד הקשיים הבולטים בענף שלנו הוא כזה שאנחנו לא יכולים לקבל ר"פ של הנהג.

<שני מימון: אנחנו מאשרים את הנהג על ידי כמובן תהליך אבחון שאנחנו עושים, אבל במידה ואנחנו רוצים להשתמש באותו נהג לנהיגה, לקבל תלמידים וכו', אז אנחנו רשאים לבקש ממשטרת אישור על כך שבשנה האחרונה הנהג לא עבר שום עברה - - -

עאידה תומא סלימאן: בשנה האחרונה.

<שני מימון: רגע, רגע, שנייה.

<שני מימון: אני מקבלת אישור שהוא שנתי, שהוא לא עבר עבירה בשנה האחרונה הנוגעת להטרדה מינית, פדופיליה וכל מה שקשור בזה.

<שני מימון: איפה הקושי?

<שני מימון: הקושי זה שאם אותו נהג עבר את זה שנים לפני, אין לנו שום דרך לדעת את זה.

<שני מימון: זאת אומרת שיכול להיות שאני היום מעסיקה 870 נהגים, שמתוכם יש כאלה שעברו עבירות, שהטרידו, פדופיליה, 1,001 סיבות שיכולות למנוע את אותו נהג להיות נהג אוטובוס ואין לי שום דרך לדעת את זה.

<שני מימון: ואנחנו בעבר - - -

מיכל רוזין: למה הם מקבלים רישום של שנה אחרונה בלבד?

<ישראל לוי: אני לא יודע.

<שני מימון: זה רישום של השנה האחרונה ואני אוסיף ואומר שברגע שאני רוצה להשתמש לצורך העניין בנהג שנה לאחר מכן, אני חייבת להביא עדכון של אותה השנה ו - - -

מיכל רוזין: עדכון ממשטרת ישראל.

<שני מימון: כן, אבל מה עם כל העבר אחורה?

<שני מימון: אין לדעת.

עאידה תומא סלימאן: אני לא הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: למה אתם מקבלים רק שנתי?

<שני מימון: זה מה שמשטרת ישראל נותנת.

עאידה תומא סלימאן: זה רק מה שהם נותנים, כלומר זה תלוי במה שהמשטרה מנפיקה וזה לא - - -

<שני מימון: זה לא אחורה.

מיכל רוזין: כי רישום פלילי, אני לא חשובת שאפילו המשטרה עושה פילוח מה בשנה האחרונה ומה רישום פלילי, אז כאילו זה מוזר.

מיכל רוזין: אם יש לו רישום פלילי, אז יש לו רישום פלילי.

מיכל רוזין: זה אבסורד.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לשמוע את עורכת דין לילך וגנר מייעוץ וחקיקה.

עאידה תומא סלימאן: כן גברתי, יש לך מה להתייחס בנושא הזה ולהגיד לנו?

<לילך וגנר: כן, רק רציתי להבהיר את הנושא של חוק מניעת העסקה של עברייני מין, שכמובן כולל דרישה לאישורים גם בפרטיים גם ציבוריים ולקצין ציבוריים זה חובה לבקש את האישור הזה בטרם העסקה.

<לילך וגנר: שלא ישתמע שאין דרך לקבל ומדובר על עבירות מין.

<לילך וגנר: חוץ מזה למעסיקים ציבוריים חוק המרשם הפלילי מאשר גם לבקש הרשעות פליליות, שהם יכולים לשקול אותן במסגרת השיקולים שלהם.

<לילך וגנר: אז פה זה גבולות הגזרה מבחינה חוקית.

<לילך וגנר: זה נכון ש - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אפשר לדייק קצת, כי זה לא היה - - -

<לילך וגנר: סליחה.

<לילך וגנר: חוק מניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים הוא חוק די רחב, חל על הרבה סוגים של מוסדות, בין היתר גם על תחבורה ציבורית, דורש בטרם קבלה לעבודה מהמעסיק לבקש אישור מהמשטרה לגבי אותו מועמד לעבודה, שמאפשר לו לעבוד בעבודה הזאת.

<לילך וגנר: האישור מתייחס לעבירות מין - - -

<יהודה בר-אור: זה לא נכון.

<יהודה בר-אור: גברתי, יכולים לבקש את זה מהנהג, לא מ - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: איך להשיג את זה כשהבן אדם עצמו הולך למשטרה ומבקש, אבל האחריות היא של המעסיק.

עאידה תומא סלימאן: הוא לא יכול לקבל אותו לעבודה בלי הרישום הזה.

<לילך וגנר: נכון מאד.

<לילך וגנר: יש גם עבירה לבן אדם עצמו וגם עבירה למעסיק.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל הוא בדיוק חזר, הוא יצא.

עאידה תומא סלימאן: כששאלתי הוא לא היה פה.

מיכל רוזין: זה רק שנה אחורה?

<לילך וגנר: לא, מה פתאום.

<לילך וגנר: צריך רישום פלילי, זה אישור מיוחד - - -

עאידה תומא סלימאן: זה אישור מיוחד על רישום באופן כללי.

<לילך וגנר: בדיוק ואני אקריא לכם את סעיף 3 א' – מעסיק לא יקבל בגיר לעבודה במוסד, בטרם קיבל אישור ממשטרת ישראל כי אין מניעה להעסקתו לפי חוק זה.

<לילך וגנר: זה אישור מפורש - - -

<ליאת קליין: יש שני חוקים, יש את החוק הכללי ויש את חוק מניעת העסקת עברייני מין.

<ליאת קליין: זה שני חוקים משלימים.

<ליאת קליין: בעבירות מין יש משהו מיוחד.

<לילך וגנר: בדיוק.

<לילך וגנר: ולכן זה לא נכון שאי אפשר לקבל, ההיפך, חובה לקבל את האישור הזה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: רב פקד לוי, סיימת?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו קטענו אותך באמצע.

<ישראל לוי: אני כן.

עאידה תומא סלימאן: היה לך את הסטטיסטיקה.

עאידה תומא סלימאן: אין לך מה להתייחס למה שנאמר פה, כאילו זה שנתי?

עאידה תומא סלימאן: זה מוזר מאד, מה שאתם מקבלים לידיים שלכם אמור להיות לא שנתי, אמור להיות - - -

<שני מימון: אני מקבלים בוודאות שנתי.

<שני מימון: בוודאות.

<שני מימון: אנחנו מתעקשים על זה כל - - -

<יהודה בר-אור: זה מה שאתם מבקשים.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מציעה שאולי נבדוק את זה.

<שני מימון: אנחנו דיברנו על זה אצלנו בחדר ישיבות.

<ישראל לוי: איתנו?

<ישראל לוי: עם נציגים שלנו?

<שני מימון: כן.

<ישראל לוי: אז נחליף טלפונים ואני אפנה אותך.

<ישראל לוי: בכיף.

<שני מימון: זה נראה לי חשובה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני מבקשת שבאמת תבדוק את העניין ותחזירו תשובה גם לוועדה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך גברתי יושבת הראש.

דב חנין: תודה גם על רשות הדיבור וגם על הנושא החשוב הזה.

דב חנין: זה נושא מאד מאד רחב – ההטרדות המיניות בתחבורה ציבורית ויש לו הרבה מאד היבטים.

דב חנין: כיושב ראש ועדת משנה שעוסקת בתחבורה ציבורית, אני רוצה לנסות להתמקד במשהו שלפחות מהמידע שמגיע אלי, הוא כנראה בעיה מאד רצינית, בלי לזלזל בבעיות האחרות.

דב חנין: ואני מדבר על הטרדות מיניות שקשורות לצפיפות בנסיעה באוטובוס או ברכבת.

דב חנין: לי אין סטטיסטיקה, אבל אני יכול לומר לך, גברתי יושבת הראש, שלפי התחושה שלי, נשים שנמצאות ברכבת, בקרון צפוף או באוטובוס, חוות את הסיטואציה הזאת כסיטואציה שמזמינה אפשרות של הטרדות מיניות ולפעמים מזמינה גם הטרדות מיניות בפועל.

דב חנין: כיוון שלמרבית הצער גם אוטובוסים וגם רכבות בישראל, בשעות מסוימות ובקווים מסוימים – עירוניים או בין עירוניים כשמדובר ברכבת – מאד מאד צפופים, אנחנו מדברים על סוג של מציאות שבעצם מרתיעה נשים מלעלות לרכבת או לאוטובוס, כי הן אומרות – ווואלה, זאת תהיה חוויה לא נעימה.

דב חנין: ומול הדבר הזה אני חושב שצריך לייצר איזה שהוא סוג של תכנית עבודה.

דב חנין: כמובן, הפתרון הטוב ביותר זה להימנע ממצבים שבהם יש צפיפות ברכבות ובאוטובוסים.

דב חנין: אנחנו רחוקים מזה.

דב חנין: אנחנו צריכים לצאת מתוך הנחה שבשנים הקרובות עדיין יהיו אוטובוסים צפופים ותהיינה רכבות, ובקרנות בהן תהיה צפיפות.

דב חנין: ומה אנחנו עושים?

דב חנין: מה תכנית העבודה שגורמי המקצוע שנמצאים פה בחלקם מסביב לשולחן הזה, יכולים להציע.

דב חנין: האם למשל אם אנחנו נקבע חובה של התקנת שלטים, זכותך לשמור על פרטיות ועל כבודך ועל גופך, גם כשאת נמצאת באוטובוס צפוף.

דב חנין: אם את נתקלת בבעיה – אנא פני לנהג.

דב חנין: סתם אני אומר, אני לא יודע בדיוק מה הנוסח הנכון.

דב חנין: אבל שלט כזה, או משהו כזה שהוא בולט והוא חזק והוא ניכר לעין והוא גם אולי בעברית וערבית, הוא מעביר את התחושה שזה לא הפקרות פה.

דב חנין: שאנחנו כמערכת ערים לזה שישנה בעיה ואנחנו עומדים לצידה בעיקר של אותה אישה, למרות שיכולות להיות גם הטרדות מיניות נוספות, אבל קודם כל של אותן נשים שהן מטרה אפשרית להטרדות מיניות.

דב חנין: אני חושב שהישיבה הזאת צריכה להסתיים באיזו שהיא דרישה מכל הגורמים המקצועיים שנמצאים מסביב לשולחן, החל במשרד התחבורה, עבור בחברות מפעילי התחבורה הציבורית וארגוני הנוסעים, כמובן ארגוני הנשים, לגבש תכנית עבודה עם לוחות זמנים איך אנחנו מביאים למצב שתחבורה ציבורית נחשבת בעיני נשים, קודם כל בעיני נשים, כמרחב בטוח.

דב חנין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה חבר הכנסת דב חנין.

עאידה תומא סלימאן: אני מזמינה את מר יהודה בר-אור, יושב ראש איגוד המוניות הארצי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה אדוני.

<יהודה בר-אור: שלום לכם.

<יהודה בר-אור: אני יהודה בר-אור, יו"ר איגוד המוניות הארצי.

<יהודה בר-אור: אני מכהן כבר 15 שנה בתפקיד ונהג מונית כבר 37 שנים.

<יהודה בר-אור: כמובן שאתם, כמו שכל אחד, אני עכשיו חוגג את 40 שנות הנישואים שלי ונשים, תמיד יש זוגיות.

<יהודה בר-אור: לא מוחאים כף ביד אחת, תמיד מוחאים בשני כפיים, בכל נושא, גם בנושא הזה וגם בנושא החיים המשותפים.

<יהודה בר-אור: אנחנו עומדים על זה ואנחנו מסבירים את זה ועשינו כל מאמץ כדי לסדר את העניין.

<יהודה בר-אור: אנחנו ביזמתנו, יחד עם משרד התחבורה, ביקשנו לשים על הדלתות שלנו את מספר המונית ואת כל הדרכים שאפשר להתקשר ולהתלונן על כל נהג מונית ומונית.

<יהודה בר-אור: פעם זה היה רק בכובע, היום זה על הדלתות ובכל המקומות.

<יהודה בר-אור: שנית, אנחנו מקבלים תלונות אישיות, אם יש תלונות אישיות, ואנחנו מטפלים בהן ומעבירים את זה לתחנות.

<יהודה בר-אור: לצערנו, אנחנו מטפלים בתחנות המסודרות בארץ ולא כל התחנות ויש הרבה נהגים שעובדים פרילנס בעצמם ולא קשורים לתחנות.

<יהודה בר-אור: אבל תחנה מסודרת שמקבלת נהג מונית אליה והיא מעסיקה ומסיעה וגם דרך העירייה וגם דרך חברות מסודרות, היא מחייבת את הנהג שבא ונרשם בתוך המשרד.

<יהודה בר-אור: היא לא תקבל אותו בלי אישור של תעודת יושר.

<יהודה בר-אור: היא מבקשת ממנו שיביא תעודת יושר מהמשטרה וזה נקודה שהיא בדוקה.

<יהודה בר-אור: דבר שני, נהג המונית הזה עובר תשאול של התחנה והוא כבר מגיע לתוך הנהיגה.

<יהודה בר-אור: ברגע שאתה מקבל אותו אתה עושה לך תיקייה עליו ואתה יודע בדיוק מה הוא אומר.

<יהודה בר-אור: בעירייה, במקומות מסודרים, מבקשים אישורים גם מאיגוד המוניות שייתן המלצה על נהגים כאלה ועל תחנות כאלה שהן תחנות מסודרות, וגם מהתחנה עצמה, לפני שהיא נכנסת למכרז, שידוע להם שנהג המונית לא עבר עבירות מין ואין לו שום תיקים בנושא של הטרדה מינית.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול שתי שאלות בעיקר.

עאידה תומא סלימאן: השאלה הראשונה – נהג מונית שעובד כבר באותה תחנה מעל ל-10 שנים.

עאידה תומא סלימאן: מבקשים באיזה שהוא שלב רענון של ה - - -

<יהודה בר-אור: קודם כל יש רענון - - -

עאידה תומא סלימאן: של תעודת היושר שלו?

<יהודה בר-אור: באופן כללי, אם הנהג לא עשה שום בעיה והרי אין דבר שאתה לא יודע בתוך העסק שלך, זה עסק הרי.

<יהודה בר-אור: אם הוא יודע שהנהג הזה נעדר כמה חודשים, אז הוא יודע שהוא הלך למשפט, הוא יודע שהוא הלך לבעיה מסוימת.

<יהודה בר-אור: הוא נעדר מהעבודה, שואלים למה.

<יהודה בר-אור: הוא לא נעלם בין לילה - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מדברים על מישהו שנעלם, אדוני.

<יהודה בר-אור: לא, אני אומר אם הוא עובד - - -

עאידה תומא סלימאן: אדוני, השאלה שלי מאד פשוטה.

עאידה תומא סלימאן: מבקשים או לא מבקשים?

<יהודה בר-אור: השאלה פשוטה והתשובה שנהג שעובד ולא ידוע עליו שיש לו בעיה, לא מבקשים.

<יהודה בר-אור: זו התשובה, חד משמעית.

עאידה תומא סלימאן: אין נוהל לבקש?

<יהודה בר-אור: יש.

<יהודה בר-אור: אמרתי לך, ברגע שאנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, אני מאד ברורה.

<יהודה בר-אור: אמרתי.

<יהודה בר-אור: גם אני ברור.

עאידה תומא סלימאן: יש נוהל באופן סדיר של התחנה לנהגים שהועסקו כמה וכמה שנים, לרענן את התעודות שלהם?

<יהודה בר-אור: את התעודות לא, אבל כן מרעננים בדיבור איתו ובשיחה על זה, אם יש לו, הם יודעים.

<יהודה בר-אור: אם לדוגמא אני הולך ומגיש והוא צריך להגיע לאיזו עבודה שהיא עם ציבור, הוא צריך לתת הצהרה שאין לו שום עבירה או הטרדה מינית בשנים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: שאלה שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אמרת שאתם מקבלים תלונות ומטפלים בהן בתחנות המסודרות.

עאידה תומא סלימאן: ובעצם גם אתם כהתאחדות - - -

<יהודה בר-אור: איגוד.

עאידה תומא סלימאן: איחוד, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: איגוד, איחוד.

עאידה תומא סלימאן: אתם גם מיועדים לזה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי האם יש איזה שהוא מאגר מידע של התחנה עצמה, על כמה תלונות הגיעו בשנה ובאיזה סוג של תלונות אתם מטפלים?

<יהודה בר-אור: אז בצורה ברורה אני אומר.

<יהודה בר-אור: תחנת מוניות מסודרת שמקבלת דיווח מהמשטרה או מכל גורם אחר ויש לה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, של קליינטים אני מתכוונת.

<יהודה בר-אור: אני אומר, אנחנו גם מפוקחים על ידי קצין בטיחות.

<יהודה בר-אור: כל תחנה יש לה קצין בטיחות שהוא מחויב לבדוק את כל העניין הזה.

<יהודה בר-אור: כל תחנה מסודרת יש לה קצין בטיחות שהוא מחויב.

<יהודה בר-אור: זה אחד הדברים שקצין הבטיחות בודק, את כל הדברים האלה.

<יהודה בר-אור: אם אנחנו יודעים על נהג מונית כזה, שהגיע לבית המשפט או שהייתה לו הטרדה עם נוסעת, הרי הנוסעים, תבינו, הנוסעים שולחים לנו את האינפורמציה על כל תחנה.

<יהודה בר-אור: אם הוא נוסע למשל במוניות סולד, שאני במקרה המנהל שלה גם באופן אישי, היא שולחת את המכתב והיא כותבת על נהג מונית שככה וככה היה איתו, אני יודע לפני שהנהג אפילו יודע את זה, שהוא יקבל ויזמינו אותו.

<יהודה בר-אור: היא קודם כל פונה לתחנה, כי היא נוסעת בתחנה מסודרת, היא ראתה שלט.

<יהודה בר-אור: אני ממליץ לכל אחד שעולה במוניות שיראה קודם כל שיש להן שלטים, שהן מתחנות מסודרות ואז הדברים האלה יעזרו להם לפתור הרבה בעיות.

<יהודה בר-אור: דבר שני, אנחנו מציעים לכל הנוסעות שישבו אחורה.

<יהודה בר-אור: תאמיני לי, זה ימנע את כל הבעיות.

<יהודה בר-אור: אף אחד לא מוטרד כשהוא יושב אחורה.

<יהודה בר-אור: ההיפך, לשבת כמו גברת מסודרת והכל בסדר.

<יהודה בר-אור: הבעיה היא שיש הרבה הטרדות הפוכות ועל זה יש הרבה תלונות גם.

<יהודה בר-אור: והבחור הזה שסיפר לכם על העניין הזה, נהג המונית שי שסיפר על הטרדות, שזה יש הרבה הטרדות גם הפוכות וגם על זה צריך גם לתת את הדעת.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני - - -

<יהודה בר-אור: הוא יושב עם נוסע לבד ו - - -

עאידה תומא סלימאן: אדוני, אדוני, אני רק מנסה להבין האם יש מסלול ברור לקבלת תלונות אצלכם בכל תחנה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אני אישה שעברתי איזו שהיא בעיה מסוימת, הטרדה או לא הטרדה, אני יכולה לפנות לתחנה ולהתלונן.

עאידה תומא סלימאן: מי יקבל את התלונה שלי?

<יהודה בר-אור: יקבל מנהל התחנה.

עאידה תומא סלימאן: למי מעביר אותה מנהל התחנה?

<יהודה בר-אור: מעביר אותה, במקרה ויש בזה באמת בעיה מעבירים את זה אלינו לאיגוד ואנחנו משתפים את משרד התחבורה במקרה.

עאידה תומא סלימאן: איך מנהל התחנה - - -

<יהודה בר-אור: אני אגיד לך משהו אחד, שגם המשטרה עצמה מבקשת מאיתנו את העזרה ואנחנו עוזרים להם בכל דבר – מטפלים באנשים שנעלמים, באנשים שבורחים, וגם את המידע הזה אנחנו מעבירים אליהם.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה נתון לשיקול - - -

<יהודה בר-אור: למשרד התחבורה אנחנו מעבירים את זה באופן פרטני כל פעם.

עאידה תומא סלימאן: זה נתון לשיקול דעתו של המנהל להחליט אם בתלונה הזאת יש משהו או לא?

עאידה תומא סלימאן: ככה אני הבנתי.

<יהודה בר-אור: כן.

<יהודה בר-אור: זה כן.

<יהודה בר-אור: אם המנהל לא יעביר את זה אלי, בטח שאני לא יכול לדעת.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: מנהל התחנה שאין לו שום הכשרה בנושא של הטרדות מיניות יכול להחליט.

<יהודה בר-אור: לא, אבל טובת התחנה שלו מול העיניים.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<יהודה בר-אור: סליחה רגע.

<יהודה בר-אור: טובת התחנה שלו מול העיניים.

<יהודה בר-אור: הוא משרת ציבור, אם עכשיו הוא - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אדוני, אדוני - - -

<יהודה בר-אור: אז הוא לא יעסיק אותו בתחנה.

<יהודה בר-אור: זה הגיוני גם.

עאידה תומא סלימאן: אדוני, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני גם ראיתי תגובות בעבר לכל הנושא של הטרדות מיניות ולא במקריות דובר על הכשרות לאנשים שמטפלים בתלונות.

עאידה תומא סלימאן: לא במקריות.

עאידה תומא סלימאן: נציג משרד - - -

<ישראל לוי: רגע, חברת הכנסת, נמצא פה ראש מדור להתייחסות שלו.

מיכל רוזין: הגיע.

מיכל רוזין: ראית מה זה?

מיכל רוזין: איזו יעילות.

<ישראל לוי: ראית, קראתי לו והוא הגיע ישר בשנייה.

<דב-מאיר ברקוביץ: הייתי בדיון אחר.

עאידה תומא סלימאן: כן, יש לי תשובה?

<דב-מאיר ברקוביץ: על מה?

<דב-מאיר ברקוביץ: תגידי את השאלה.

עאידה תומא סלימאן: את השאלה?

עאידה תומא סלימאן: נאמר מאחת מחברות התחבורה הציבורית שבעצם כשהם מבקשים מה שנקרא תעודת יושר או רישום פלילי, הם מקבלים מהמשטרה רק אישור שנתי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר לאותה שנה שבה ביקש הבן אדם וזה לא חוזר אחורה אם יש לו תיק מהעבר.

עאידה תומא סלימאן: זה נכון בעבירות מין?

<דב-מאיר ברקוביץ: אין דבר כזה.

עאידה תומא סלימאן: אין דבר כזה?

<דב-מאיר ברקוביץ: אלף אין דבר כזה תעודת יושר, נסדר את זה קודם.

<דב-מאיר ברקוביץ: אפשרות אחת זה לקבל מידע מהמרשם, שזכאים לפי החוק לקבל.

<דב-מאיר ברקוביץ: זה בדרך כלל לא לגבי תחנת מוניות, זה מקבלים לרישוי של מונית.

<שני מימון: אני אחדד.

<דב-מאיר ברקוביץ: אם זה אישורי העסקה לפי החוק למניעת העסקת עברייני מין, אז שם מקבלים, הרי לא מועבר מידע פלילי, אלא על פי החוק מועבר רק אישור.

<דב-מאיר ברקוביץ: יש אישור להעסקתו או אין אישור להעסקתו והאישור הזה, התוקף שלו הוא לשנה, אבל המידע שהוא בודק, הוא בודק עד 20 שנה אחורה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אז בעצם הבנו עכשיו מאיפה בא כל הבלבול.

עאידה תומא סלימאן: המידע שאת מקבלת זה שאפשר להעסיק אותו בשנה הזו, אבל הם בעצם בודקים אחורה 20 שנה.

<דב-מאיר ברקוביץ: למה כל שנה מחדשים את האישור?

<דב-מאיר ברקוביץ: אלף לא על פי החוק.

<דב-מאיר ברקוביץ: זאת אומרת עקרונית לפי החוק היבש, אדם שקיבל אישור, וזה אמור להיות מתוקן בתזכיר שנמצא באיזה שהוא מסלול חקיקה - - -

<לילך וגנר: נכון, בתיקון לחמש שנים.

<דב-מאיר ברקוביץ: זה אמור להתחדש אחת לכמה זמן לבקש, אבל היום על פי החוק עקרונית, בן אדם שביקש למקום העבודה שלו את אישור ההעסקה פעם אחת, בזה הוא סיים.

<שני מימון: אוקיי.

<שני מימון: בהנחה שאותו נהג עשה עבירה במהלך הזאת ואני לא יודעת הרי על העבירה הזאת, כי זה לא בהכרח היה תחת הגוף שלי ועל פניו אני לא צריכה לבקש את האישור, כי אתה אומר – אין חוק לבקש את האישור, אז איך אני אמורה לדעת שאת אותו נהג אני יכולה להעסיק או לא יכולה להעסיק אותו?

<דב-מאיר ברקוביץ: על פי החוק הזה אי אפשר לדעת.

מיכל רוזין: לא, השאלה האם המשטרה, זה גם שאלנו את רב פקד לוי, האם המשטרה מעבירה מידע.

מיכל רוזין: היו 136 תיקים שנפתחו, האם היא מעבירה את המידע למשרד הרישוי, משרד התחבורה, על מנת שישעו את הנהג מתפקידו?

<שני מימון: לא.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שנאמר לך, שלא.

<דב-מאיר ברקוביץ: לא, זה לא מידע שמועבר.

<דב-מאיר ברקוביץ: משרד הרישוי מקבל מידע בזמן שהוא נותן את הרישיון למי שנוהג על מונית - - -

מיכל רוזין: הבנתי, אבל מה קורה אם עכשיו פתחת תיק, יש חקירה על אונס - - -

עאידה תומא סלימאן: זה לא יתעדכן.

<דב-מאיר ברקוביץ: אין את זה - - -

מיכל רוזין: אז היא לא מקבלת מידע.

מיכל רוזין: זאת אומרת היא לא יודעת - - -

<ליאת קליין: במשרד החינוך זה בעייתי.

<דב-מאיר ברקוביץ: זה באף תחום, אבל זה מגבלות החוק.

<דב-מאיר ברקוביץ: זה לא שאלה אם המשטרה רוצה להעביר או לא.

<דב-מאיר ברקוביץ: חוק המרשם הפלילי מגדיר מתי, לאיזה צורך ובאיזה היקף מותר להעביר ועל פי זה מעבירים.

מיכל רוזין: גם אם הוא מורשע ונפסקו לו עבודות שירות, היא לא תדע על זה?

<דב-מאיר ברקוביץ: נכון.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני שאלתי אם מרעננים מדי שנה את האישורים האלה או לא.

עאידה תומא סלימאן: כי ברגע שהחברה מחויבת לרענן, אפילו פעם בשנתיים את האישורים האלה, כמו שממלאים טופס 101 כל תחילת שנה, שיביאו את ה טופס הזה ואז אם יש, מתעדכן.

עאידה תומא סלימאן: אין מה לעשות.

<יהודה בר-אור: ולכן אני אמרתי שבכל שנה הם צריכים להביא אישור כדי להמשיך לעבוד בעירייה או בכל מקום מסודר.

<דב-מאיר ברקוביץ: אז בחוק למניעת הטרדה יש הצעה ממשלתית שעוסקת בתיקון של החוק הזה, שמסדירה תקופות לחידוש, כי היום בעצם אין כלום.

<דב-מאיר ברקוביץ: זאת אומרת היום פעם אחת אתה מקבל אישור כל עוד אתה באותו מקום עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אתם עובדים על זה?

<דב-מאיר ברקוביץ: לא, נגמרה ה - - -

<לילך וגנר: מי שמבקש כל שנה לכאורה יכול לעשות את זה, אבל זה לא חובה לפי החוק.

<לילך וגנר: התיקון הוא שהוא חייב כל חמש שנים.

מיכל רוזין: כל חמש שנים, אבל על זה נדון כשתביאו את החוק.

<לילך וגנר: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לגברת נופר סלמן, נציגת התאחדות הסטודנטים הארצית.

עאידה תומא סלימאן: אני אשאיר את התחבורה כדי לתת לנו את כל התשובות בבת אחת.

<נופר סלמן: שלום.

<נופר סלמן: קודם כל אני באמת מברכת על הדיון הזה בנוגע להטרדות מיניות בעיקר באוטובוסים.

<נופר סלמן: עוד פעם, אנחנו מדברים פה על מרחב שהוא מרחב שהוא קצת יותר בעייתי בתחום האפור ולכן חשוב גם להעלות את הדיון הזה לסדר היום הציבורי.

<נופר סלמן: אני, כשאני מוטרדת מינית ברחוב אז אני יודעת שזה ביני לבין השמיים, לבין הבן אדם שהטריד אותי ואולי האנשים שעברו ברחוב והתעלמו.

<נופר סלמן: כשאני מוטרדת מינית באוטובוס, זה כבר סיפור אחר, כי אנחנו מדברים בדיוק על המקום הזה שאת, חברת הכנסת, דיברת עליו, על ההכשרות.

<נופר סלמן: שזה משהו שהוא חד משמעית כמו שקורה היום באקדמיה, צריך לקרות.

<נופר סלמן: באקדמיה היום, לא רק כמו מה שחבר הכנסת דב חנין אמר, יש שילוט בכל מקום – אם הוטרדת מינית – כמו במערכת הצבאית, לאן את צריכה לפנות, מי האדם שמטפל בנושא הזה ומה בדיוק התהליך שאת צריכה לעשות במידה ואת מרגישה את הצורך לעשות אותו.

<נופר סלמן: היום בתחבורה הציבורית התהליך הזה לא קיים, המודעות הזאת לא קיימת.

<נופר סלמן: אנחנו מתחילים מרמת השילוט שצריך להיות באוטובוסים ועד רמת ההכשרות, שנהג אוטובוס צריך לדעת מה הוא עושה כשהוא נקלע לסיטואציה כזאת.

<נופר סלמן: שהוא יידע בדיוק מה הנוהל שהוא צריך לעשות כדי לעזור לנערה, לבחורה, לא משנה, או לגבר שהרגישו שהם הוטרדו מינית.

<נופר סלמן: היום הדבר הזה לא קיים.

<נופר סלמן: זה כבר נכנס לאקדמיה - - -

<שני מימון: קיים.

<נופר סלמן: יכול להיות שזה קיים ברמת הנוהל, השאלה מה קורה בשטח.

<שני מימון: לא, כמו שאת אומרת, צריך לעבור הכשרות.

<שני מימון: אצלנו כל נהג עובר כל שנה הכשרה בנושא הטרדה מינית, בלי קשר לכל ההדרכות הנוספות.

<נופר סלמן: אז יכול להיות שצריך לחדד את העניין הזה ברמת האדם שמטפל בנושא של הטרדות מיניות, שיהיה אדם שזה הוא תפקידו, כמו במערכת הצבאית, כמו במערכת - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

<נופר סלמן: תראי, אנחנו מדברים מהשטח.

<נופר סלמן: בסופו של דבר, כשאנחנו פרסמנו סטאטוס בהתאחדות הסטודנטים על הנושא הזה קיבלנו עשרות על גבי עשרות פניות של נשים שחוו דברים כאלה שלא ידעו מה לעשות.

<נופר סלמן: כשהם פנו הם לא קיבלו מענה הולם.

<נופר סלמן: אנחנו משקפים את מה שהשטח אומר.

<נופר סלמן: בסופו של דבר האחריות היא על הכתפיים של המבצעים פה.

<נופר סלמן: כל מה שיש לנו לעשות זה רק להגיד מה קורה באמת ביום יום.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין יפעת בלפר, מאיגוד מרכזי הסיוע, בבקשה.

<יפעת בלפר: אני רק אוסיף על כל הדברים שנאמרו פה.

<יפעת בלפר: חשוב לי כן להגיד שגם תקנות התעבורה וגם הפסיקה כבר עשתה דרך עם העניין הזה וקבעה שנהג האוטובוס הוא הקברניט של האוטובוס ושהוא מחויב להבטיח את הזכויות של הנוסעים.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שיש היום הצעה להפסיק לקרוא להם נהגים.

<יפעת בלפר: נכון.

עאידה תומא סלימאן: אלא רב נהג.

<יפעת בלפר: אז זה נראה לי שזה רק מחזק את מה שאני אומרת.

עאידה תומא סלימאן: ככה הבנתי מהתקשורת.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<יפעת בלפר: אז זה אולי אפילו יותר מזה, כי המינוח של קברניט אפילו מתאים יותר ובאמת נעשתה עבודה מאד מאד משמעותית בכל מה שקשור לנושא של הדרה מגדרית באוטובוסים, ואני חושבת שבנושא הזה של הטרדה מינית אנחנו יכולים להישען על העבודה שנעשתה ולהרחיב את זה לנושא הזה, לכל מה שקשור לתקנות ונהלים ושילוט והכשרות – מה שהוצג פה.

<יפעת בלפר: אבל מעבר לזה, אני רוצה להגיד וזה גם מתחבר לדברים שנאמרו פה, זה נכון שצריך לראות את הרישום הפלילי של הנהג וזו סיטואציה אחרת.

<יפעת בלפר: מעבר לזה, הנהג צריך להיות גם אם הוכשר אבל גם בעל הכוח, הסמכות והגיבוי ממשרד התחבורה לעשות ולקיים את התפקיד הזה, מה שכרגע לא קיים ובגלל זה זה המשמעות שלי כשאני קוראת את הפסיקה שמדברת על קברניט האוטובוס.

<יפעת בלפר: כרגע הם לא יודעים שזו הסמכות שלהם, שיש להם סמכות לעכב נוסע שמטריד או לעצור אוטובוס.

<קריאה: אין להם סמכות.

<קריאה: הופכים את הנהגים לשוטרים.

<יפעת בלפר: משפט אחרון.

<יפעת בלפר: בהמשך לעבודה של איגוד מרכזי הסיוע, שהוזכרה קודם על ידי ליאת, אז בנוסף לזה גם פנינו למשרד התחבורה לגבי כל מה שקשור להטרדות מיניות בשיעורי נהיגה, שזה נושא אחר, אבל גם קשור למשרד התחבורה.

<ליאת קליין: שזה דיון בפני עצמו.

<יפעת בלפר: ולא קיבלנו על זה מענה, אבל מבחינתנו זה משקף את כל הנושא שצריך הרבה יותר שיתוף פעולה והבנה של משרד התחבורה להתעסק בתחום הזה.

<קריאה: למי פניתם במשרד התחבורה?

<יפעת בלפר: אני יכולה להעביר את המכתב.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחברת הכנסת עליזה לביא ואחר כך אני מעוניינת לשמוע נציגה מהרכבת.

<דרור גנון: יש לנו עוד דיונים.

<דרור גנון: פשוט יש לי דיון נוסף בוועדה נוספת בנושא תאונות דרכים.

עליזה לביא: אז אני אדבר קצר, כי אני רוצה שתקשיב.

<דרור גנון: אנחנו כבר באיחור, אז אם אפשר.

עאידה תומא סלימאן: כבר באיחור.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אתן לך תיכף את זכות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: אם אפשר לקצר, חברת הכנסת.

עליזה לביא: אני רוצה שאדוני ישמע.

עאידה תומא סלימאן: חשוב לי מאד לשמוע את נציג משרד התחבורה.

עליזה לביא: כן, גם אני רוצה וגם אני מאד אשמח לשמוע אותו, משום שעיקר דברי מכוונים אליך.

עליזה לביא: אני קודם כל רוצה להודות על הדיון החשוב הזה – גם לך גברתי יושבת הראש ולחברתי מיכל רוזין על היוזמה של הדיון הזה, החשוב מאד.

עליזה לביא: את יודעת, לפעמים בחיים, כמו שאנחנו יודעים בטח בשדה הזה, קשה מאד לתת הגדרות להרבה מאד תופעות והדיון היום מציב בצורה מאד חד משמעית את המצוקה הגדולה של הטרדות מיניות בתחבורה הציבורית.

עליזה לביא: זה לא סוד שדיונים רבים בחודש האחרון נעשים כאן בכנסת ישראל על דרך ההכשרה, הבחירה וההנחיה של נהגים בשירות הציבורי.

עליזה לביא: איך אנחנו בוחרים נהגים, איך מחזירים אותם לכביש אחרי שהם אולי עשו איזו שהיא תאונה או היו מעורבים בבעיה כזו או אחרת.

עליזה לביא: מה תהליך ההכשרה שלהם.

עליזה לביא: אני חושבת שזו שעת רצון.

עליזה לביא: יש היום הבנה שאין מספיק הכנה, הכשרה, פיקוח.

עליזה לביא: אם הנציג של אגד בדיון הקודם דיבר על תיק בטיחות שיש לכל אחד ואחד מהנהגים ושזה צריך להיות בכל החברות, אנחנו יודעים שבכלל הסוגיה הזאת של תחבורה ציבורית ונהגים ציבוריים עברה הפרטה.

עליזה לביא: גם הצבא מסיע את החיילים והחיילות בתחבורה של חברות ציבוריות ולא של הצבא, וראוי שבמסגרת כל הפיקוח על הנהגים בשירות של התחבורה הציבורית, ייכנס הנושא הזה של הפיקוח, של האחריות על המצוקה הזאת של ההטרדות המיניות.

עליזה לביא: חד משמעית, אם יש פה איזו שהיא אי הבנה לגבי התפקיד של נהג, החל ממה הוא עושה כשחלילה הוא מעורב בתאונה, כמו לא לרוץ ולקחת את הקופסה השחורה ולהחביא אותה וממשיך אם יש הטרדה מינית בזמן שזה במשמרת שלו, כשהוא נוהג והוא צריך לתת מענה ולגלות אחריות, אז זה הזמן.

עליזה לביא: כלומר יש היום הבנה שאין פיקוח ואין הדרכה ואין הכשרה של הנהגים בתחבורה הציבורית וצריך לכלול את כל מה שאנחנו כרגע מדברות עליו כבר יותר מדי שנים ויש לו הגדרה ויש לו שם, אל תוך המעטפת הזאת של ההכשרה של הנהגים בתחבורה הציבורית.

עליזה לביא: תודה גברתי.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: מר דרור גנון, מנהל רשות ארצית לתחבורה הציבורית, בבקשה.

<דרור גנון: לא הרשות הארצית, אני מנהל אגף בכיר בתחבורה הציבורית.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שכתבו לנו כשרשמו אותך.

<דרור גנון: קודם כל בוקר טוב, או צהריים טובים כבר.

<דרור גנון: תראו, קודם כל התחבורה הציבורית היא תחבורה ציבורית והיא משרתת את כלל הציבור וזה נכון שזה באוטובוס ובאופן עקרוני ברור שאנחנו בצורה גורפת נגד כל הטרדה שהיא, לאו דווקא מינית אלא בכלל גם בנושא מגדרי וגם בנושאים של אלימות – גם מילולית וגם פיזית.

<דרור גנון: אנחנו פועלים בעניין הזה כמה שאנחנו יכולים, במסגרת הסמכויות שלנו שהן לא רבות, דרך אגב.

<דרור גנון: נאמרו פה מספר אמירות שיש סמכות עיכוב לנהג.

<דרור גנון: לנהג אין סמכות עיכוב.

<דרור גנון: הוא לא יכול לעכב אף אחד, הוא גם לא יכול - - -

מיכל רוזין: לכל אדם יש סמכות עיכוב.

<דרור גנון: הוא לא יכול לעכב.

מיכל רוזין: ברחוב.

מיכל רוזין: לכל אזרח יש סמכות עיכוב ברחוב, בוודאי לנהג באוטובוס.

<דרור גנון: הוא לא יכול לעכב - - -

<ליאת קליין: רק אם זה פשע וזה נקרא - - -

<דרור גנון: הוא לא יכול לעכב.

<דרור גנון: אין סמכות עיכוב.

<דרור גנון: אנחנו כבר ישבנו על העניינים האלה בנושא - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, סליחה, אנחנו חיכינו לתשובות.

עאידה תומא סלימאן: כדי שנעשה את זה מסודר, אני רוצה לשמוע את התשובות האלה ואני מעדיפה שתתחיל, אם אפשר, במה כן אתם עושים ומה שלא אנחנו נבין.

עאידה תומא סלימאן: אבל מה אתם כן עושים כמשרד אחראי.

עאידה תומא סלימאן: עלה גם נושא הרישיונות, עלה גם נושא ההוראות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתם בעצם יוצאים במכרזים על ניהול קווים.

עאידה תומא סלימאן: האם מעוגן בהסכמים שאתם עושים עם החברות איזה שהוא אזכור לעניין ההטרדות המיניות וכו' וכו'.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<דרור גנון: קודם כל יש.

<דרור גנון: אני יכול להתייחס רק לנושא של תחבורה ציבורית, לא לנושא של רישיונות.

<דרור גנון: זה לא הסמכות שלי, אני מתנצל.

<דרור גנון: גם לא לנושא של בתי ספר לנהיגה שעלה כאן ואחרים.

<דרור גנון: בתחבורה הציבורית יש נוהל, נוהל מאד ברור וכתוב שהופץ לכלל מפעילי התחבורה הציבורית ומרוענן מעת לעת, שמגדיר בדיוק מה קורה במצב שבו יש פנייה של אחד הנוסעים או הנוסעות באוטובוס בעניין של הטרדה כזאת או אחרת.

<דרור גנון: היא יכולה להיות, עוד פעם, מגדרית, היא יכולה להיות אחרת – מילולית, פיזית וכל הטרדה שהיא.

<דרור גנון: לנהג יש, בצורה ברורה, מה הוא צריך לעשות.

עאידה תומא סלימאן: מתי הוא רוענן פעם אחרונה הנוהל הזה?

<דרור גנון: לפני שנה וחצי ואם היא מרועננת כל שנה, שנה וחצי.

<דרור גנון: בנוסף, יש שם גם הגדרה כמו שנאמר כאן, למפעילים לבצע את אותן הדרכות, שמתייחסות באופן כללי לכל הנושא של ההטרדות.

<דרור גנון: יושבת פה נציגת מטרופולין - - -

עאידה תומא סלימאן: זה מעוגן בהסכמים איתם?

<דרור גנון: זה לא צריך להיות מעוגן, זה נהלים את המשרד.

<דרור גנון: גם החוק לא מעוגן בהסכם, כי זה חוק.

<דרור גנון: הנוהל הוא נוהל שמופץ, הוא מרוענן והם מחויבים לו, כמו שהם מחויבים לכלל המרכיבים האחרים שהם במסגרת הנהלים האחרים שלא רשומים בהסכם.

<דרור גנון: ההסכם הוא הסכם כלכלי בעיקרון, הוא הסכם תפעולי.

<דרור גנון: אין בו היבטים אחרים וכל השאר זה נהלים של המשרד.

עאידה תומא סלימאן: איך אתם מבטיחים שהם באמת ממלאים את הנהלים האלה?

<דרור גנון: קודם כל אנחנו בודקים את זה.

<דרור גנון: אנחנו עושים גם בקרות יזומות אם זה בנושאים של מגדרים, כל הנושא של זכות ישיבה באוטובוס.

<דרור גנון: יש לנו פקחים שגם מסתובבים בתחבורה הציבורית ובודקים אם יש מקרים כאלה ואחרים, כמו שנבדקת העמידה בלוחות הזמנים, נבדקים גם הנושאים האלה.

<דרור גנון: חשוב להבין שנהג התחבורה - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, הפקחים יכולים להסתובב בתחבורה ציבורית, הם יכולים לבדוק את זמני האוטובוסים, הם יכולים לבדוק את הצפיפות, הם יכולים לבדוק את זכות הישיבה, אבל הם לא יכולים לבדוק את הנושא אם יש תלונות להטרדות מיניות או הכשרות לנהגים בנושא הזה.

<דרור גנון: קודם כל הם כן יכולים, כי ההכשרות מדווחות.

<דרור גנון: ההכשרה עצמה מדווחת.

<דרור גנון: חבל שהרצון הוא להוכיח שאנחנו לא עושים כלום.

<דרור גנון: אז אם זו הכוונה, אז זה - - -

עאידה תומא סלימאן: הרצון הוא - - -

<דרור גנון: בסדר גמור.

<דרור גנון: אני אקבל את זה.

עאידה תומא סלימאן: לא מקובלת עלי ההערה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: משרד שמגיע לפה חייב לדווח לי על שאלות שאני שואלת אותו.

<דרור גנון: אני מדווח.

עאידה תומא סלימאן: המטרה של הדיון הזה היא לנסות לשנות את המציאות הקיימת, כאשר הנוסעים והנוסעות אין להם כתובות ברורות לתלונות, והמטרה שלנו היא למגר את התופעה.

עאידה תומא סלימאן: אם אתה תופס את המטרה בצורה אחרת, אז זה עניינך, אבל בינתיים אתה תצטרך לתת לי תשובות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מצטערת.

<דרור גנון: אני אשמח לתת לך כל תשובה שהיא, רק שאת לא מאפשרת לי להציג את הפעולות שמתבצעות בצורה מלאה - - -

עאידה תומא סלימאן: תפקידי הוא לשאול את השאלות, אדוני.

<דרור גנון: אני מקבל את זה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<דרור גנון: אני אומר שוב, אנחנו כן עושים את הבקרות.

<דרור גנון: אנחנו יודעים שהמפעילים כן מנהלים תהליכים בעניין הזה ואני בטוח שכל נוסע או נוסעת שפונה לנהג, הנהג אמור לתת את המענה.

<דרור גנון: במידה ולא ניתן המענה, הנוסע יכול לפנות אלינו בתלונה.

<קריאה: איך הוא יודע?

<דרור גנון: חשוב להבין שהטרדה מינית היא קודם כל עבירה פלילית כהגדרתה ולכן הנהג גם כן במקרים מסוימים, וזה קרה בעבר, הוא פשוט בעצמו מתקשר למשטרה או שהוא עוצר את האוטובוס, או שבמקרים חריגים מאד הוא לוקח את האוטובוס לתחנת משטרה קרובה.

<דרור גנון: אלה הנהלים - - -

<ליאת קליין: אין פה חובת דיווח אם היא בגירה.

<ליאת קליין: צריך לשאול אותה מה היא רוצה.

<דרור גנון: לא, אין חובת דיווח.

<דרור גנון: הוא יכול להתקשר למשטרה באותו רגע, אין לו חובת דיווח אחרת.

<דרור גנון: הוא נהג.

<דרור גנון: תקשיבו, נהג צריך גם לטפל במערכות כרטוס, גם לנהוג את הרכב, גם לדאוג לבטיחות, גם לדאוג לכל המרכיבים האחרים שקשורים - - -

עאידה תומא סלימאן: אדוני, אתה יודע בכמה דברים אני מטפלת בתפקיד שלי?

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

<דרור גנון: בסדר, נכון, אבל יש גם אחריות לכל אדם.

<קריאה: אבל אומרים שהאישה כזאת.

עאידה תומא סלימאן: אז תחליפו את כל הנהגים שלכם בנהגות.

<יהודה בר-אור: לי יש 5,000 מקומות עבודה לנהגות, אם אין רוצות.

<יהודה בר-אור: 5,000.

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: נדבר על זה אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים, בבקשה.

<דרור גנון: זה בגדול מה שנעשה.

<דרור גנון: עכשיו, אם מגיעה אלינו כמובן תלונה לגבי הטרדה כזו או אחרת, אנחנו פותחים בהליך חקירתי כנגד אותו נהג שלגביו נפתחה תלונה ובמקביל אנחנו גם מעבירים את הפנייה למשטרה.

<דרור גנון: אנחנו מתעסקים בצד המשמעתי של התהליך הזה והמשטרה מתעסקת בצד הפלילי.

<דרור גנון: זאת אומרת הטיפול שלנו הוא גם טיפול מעבר.

<דרור גנון: אלה הם הדברים שלכאורה אנחנו יכולים לעשות.

<דרור גנון: כמובן ש - - -

מיכל רוזין: כמה תלונות הגיעו אליכם?

מיכל רוזין: כמה תלונות מגיעות אליכם בשנה?

<דרור גנון: אני לא יודע להגיד לך כרגע, כי אין לי פילוח של תלונות.

<דרור גנון: אני לא באתי עם העניין הזה.

<דרור גנון: אני חושב שלא הרבה אבל.

עאידה תומא סלימאן: מעניין.

עאידה תומא סלימאן: אתם מגיעים לישיבה שמדברת על הטרדה מינית בתחבורה ציבורית.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מצפה שני דברים לשלוף ככה מיד.

עאידה תומא סלימאן: דבר ראשון - מספר תלונות.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני - ההוראות שאתם מפיצים למפעילי תחבורה ציבורית, על איך לטפל בנושא של הטרדות מיניות וכל כמה זמן צריך הכשרות.

עאידה תומא סלימאן: זה המינימום שאני מצפה.

עאידה תומא סלימאן: יש תשובה לזה?

<דרור גנון: אז אמרתי שאת ההוראות אנחנו מפיצים.

<דרור גנון: הפעם האחרונה שהן הופצו הייתה לפני שנה והשנה אנחנו מפיצים שוב.

<דרור גנון: אנחנו מבצעים בקרה, אנחנו עוקבים אחרי פעילות המפעילים בכל מה שקשור להדרכות ואנחנו גם דואגים - - -

עאידה תומא סלימאן: כל כמה זמן אתם עושים בקרה?

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

<דרור גנון: הבקרה היא שוטפת.

<דרור גנון: היא כל השנה - - -

עאידה תומא סלימאן: כל השנה - - -

<דרור גנון: מתבצעת באופן שוטף.

עאידה תומא סלימאן: ולפי הבקרה שעשיתם בשנה שעברה, כמה ממפעילי התחבורה הציבורית עמדו בהוראות שאני לא יודעת כל כמה זמן מופצות, מבחינת הנושא של טיפול בהטרדות מיניות?

<דרור גנון: אז אני שוב אומר, אנחנו לא מתעסקים ספציפית בנושא של הטרדה מינית אלא בכלל בכל מה שקשור להטרדות כאלה ואחרות שיכולות להיות מילוליות או פיזיות בכל התחומים, לאו דווקא הטרדה מינית.

<דרור גנון: כי כמו שיש הטרדה מינית, יש הטרדה מילולית שיכולה להיות פוגענית ויש הטרדות נוספות.

<דרור גנון: אנחנו לא נותנים התייחסות ספציפית רק לעניין הזה, אבל אנחנו כן יכולים להגיד בוודאות של המפעילים מבצעים את ההדרכות האלה לפחות פעם בשנה.

<דרור גנון: יש גם נוהל של קליטת נהג חדש, שבו גם כן מעבירים איזו שהיא הדרכה ראשונית בעניין הזה.

<דרור גנון: אם מגיעות אלינו תלונות בעניין אנחנו פותחים בחקירות גם נגד המפעילים וגם נגד הנהגים.

<דרור גנון: אם יש כזה עניין ש - - -

עאידה תומא סלימאן: איזה אגף אצלכם פותח בחקירה?

<דרור גנון: הגף שלנו, האגף לתחבורה ציבורית.

<דרור גנון: יש לנו סמכות חקירתית גם על איחור של אוטובוס, לטובת העניין.

עאידה תומא סלימאן: אני לא שואלת על איחורים.

עאידה תומא סלימאן: עם זה כבר הרמתי ידיים מזמן.

<דרור גנון: אני אמרתי גם.

<דרור גנון: אנחנו לא חוקרים פלילית, רק מבחינה משמעתית ואנחנו בודקים את זה רק ברמה המשמעתית מול החברה, מול הנהג.

עאידה תומא סלימאן: טוב.

עאידה תומא סלימאן: חבל שאני לא קיבלתי יותר תשובות ספציפיות.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לדעת ואנחנו נפנה אליכם בצורה הכי רשמית שאפשר, לבקש מידע.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל לקבל לידיים שלנו את הנהלים שאתם מפיצים למפעילים של התחבורה הציבורית ואני אומרת את זה לפני הסיכום, כי בעצם הבנתי שאתם תצטרכו לצאת, אז אני רוצה להגיד את זה כשאתם פה.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל את הנהלים, עותק מהנהלים האלה.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אני ארצה לקבל גם דיווח כל כמה זמן אתם מפיצים את הנהלים האלה.

עאידה תומא סלימאן: עדכון אחרון של הסטטיסטיקה של שנת 2015 ותחילת שנת 2016 על מספר התלונות שטיפלה בהן היחידה שלכם או הגף שלכם בנושא של הטרדות מיניות, אפילו אם לצערי הרב תצטרכו לעשות את הפילוח.

עאידה תומא סלימאן: כי אני למדתי מהניסיון שלי בטיפול בהטרדות מיניות, שעד שלא סופרים ועד שלא עושים סטטיסטיקה, לא מתחילים ללמוד את התופעה.

עאידה תומא סלימאן: הדבר האחרון שהייתי רוצה שתעבירו אלי בבקשה, זה גם כן האם קיים אפילו סעיף אחד בתוך החוזה, אני הבנתי שזה חוזה כלכלי לגמרי, אבל אם קיים – באיזו שהיא תשובה מסודרת – אם קיים בחוזה ביניכם לבין המפעילים איזה שהוא ייחוס להוראות, לכפיפות להוראות.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לקבל את זה לידיים שלי.

עאידה תומא סלימאן: דבר אחרון, את צורת ניהול ההכשרות – איך אתם עוקבים אחרי ההכשרות והדיווחים שהיו לכם מחברות שהן מפעילים שנמצאים בחוזה עם משרד התחבורה על ההכשרות שהם מעבירים.

מיכל רוזין: אני יכולה לתת עצה קצרה לפני שאתה יוצא?

<דרור גנון: כן, בבקשה.

מיכל רוזין: כאשר יש ריבוי תלונות – אנחנו יודעים שיש מודעות ויש טיפול.

מיכל רוזין: כשיש מיעוט תלונות – זה אומר שיש בעיה.

מיכל רוזין: כי התופעה קיימת.

מיכל רוזין: בכל מקום דרך אגב, אני תמיד אומרת גם בכנסת, בכל מקום יש.

מיכל רוזין: לכן כאשר דווקא מראים לנו יותר תלונות, זה מוכיח לנו שהתופעה מטופלת.

מיכל רוזין: כאשר יש מיעוט תלונות, ואני בטוחה שאתה תגיע גג למספר חד ספרתי מה שנקרא, או דו ספרתי עד 10, אתה תראה שפשוט התופעה מושתקת ולא מטופלת ולא פונים כי לא נותנים להם לפנות או לא ברור שאפשר לפנות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נהיה יותר חכמים וחכמות כאשר נקבל את המידע שביקשתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מודה לכם.

עאידה תומא סלימאן: נמצאת איתנו גברת אירית אקסלרוד, אחראית ליישום החוק למניעת הטרדה מינית ברכבת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: גברתי, אם יש לך מה להתייחס גם על כל הנושא של איך מודיעים לכם, על ההשתלמויות, על ההוראות ששמענו עכשיו ממשרד התחבורה, איך אתם מטפלים בתלונות – אשמח לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<אירית אקסלרוד: אוקיי.

<אירית אקסלרוד: אני מטפלת ביישום החוק מאז שהוא חוקק.

<אירית אקסלרוד: טיפלתי בעשרות מקרים.

עאידה תומא סלימאן: זה לעובדים ולעובדות או גם לציבור הרחב, התפקיד שלך?

<אירית אקסלרוד: גם לנוסעות.

<אירית אקסלרוד: כפי שדורש החוק, כל - - -

<נופר סלמן: אם כולם עושים אז איך זה שאין לנו מענה?

<נופר סלמן: אני באמת לא מבינה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה?

<נופר סלמן: אני אומרת אם כולם עושים את העבודה בצורה כל כך - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני לא יודעת מאיפה הגעת למסקנה הזו, אבל בינתיים בואי נשמע.

<אירית אקסלרוד: בינתיים כל תלונה שהגיעה אלי מטעם נוסעת, היא קיבלה התייחסות מלאה.

<אירית אקסלרוד: ברכבת מתייחסים לנושא הזה באפס סובלנות לגמרי.

<אירית אקסלרוד: הנושא הזה מטופל בצורה מאד יסודית, אם זה מצד של עובד, עובדות - - -

עאידה תומא סלימאן: כמה בשנה שעברה טיפלת?

<אירית אקסלרוד: עשרה מקרים וזאת הייתה קפיצה, כי בדרך כלל עד 2014 היו לי שניים עד שלושה מקרים בשנה.

<אירית אקסלרוד: בשנת 2015 הייתה קפיצה מאד משמעותית.

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שזכור לי אין לכם שום שלט בתוך הרכבת שאומר לאן להתקשר.

<אירית אקסלרוד: ברכבת אין לנו.

<אירית אקסלרוד: בכל המשרדים וגם אצל מנהלי התחנות יש תקנון ואני רשומה שם עם הפרטים שלי וגם למי ניתן לפנות ומה צריך לעשות.

מיכל רוזין: זה לעובדים, זה לא ללקוחות.

עאידה תומא סלימאן: היא אומרת שזה גם ללקוחות, אבל הלקוחות צריכות לדעת במקריות רבה שיש ממונה - - -

<אירית אקסלרוד: אם יש נוסעת שהוטרדה ופנתה למשטרה – הם פונים אלינו, הנושא הזה מטופל.

מיכל רוזין: כמה תלונות הגיעו אליכם בשנה האחרונה?

עאידה תומא סלימאן: אמרה, 10.

<אירית אקסלרוד: עשרה מקרים.

מיכל רוזין: סליחה.

<באטריז רוזן כץ: בין נוסע לנוסע את מטפלת?

<אירית אקסלרוד: בין נוסע לנוסע אני לא מטפלת.

<אירית אקסלרוד: זה לא מגיע אלי.

<באטריז רוזן כץ: בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: 10 זה או שהם בין עובד לעובדת, בין אם זה לעובד ונוסעת.

עאידה תומא סלימאן: למרות שעד כמה שזכור לי, אפילו כרטיסנים כבר לא רואים ברכבות.

עאידה תומא סלימאן: כמעט לא.

<אירית אקסלרוד: לא, יש לנו פקחים.

עאידה תומא סלימאן: כן, זה ברור שנהג הקטר לא מסתובב ברכבת.

<באטריז רוזן כץ: בנושא בין נוסעים, יש לכם גם - - -

<קריאה: יש כרטיסנים וזה קבוע על ידי משרד התחבורה בהסכם החדש.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: כן, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: איזה הכשרות את מעבירה?

<אירית אקסלרוד: אצלנו מקובל ברכבת - - -

עאידה תומא סלימאן: כמה עובדים ברכבת?

<אירית אקסלרוד: 3,100.

עאידה תומא סלימאן: ואת אחראית על הציבור ועל ה-3,100?

<אירית אקסלרוד: 420 נשים - - -

<קריאה: לא, היא רק על העובדים.

<אירית אקסלרוד: אני האחראית היחידה שמטפלת בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: היא אמרה לי בתחילת הדיבורים, תאמינו לי שאני מקשיבה.

עאידה תומא סלימאן: היא אמרה שזה ציבור, כלומר תלונות של ציבור וגם תלונות של עובדים ועובדות.

<אירית אקסלרוד: בוודאי.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני שואלת.

עאידה תומא סלימאן: איך אפשר להיות ממונה על 3,100 ועוד גם לטפל בתלונות של הציבור?

<אירית אקסלרוד: אז אני גם מעבירה הדרכות של החוק למניעת הטרדה מינית.

<אירית אקסלרוד: כל עובד חדש שנכנס לעבוד ברכבת, יש לנו יום אוריינטציה.

<אירית אקסלרוד: ביום הזה מוקדשת שעה שלמה להדרכה על החוק למניעת הטרדה מינית, וזה מחייב כל עובד ביום הראשון שלו שהוא נקלט לרכבת.

עאידה תומא סלימאן: יש לכם משהו בחוזה העבודה שלכם שמסביר את העניין הזה עם העובד?

<אירית אקסלרוד: לא ידוע לי.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: באתר שלכם מפורסמת איזו שהיא הודעה קטנה שאומרת – באם הוטרדת מינית כשאת ברכבת ישראל, אפשר לפנות למספר טלפון כך וכך?

<אירית אקסלרוד: היה לנו.

<אירית אקסלרוד: בנו עכשיו אתר חדש והנושא הזה בבנייה, כן.

<אירית אקסלרוד: הוא בטיפול.

<אירית אקסלרוד: זאת אומרת - - -

עאידה תומא סלימאן: טוב.

עאידה תומא סלימאן: בעבר לא מצאתי את זה.

עאידה תומא סלימאן: כנראה עדיין היה בבנייה.

עאידה תומא סלימאן: יש עוד נציגי תחבורה ציבורית כאן?

עאידה תומא סלימאן: כן גברתי.

<מלכה קרניאלי: אני מאגד.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, להתקדם.

עאידה תומא סלימאן: יש גם מנתיב אקספרס איתנו, עד כמה שידוע לי.

<קריאה: יש גם דן.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מאד מבקשת שתתקדמו ותשבו ליד השולחן ותתרמו לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לשמוע, בבקשה גברתי.

<מלכה קרניאלי: אני עורכת דין במחלקה המשפטית וברגע שהתפרסם החוק אני הייתי הממונה העיקרית להטמיע את זה באגד.

<מלכה קרניאלי: מכיוון שאנחנו מחולקים לשלושה אזורים, בכל אזור אנחנו מינינו אחראית לפי לשון החוק שביקשו שכמה שאפשר יהיה שזו תהיה אישה, והאחריות שלנו הן שתי עובדות סוציאליות ופסיכולוגית, שראינו לנכון למנות דווקא אותן, כי יש להן את הגישה הנכונה לעשות את הבירורים בצורה הנכונה.

עאידה תומא סלימאן: לפחות עשית לנו את הבדיקה הזו לפני שבאת.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<מלכה קרניאלי: לא רק זה, שבדקתי מה סוג ההטרדות.

<מלכה קרניאלי: ההטרדות רובן זה במלל, כמעט ולא בנגיעה, אבל אני לא יכולה לומר שלא היו גם מקרים, שלא נדע - - -

עאידה תומא סלימאן: איך אתם מפרסמים על הממומנות?

<מלכה קרניאלי: יש לנו תקנונים אחידים שמפורסמים במתקני אגד, עם שמות שלוש האחריות והטלפונים שלהן ויש לנו את פניות הציבור - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, איפה מפורסמים?

<מלכה קרניאלי: במתקני אגד.

עאידה תומא סלימאן: כלומר במשרדי, בתחנות?

<מלכה קרניאלי: במשרדים.

<מלכה קרניאלי: אני לא בטוחה אם יש לנו בתחנות הציבוריות, כי זה לא רק שלנו.

<מלכה קרניאלי: התחנות הציבוריות זה לא רק אגד, זה כל המפעילים הציבוריים.

<קריאה: זה מפורסם באוטובוסים.

<באטריז רוזן כץ: את מדברת על פגיעות בין נוסעים, כשגבר - - -

<מלכה קרניאלי: לא.

<באטריז רוזן כץ: לא.

<באטריז רוזן כץ: על זה אין - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: לגבי נוסעים הם יכולים לפנות אליהם, אבל הם גם צריכים להפנות למשטרה, כי זה לא ממש באחריות שלהם, אבל לפחות שיהיה מפורסם שהם יכולים לפנות ולאן לפנות.

<באטריז רוזן כץ: הם לא מטפלות בנוסעים.

<באטריז רוזן כץ: הן הממונות על הטרדה מינית במקום העבודה.

עאידה תומא סלימאן: אבל גם במקום העבודה אנחנו לא מדברים על ממונות רגילות שבדרך כלל בין עובדים עצמם.

עאידה תומא סלימאן: פה גם הלקוחות יכולות להגיע ולהגיד הוטרדתי מינית על ידי הנהג ואז הן צריכות גם לטפל בזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת, בואו נתמקד קצת בדיון.

<מלכה קרניאלי: דבר נוסף, אצלנו מחולקות חוברות שמסבירות את כל הנושא של מניעת הטרדה מינית, שניתנות לכל עובד חדש ובנוסף הן חולקו לכל העובדים בצירוף לתלוש המשכורת וכאשר היה איזה שינוי בחוק עדכנו אותם.

<מלכה קרניאלי: יש הכשרות לנהגים, כשתמיד במסגרת הכשרות יש את אותו פרק זמן שמיועד לנושא של מניעת הטרדה מינית.

עאידה תומא סלימאן: רק בתחילת עבודתם, או באופן - - -

<מלכה קרניאלי: לא, אנחנו חילקנו את החוברות - - -

עאידה תומא סלימאן: לא החוברות, ההכשרות.

<מלכה קרניאלי: הכשרות זה הכשרות סדירות שכל הנהגים שעוברים באיזה שהוא שלב מסוים.

<מלכה קרניאלי: אני חושבת שבאמת יש ניסיון מאד למגר את התופעה גם במקרים שהסתבר לאחר הבירור שזה אפילו לא עלה לכדי הטרדה מינית, תמיד אנחנו מפנים את אותו נהג לאותה הכשרה למען הסדר הטוב, זאת אומרת למען הזהירות.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: גברת סלווא שאמי-שוקחה, יועצת משפטית של נתיב אקספרס, אני מבינה גברתי?

<סלווא שאמי-שוקחה: נכון.

עאידה תומא סלימאן: תפדלי.

<סלווא שאמי-שוקחה: אז נאמרו פה הרבה דברים.

<סלווא שאמי-שוקחה: אני רוצה להתמקד אולי בשתי נקודות לעניין הכשרת הנהגים.

<סלווא שאמי-שוקחה: דיברו כאן על מודעות ונאמרו הרבה דברים על חוסר מודעות.

<סלווא שאמי-שוקחה: אני רוצה להבהיר רק דבר אחד, שהנושא הזה, הנושא של הטרדה מינית הוא נושא שקיבל הד ותאוצה בשנים האחרונות.

<סלווא שאמי-שוקחה: אני נמצאת בחברת נתיב אקספרס איזה חמש שנים והנושא הזה בעצם טופל עוד לפני שאני הגעתי לחברת נתיב אקספרס.

<סלווא שאמי-שוקחה: כל נהג שהתקבל לעבודה בחברה, חוץ מהדקות שהוא מקבל על הכרטוס, על הביקורת, על הנהלים של החברה, איך לנהוג ומה לעשות, הוא מקבל בנוסף, במסגרת תהליך הקבלה, מקבל הדכה בנושא הטרדה מינית.

<סלווא שאמי-שוקחה: את ההדרכה הזאת בעצם מעבירים במחלקת משאבי אנוש, שגם מעבירה את יתר ההדרכות ו - - -

עאידה תומא סלימאן: יש ממונה?

<סלווא שאמי-שוקחה: כן, יש ממונה, זו אני בחברה, אבל בנוסף אלי גם במחלקת משאבי אנוש, הפקידות שם, במיוחד המנהלת, קיבלו הכשרה בעניין הזה והן מדריכות כל נהג ונהג שמתקבל לעבודה בחברה.

<סלווא שאמי-שוקחה: לא רק נהגים אגב, גם כל עוד אחר, גם עובד מנהלי.

<סלווא שאמי-שוקחה: כולם מקבלים הדרכה בעניין של הטרדה מינית, מה היא הטרדה מינית, מה מותר, מה לא מותר, הסנקציות ולמה הוא צפוי במידה והוא עובר על הוראות החוק.

<סלווא שאמי-שוקחה: בנוסף לזה החברה, ונשאל מר דרור גנון בעניין הזה, אז אני רק אשלים את מה שהוא אמר.

<סלווא שאמי-שוקחה: אנחנו מחויבים להעביר הדרכות שנתיות לכלל הנהגים שמועסקים בחברה.

<סלווא שאמי-שוקחה: בין היתר גם בנושא של הטרדה מינית.

<סלווא שאמי-שוקחה: אז כל נהג, בנוסף להדרכה שהוא מקבל ברגע שהוא מתקבל לעבודה, הוא מקבל גם הדרכה בנושא הזה, במסגרת ההדרכות השנתיות.

<סלווא שאמי-שוקחה: נאמרו דברים לעניין קבלת מידע מהמרשם הפלילי ואני רוצה לחדד פה משהו.

<סלווא שאמי-שוקחה: פשוט מאד נעשתה פה ערבוביה.

<סלווא שאמי-שוקחה: החוק אינו מאפשר לי, לחברה, למעסיק, לקבל מידע מהמרשם הפלילי, אלא אם כן אותו בן אדם, אני מתכוונת להעסיק אותו בסוג מסוים של נסיעות, שכוללות - - - תלמידים, חסוי לפי הגדרה על פי דין.

<סלווא שאמי-שוקחה: לא כל נהג שאני מקבלת אותו לעבודה אני יכולה לקבל מידע מהמרשם הפלילי ועל זה כמובן הרחיבו ואולי ירחיבו גורמי המשטרה.

מיכל רוזין: אבל נהגים לא ייעודיים, לא להסעות של תלמידים, אלא דן, אגד, כאלה שמסיעים בקווים - - -

<קריאה: זה מה שהיא אומרת.

מיכל רוזין: הבנתי.

מיכל רוזין: אבל הוא מסיע ילדים.

<קריאה: הוא חייב את זה.

מיכל רוזין: אז למה החוק לא תקף לגביו?

<דב-מאיר ברקוביץ: צריך שזה עיקר העיסוק שלו, במגע רציף.

<קריאה: אז זה חוק שצריך לתקן אותו מכל הכיוונים אפשריים.

<קריאה: צריך לתקן את החוק.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לתת לה להשלים את הדברים.

<סלווא שאמי-שוקחה: כן, כן, פשוט אני חוזרת ואומרת – צריך לתקן את החוק באופן שייתן לי, אני מאד אשמח לקבל מידע, במיוחד מידע רגיש כזה לעניין כל נהג ונהג ולא רק אלה שאנחנו מעסיקים אותם במחלקה שקוראים לה נסיעות מיוחדות או קווי תלמידים.

<סלווא שאמי-שוקחה: אני פשוט בלתי מוסמכת לקבל את המידע הזה ואני אשמח לקבלו.

<סלווא שאמי-שוקחה: נאמרו דברים - וזו נקודה אחרונה שאני רוצה להתייחס אליה – נאמרו דברים לעניין סמכותו של הנהג.

<סלווא שאמי-שוקחה: שוב אנחנו חוזרים להסתדר התחיקתי.

<סלווא שאמי-שוקחה: הנהג אין לו סמכות לעכב בן אדם מטריד.

<סלווא שאמי-שוקחה: תרשו לי, אנחנו מדריכים אותם שאם ניגשת נוסעת או נוסע ואומרים לנהג תשמע נהג, הוא מטריד אותי, אז הנהג יכול להעיר, יכול במקרים מאד חריגים אפילו לעצור בצד במקום, כמובן בבטחה, שלא מסכן את שלום הנוסעים ו/או עוברי אורח והוא יכול אולי לנסות, בדיבור לדבר עם המטריד, אבל אין לו סמכות מעבר לזה.

מיכל רוזין: למה אתם לא מפרסמים באוטובוסים מידע לנוסעים ולנוסעות, טלפון שהם יכולים לפנות אליכם.

<סלווא שאמי-שוקחה: יש לנו שילוט.

מיכל רוזין: ואז זה יקל גם על הנהג.

<סלווא שאמי-שוקחה: יש לנו שילוט בכל האוטובוסים.

<סלווא שאמי-שוקחה: זה לא מתייחס להטרדה מינית, אבל מתייחס לפניות הציבור וכל תלונה כזאת כמובן מגיעה אלי ישירות.

עאידה תומא סלימאן: שאלה אחרונה.

עאידה תומא סלימאן: בכמה תלונות כאלה טיפלת בשנה האחרונה והאם שמת לב לאיזו שהיא עלייה וכמה נהגים אתם מעסיקים בחברה?

<סלווא שאמי-שוקחה: אנחנו מעסיקים בחברה כ-430 נהגים, נכון להיום.

<סלווא שאמי-שוקחה: בשנה האחרונה, בשנת 2015, אני קיבלתי 5 תלונות.

<סלווא שאמי-שוקחה: אני חייבת לומר ש-3 מהן היו בלתי מוצדקות.

<סלווא שאמי-שוקחה: התגלו כמין עלילה כזאת, אני לא אפרט, זה לא המקום לפרט.

<סלווא שאמי-שוקחה: בשנת 2014 - - -

עאידה תומא סלימאן: מעניין, אתם עוברים את כל האחוז הארצי.

<סלווא שאמי-שוקחה: לא, אני חייבת לומר שאני - - -

מיכל רוזין: התלונות היו על נהגים או על נוסעים?

<סלווא שאמי-שוקחה: על נהגים.

<סלווא שאמי-שוקחה: ואני חייבת לומר שאני בטוחה שיש הרבה נשים, אני לא אגיד נשים, נוסעים אולי שמוטרדים, אבל לא מגישים תלונות.

<סלווא שאמי-שוקחה: את זה אנחנו גם כן יודעים, אבל מאלה התלונות שהוגשו, זה מה ש - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: יש מישהו שעדיין יש לו מה להעיר?

<יהודה בר-אור: לי יש הערה אחת.

<יהודה בר-אור: אני יכול לדבר, גברתי יושבת הראש?

<יהודה בר-אור: פשוט אני מכחיש את זה שאין לנהג אפשרות גם לעצור את הבן אדם, סמכות אכיפה לעצור את הנוסע.

<יהודה בר-אור: למשל אנחנו דוגמא במונית, מה הוא יכול לעשות, הוא עומד ברמזור, הוא פותח את הדלת והוא יוצא מהדלת.

<יהודה בר-אור: נוסע, או נוסעת, זה לא משנה.

<יהודה בר-אור: אין אפשרות, מה אני אחזיק לך את היד?

<יהודה בר-אור: אי אפשר.

<יהודה בר-אור: אתה גם נוהג.

עאידה תומא סלימאן: טוב, טוב.

<יהודה בר-אור: ולכן אין אפשרות אכיפה בינתיים.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים לא הוצאנו הוראה לעצור את ה - - -

<יהודה בר-אור: לא, רק הבהרתי.

עאידה תומא סלימאן: את הנוסעים.

<שני מימון: רק עוד דבר אחד קטן.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<שני מימון: הדבר הכי חשוב שאני חושבת שצריך להסיק מתוך הדיון הזה, זה באמת שילוט ספציפי בנושא של הטרדה מינית, כי בתחבורה הציבורית בכל אוטובוס יש שילוט על פניות ציבור, כוכבית כזו וכזו בכל חברה.

<שני מימון: הרעיון הוא באמת, וזה לדעתי ה-Issue החשוב, לעשות שילוט בכל אוטובוס שהוא ספציפי בנוגע להטרדה מינית, עם טלפון ומוקד שיגיעו ישירות לאדם המטפל בזה בארגון.

<קריאה: כבר - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, בינתיים.

עאידה תומא סלימאן: גברת יהודית סידיקמן, מנכ"לית אל הלב, בבקשה.

<יהודית סידיקמן: יהודית סידיקמן, מנכ"לית עמותת אל הלב.

<יהודית סידיקמן: אני רוצה להתייחס לנוסעות לשנייה, כי מה שאני שומעת ומה שאנחנו שומעות מהשטח זה שהנשים רוצות את הכוח בידיים שלהן לטפל בעניינים.

<יהודית סידיקמן: אני חושבת שהמדבקות זה דבר נפלא, אבל יש לנו גם דרך אחרת, וזה מה שהרשות לבטיחות בדרכים משתמשת בו, וזה רדיו להעלות מודעות.

<יהודית סידיקמן: ועוד באוטובוסים וברכת יש לנו קהל שבוי שחייבים לשמוע – הגוף שלי זכותי להגן עליו.

<יהודית סידיקמן: נוסעות יקרות שלנו, - - - זכותכן לפנות לנהג.

<יהודית סידיקמן: כאילו שאנחנו נשמע את זה שוב ושוב, כי אני חושבת שמה שחשוב, וראינו את זה בסקר שבהתחלת הקדנציה, עאידה, אתם הבאתם לדיון, שנשים רוצות ידיים שלהן, ולא שמישהו ישמור עליהן ולא שמישהו אחר יטפל בהן, אלא שהן יכולות לטפל בכוח עצמן במה שקורה ושיהיה להן גם את החינוך לטפל בזה, שאני אדע שזכותי להגיד לא נעים לי, לא טוב לי.

<יהודית סידיקמן: אני חושבת שזה מתחיל שם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: דן אמרו שאין להם מה להוסיף על מה שנאמר.

<באטריז רוזן כץ: משהו קטן.

<באטריז רוזן כץ: אני חייבת להגיד שאני לא יודעת, הדיון, אני מבקשת לשים את הדגש כאן על אחריות התחבורה הציבורית, שאנחנו לא מדברים ויש את הנושא של הממונות על הטרדה מינית.

<באטריז רוזן כץ: מה שלי קשה והתלונות שמגיעות אלי בשיח הציבורי זה בין הנוסעים.

<באטריז רוזן כץ: אני רוצה להגיד שאני עובדת בעיריית חיפה.

<באטריז רוזן כץ: אני אחראית על מה שקורה בתוך המבנה של העירייה.

<באטריז רוזן כץ: ואם יילכו מכות בתוך העירייה, אנחנו נתערב ואנחנו נזמין משטרה.

<באטריז רוזן כץ: אני אומרת שאתן, חברות התחבורה הציבורית – אתן האחריות על מה שקורה לי בתוך האוטובוס ואני מרגישה שאנחנו מופקרות בתוך האוטובוס.

<באטריז רוזן כץ: אני רוצה להגיד, אתן מדברות על הכשרה, אני לא מדברת על הכשרה על הטרדה של הנהג, אלא על איך נתמודד כשאישה באה ואומרת השכן שלי שם יד.

עאידה תומא סלימאן: תודה בארטיז.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת.

<באטריז רוזן כץ: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין נועה נאמן, עורכת דין בנציבות הארצית, בבקשה גברתי.

<נועה נאמן: שלום, תודה רבה על הדיון.

<נועה נאמן: אנחנו אמונים על החוק למניעת הטרדה מינית בנושא של חבות מעסיקים ואני רואה שלא כולם פועלים באותה צורה.

<נועה נאמן: אתם דיברתם על הכשרות שאתם עושים לנהגים באופן קבוע, זה מאד חשוב.

<נועה נאמן: תשתמשו בנו, תשתמשו גם במרכזי הסיוע כדי להעביר הכשרות איך להתמודד עם התלונות.

<נועה נאמן: גם אני חושבת שמתוך הדיון הזה באה החשיבות של נציג בתוך החברות, שיהיה אחראי לטיפול בהטרדות מיניות שלא בין נהגים לנוסעות.

<קריאה: יש.

<נועה נאמן: יש?

<נועה נאמן: איפה יש?

<קריאה: בכל חברה יש.

<נועה נאמן: אז אף אחד לא יודע לאן לפנות.

<נועה נאמן: עובדה אנשים לא יודעים לאן להגיע.

<נועה נאמן: אתם אומרים שלא מגיעות אליכם תלונות, זה גם חלק מהבעיה.

<יהודה בר-אור: לא מגיעים, כי לא מתלוננים.

<נועה נאמן: כי לא מתלוננים?

<נועה נאמן: לא, אז כנראה שאין הטרדות מיניות והדיון הזה מיותר לפי מה שאתה אומר.

<יהודה בר-אור: לא מתלוננים, לא יודעים.

מיכל רוזין: זה הפוך יהודה, זה הפוך.

מיכל רוזין: אם מטופל – יש תלונות.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לתת לאלה שעוד לא דיברו להשמיע קול, לתת להם לדבר.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<אורית סדובסקי: שמי אורית ואני הממונה על מניעת הטרדה מינית בחברת דן, יחד עם טטיאנה חורי ויש לנו ממונה הנהלה, אנחנו איזה שהוא צוות.

<אורית סדובסקי: הועלה פה הנושא של הטרדה בין נוסע לנוסע.

<אורית סדובסקי: איזו סמכות יש לי?

<אורית סדובסקי: לי יש סמכות כממונה על מניעת הטרדה מינית, סמכות משמעתית מול העובדים שלי.

<אורית סדובסקי: איזה סמכות יש לי מול נוסע לנוסע?

<אורית סדובסקי: עובר אורח?

<אורית סדובסקי: אני לא יודעת מי הוא.

<אורית סדובסקי: אני לא יודעת איך להשיג אותו, איזו סמכות יש לי לזמן אותו לבירור אצלי?

<אורית סדובסקי: איזה כלים י שלי להתמודד עם דבר כזה?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול.

עאידה תומא סלימאן: נגיד שנהג ראה מישהו שמשחית ציוד בתוך האוטובוס או עובר עבירה, יש לו את הזכות לבקש את הפרטים של הנוסע הזה?

<קריאה: לא.

<אורית סדובסקי: לנוסע יש זכות לבקש פרטים של נהג.

<אורית סדובסקי: נהג יכול לבקש מנוסע, הוא לא חייב לתת לו שום דבר.

<אורית סדובסקי: הוא יכול להתקשר באותו רגע למשטרה, אבל מעבר לזה אסור לו.

עאידה תומא סלימאן: הוא לא יכול, אם הוא ראה אותו עובר עבירה פלילית, לעכב אותו?

<אורית סדובסקי: לא.

<אורית סדובסקי: אסור לו לכלוא.

<אורית סדובסקי: ואז הנהג יכול להיות מואשם בכליאה.

<יהודה בר-אור: אין לנו סמכות לזה גברתי.

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת.

<אורית סדובסקי: הוא יכול להתקשר למשטרה באותו רגע.

מיכל רוזין: אז - - - הנהג לקחת אותו לתחנה המשטרה, עם כל האוטובוס, כשהוא כלוא, שבוי בתוך האוטובוס, זה בניגוד לחוק?

<אורית סדובסקי: לא, אבל זה במקרה ש - - -

מיכל רוזין: אז זה הנהלים.

מיכל רוזין: אמר את זה פה גם נציג משרד התחבורה.

עאידה תומא סלימאן: מה?

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

<אורית סדובסקי: במקרים קיצוניים, ואנחנו עברנו גם, שלא נדע, פיגוע - - -

עאידה תומא סלימאן: איך מנטרלים מקרים קיצוניים?

<יהודה בר-אור: אם יהיה אונס בגלוי, אז כולם יתנפלו על הבן אדם.

עאידה תומא סלימאן: רק במקרה של אונס.

עאידה תומא סלימאן: צריך שיהיה מקרה של אונס בתוך אוטובוס כדי שזה יהיה.

<אורית סדובסקי: אבל אני רוצה ברשותכם להוסיף משפט.

<אורית סדובסקי: אם נהג עבר הטרדה מצד נוסעים.

<אורית סדובסקי: - - - שעלה וקילל אותו ולא הפסיק להטריד אותו והוא עצר בצד וקרא למשטרה ובינתיים אחת הנוסעות הגישה תלונה נגד הנהג בחברה שלנו, על כליאת נוסעים ועיכוב.

עאידה תומא סלימאן: מעניין ביותר.

עאידה תומא סלימאן: רוב הסיפורים שאני משמיעה בתגובה זה בדרך כלל אצלכם האישה שלא נפגעה אלא היא מתלוננת על זה שעיכבו אותה - --

<אורית סדובסקי: לא, ממש לא.

עאידה תומא סלימאן: בגלל שניסו להציל שני נערים שהוטרדו.

<אורית סדובסקי: לא, לא.

<אורית סדובסקי: אני רק מנסה להעלות את המקרים ואת המוגבלות של הטיפול.

<אורית סדובסקי: בוודאי תלונות שמתקבלות נגד נהגים.

<אורית סדובסקי: אין פה שאלה בכלל.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא הבנתי את זה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, עכשיו בדיוק כששאלתי את דן אמרת לי שאין לך מה להוסיף.

עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה, תוסיפי.

<יונה חורי: לא.

<יונה חורי: יתרה מזה, לכבד, היום לכולם יש רב קו וגם אם נוסע, אחרי שירד מהאוטובוס רוצה להתלונן על נוסע אחר על ידי זה שנברר לפי הרב קו, אין לנו סמכות לתת לו שום מידע.

<יונה חורי: יש חוק הגנת הפרט שאי אפשר לתת שום מידע, אלא אם הוא ייגש למשטרה ואלא אם יקבלו צו - - -

<ליאת קליין: זה עלה לנו גם מול חברות תעופה הנושא הזה, שאין להם יכולת למסור מידע על אותו אדם.

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

<גיל פישהוף: רציתי רק להוסיף.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת בדקה.

<גיל פישהוף: דקה ממש.

<גיל פישהוף: אנחנו כל הזמן מדברים האם יש סמכות וכו'.

<גיל פישהוף: אני חושב שזה לא רק עניין של סמכות, זה עניין של לקיחת אחריות ואנחנו הזכרנו את העניין של שילוט.

<גיל פישהוף: כל הזמן זה חזר שוב ושוב.

<גיל פישהוף: אני חושב - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, תן לי לסכם את הדיון.

<גיל פישהוף: אה, לא נתת לי את רשות הדיבור?

<גיל פישהוף: אמרת דקה.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אתם בעצם מסכם את הדיון.

<גיל פישהוף: לא, לא, אני רוצה להוסיף.

עאידה תומא סלימאן: יש לך עוד הערה להוסיף?

<גיל פישהוף: כן, כן.

<גיל פישהוף: אני חושב שההסתפקות בשילוט היא הסתפקות במועט.

<גיל פישהוף: אני חושב שבחברות התחבורה, למשל רעיון של סדרנים שבשכר, שיעלו לאוטובוסים ויחלקו עלונים, זה דבר שעולה כסף.

<גיל פישהוף: אני חושב שבסופו של דבר הדיון הוא כמה כסף חברות התחבורה רוצות לשים על העניין הזה או נמנעות מלשים על העניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<ליאור סלע: האם אפשר להוסיף משהו קצר?

<ליאור סלע: ממש קצר.

עאידה תומא סלימאן: איפה היו כולם עד עכשיו, אני לא יודעת.

<ליאור סלע: סליחה.

<ליאור סלע: שמי ליאור סלע, מקדמת מעמד האישה בחברת אפיקים.

<ליאור סלע: חשוב לי מאד לציין שחלק ממערך ההדרכה אצלנו, חבל שאי אפשר להציג כאן את מערך ההדרכה שעשינו, כי הוא מאד מפורט והוא מאד מסביר בכלל לנהג מה זו הטרדה מינית.

<ליאור סלע: הנהגים גם לא מספיק יודעים.

עאידה תומא סלימאן: גברתי, כשהוזמנתם לדיון הזה הייתם יכולים לשלוח שאתם מעוניינים להראות מה בדיוק אתם עושים.

עאידה תומא סלימאן: זאת המטרה של הדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: חבל שלא עשיתם את זה.

<ליאור סלע: אני פעם ראשונה, אני חדשה בתפקיד, אבל להבא אני אדע.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז אני אומרת לכם, בהזמנות שלנו אנחנו לא מביאים את האנשים כדי לצלוב אותם, אנחנו מביאים אותם כדי שנלמד ביחד איך אפשר לפתח או לפתור את הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: אז אתם יכולים תמיד להגיש נייר עמדה.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שאנחנו עושים, ככה אנחנו מטפלים ואני חושבת שחלק מהדיון הזה הוא גם כן ללמוד מהניסיון אחד מהשני.

עאידה תומא סלימאן: לנו כמחוקקים זה ללמוד מה חסר ואיזה לקונות יש בחקיקה שגם צריכים לשים לב אליהן.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעלו כמה דברים פה ואני מסכמת את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל תודה לכל הנציגים והנציגות שהגיעו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזו אולי פעם ראשונה שאנחנו רואים היענות של נציגים מהתחבורה הציבורית, של מפעילי תחבורה ציבורית שמגיעים לדיון כזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מעריכה את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאפילו עצם ההגעה וההקשבה וההשתתפות בדיון, אני בטוחה שמייצגים איזה שהוא רצון גם לטל בבעיה הזו ואני מקווה שהן ההקדמה לשיתוף פעולה עתידי גם בין הוועדה, גם בין המשרד, גם בין המפעילים, כדי לנסות באמת לקדם פתרונות לתופעה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שתופעת ההטרדות המיניות בטוח לא נמדדת במספר התלונות שמגיעות.

עאידה תומא סלימאן: כולנו יודעים שהתופעה הזו והבעיה הזו – נשים וגברים לפעמים נתקלים בה ולא תמיד מתלוננים, אבל מה שבטוח שככל שמעלים את המודעות לבעיה וככל שנותנים כתובת לתלונה, אז רואים שהסטטיסטיקה עולה ויש יותר ויותר תלונות.

עאידה תומא סלימאן: נאמר רבות בדיון הזה על הנושא של סמכות מול אחריות ואני חייבת להגיד לכם.

עאידה תומא סלימאן: אני התחלתי ופתחתי את הדיון בנושא של אחריות או עבירה פלילית או שיח פלילי ושיח מוסרי, וכיום יותר ויותר מתפתח שיח מוסרי סביב הנושא של הטרדות מיניות ואני חושבת שחלק מהשיח המוסרי אמור להיות גם הוא נושא האחריות.

עאידה תומא סלימאן: האם לנו כאזרחים - בין אם אנחנו הנהגים ובין אם אנחנו הנוסעים שרואים מולנו שקורה מצב כזה ואישה או נער או נערה מוטרדים – האם יש לנו אחריות מספיק כדי לנסות להגן, לעצור ובאמת לעשות משהו.

עאידה תומא סלימאן: ועוד יותר אם אני נהגת או נהג בתחבורה הציבורית וזה מקום העבודה שלי, שאני רוצה באמת שיהיה נקי מהטרדות ובטוח לנשים.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן שנשלב ידיים ולא רק נבדוק את הסמכויות אלא נבדוק גם כן את האחריות שלנו כלפי המרחב הציבורי הזה.

עאידה תומא סלימאן: ונכון, זה מרחב ציבורי, אבל זה לא מונע מחברות שכן רוצות להגיש את השירות הטוב ביותר, להתייחס אליו כמקום העבודה הפרטי שלי כחברה וכנציג של החברה ולדאוג לו.

עאידה תומא סלימאן: נכון, אתם צריכים את הכלים, ואנחנו למדנו היום שחלק מהכלים הם לא ממש ברורים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שחברה תבוא מיזמתה – או רכבת ישראל, שאני לא חושבת שהיא נמצאת בבעיות כלכליות, עד כמה שידוע לי – תבוא מיזמתה ותשים מדבקה כזו בכל קרון או בכל אוטובוס, כמו ששמים את המדבקות על תלונות הציבור, שתעשה את זה.

עאידה תומא סלימאן: בכל העולם חברות גדולות מנסות לעשות דברים שהם חברתיים, לתרום לחברה שלהם בחזרה וזה לא תמיד עולה כסף.

עאידה תומא סלימאן: ואם זה עולה, במקרה הספציפי הזה זה לא הרבה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא עלות שאי אפשר לשאת אותה.

עאידה תומא סלימאן: להדפיס כמה אלפי מדברות, תאמינו לי, זה לא ישבור אף חברה וזה לא יגרום לה לפשיטת רגל.

עאידה תומא סלימאן: צעד כזה הוא צעד בונה אמון עם הציבור, שהוא משתמש בכלי הזה ואני חושבת שהגיע הזמן ואני זורקת את הכפפה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שאני אשמע שמישהו לוקח על עצמו את היוזמה הזו ואשמח לקבל תשובה במובן הזה.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני אני חושבת, נציג משרד התחבורה, חבל שהגעתם לדיון עם אפס סטטיסטיקה ומידע אמיתי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמינימום שדרוש ממשרדי הממשלה, כאשר הם מופיעים בוועדות, להגיע עם המידע המלא.

עאידה תומא סלימאן: זה בלתי אפשרי ולא מתקבל על הדעת שמשרד התחבורה מגיע לדיון ולא אומר אפילו סטטיסטיקה אחת – כמה תלונות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מטפלים, אנחנו מכשירים, אנחנו עושים ואין שום מידע ספציפי ואני עומדת על זה, אני רוצה לקבל את המידע שדרשתי ואני אקבל אותו תוך שבועיים.

עאידה תומא סלימאן: הדבר האחרון שהייתי רוצה להעלות אותו ואני גם אפנה, אולי הגיע הזמן שתעשו סקר לאומי בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אוטובוס שמאחר – זה דבר חשוב וצריך לדעת אותו, אבל גם כן אם הנשים לא מרגישות בטוחות בתחבורה הציבורית, אז מה עוד יותר?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניזום את כל נושא החקיקה בנושא של רענון הבקשה לתעודה - - -

<דב-מאיר ברקוביץ: אישור לפי החוק למניעת העסקת עבריינים.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

מיכל רוזין: וגם נבדוק האם צריך להפעיל את זה על כל הנהגים.

מיכל רוזין: צריך לבדוק.

עאידה תומא סלימאן: כן, וצריך לבדוק את הנושא – האם צריך להכיל אותו על כל הנהגים או לא.

עאידה תומא סלימאן: כל רעיון נוסף איך לטפל בבעיה הזו ולמגר את התופעה, אני אשמח לקבל.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת ואמרתי והודיתי בהתחלה על ההגעה שלכם, אנחנו ניזום קשר נוסף כדי לבדוק איך הדברים מתקדמים.

עאידה תומא סלימאן: נעדכן אתכם אם אנחנו מגיעים לאיזו שהיא הבנה ואני אחכה לטלפון הראשון של הממונה הראשונה שתתקשר ותגיד – הדפסנו, תלינו וזה כבר בחברה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכם.