ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 93, 2016-03-14 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם.

אברהם נגוסה: התכנסנו היום לדון בנשוא סגירת שעריו של ארגון הפרטיזנים בשל חוסר תקציב.

אברהם נגוסה: הצעות לדיון מהיר של חבר הכנסת מאיר כהן ושל חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

אברהם נגוסה: ארגון הפרטיזנים לוחמי ומורדי הגטאות, הוא הארגון היחיד בישראל המייצג את הלוחמים הפרטיזנים במלחמה נגד הנאצים.

אברהם נגוסה: הארגון נוסד באירופה המשוחררת, בין השנים 1945-1948, תוך מיזוג של מספר ארגונים.

אברהם נגוסה: מספר רב מחבריו עלו לארץ ישראל והשתתפו בהקמת המדינה ובהגנתה.

אברהם נגוסה: בשנת 1950 בתום מלחמת העצמאות, הוקם הארגון בישראל ועיקר פעילותו הועתקה ארצה.

אברהם נגוסה: כבר בתחילת דרכו החליטו ראשי הארגונים על צביונו האל מפלגתי ולכן מיום הקמתו ועד היום נמנעים מכך חבריו, על כל הקשת הפוליטית בישראל.

אברהם נגוסה: חשוב מאד בנושא הזה לציין שלא יכול להיות שארגון כזה שהוא גם מודל וגם עשה הרבה - שהיום ייסגר פה בישראל.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו מקיימים את הדיון וקודם אני נותן ליוזמי ההצעה לדיון מהיר בכנסת, במליאה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת מאיר כהן ולאחר מכן חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

אברהם נגוסה: בבקשה.

מאיר כהן: בוקר טוב אדוני יושב הראש, חבות הכנסת סופה וטלי, שלום לכן ולכל המכובדים שהגיעו.

מאיר כהן: תראו, הידיעה הזאת בעיתון צדה את עיני.

מאיר כהן: היא צדה את עיני לא כי חיפשנו נושא לדיון מהיר.

מאיר כהן: יש איזה תרבות של ציניות שהולכת ומתפתחת בכל מה שקשור לזיכרון השואה.

מאיר כהן: הארגון הזה, ארגון הפרטיזנים, לא היה צריך להגיע אפילו לא לכותרת משנה, מתוך הבנה שלי כאיש חינוך, של כל אחד מאיתנו, שארגונים מהסוג הזה, אנחנו צריכים לא רק לרפד אותם ולחבק אותם, אלא גם לדאוג שכל רגולציה שהיא מיותרת, או כל מילוי טפסים מטורף, אנחנו צריכים למנוע את זה מהם.

מאיר כהן: וכן, יש מקום שלארגון פרטיזנים שיושב הראש שלו הגיע ליותר מגבורות - ואנחנו מאחלים לו בריאות עד גיל 120 - אז יש בהחלט יותר מאשר חובה לדאוג שמילוי הטפסים לא יהיה 50 טפסים ומה שחל על עמותה של קבוצה של חברי צעירים, שמרופדים בקבוצה של עורכי דין שעושים את הטופסיידה הזאת תוך 24 שעות, לא יחול עליהם, כי בכל אופן יש אפילו איזו יראה וקדושה בטיפול בארגון מהסוג הזה.

מאיר כהן: אני עבדתי כמנהל בית ספר לפני 20 שנה ו-25 שנה, עם ארגון הפרטיזנים ואני יודע איזו חוויה גדולה מאד הייתה לילדים, במיוחד בעיר פריפריאלית כמו דימונה, לפגוש ולשמוע את הסיפורים של אנשי הארגון, של הפרטיזנים עצמם ואחרי זה התברכנו בעלייה, בתחילת שנות ה-90, של פרטיזנים שבאו ממזרח אירופה, שהפכו להיות לבאי בית בכל בית ספר בדימונה ובערד ובירוחם ובקריית שמונה.

מאיר כהן: ודווקא ביישובים שאליהם האוכלוסייה הזאת נשלחה, ידעו מנהלי בתי הספר וראשי הערים לנצל את האוכלוסייה ולפתוח פתח מרתק של ידע ושל מקור לגאווה ולחיקוי אצל האוכלוסייה הזאת.

מאיר כהן: לכן אדוני מצאתי לנכון לבקש ממך לערוך את הדיון.

מאיר כהן: אני מודה לך על ההיענות, ולשמוע את האנשים.

מאיר כהן: יכול מאד להיות שלא כצעקתה ויכול מאד להיות שהדברים ממשיכים.

מאיר כהן: אבל אם הדיון הזה יגרום לכך שאנשים ישנו את מנהגיהם ביחס לארגונים מהסוג הזה, אז אני חושב אדוני, שעשינו – איך אנחנו אומרים בכנסת – עשינו את היומית שלנו.

מאיר כהן: היו ברוכים, תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה אדוני יושב הראש, חברי הכנסת, ברוך שוב, אני שמחה לראות אותך.

טלי פלוסקוב: הרבה זמן לא התראינו וכל מי שהגיע לוועדה הזו.

טלי פלוסקוב: זה לא סוד שלא פעם הנושא של מלחמת העולם השנייה עולה לסדר היום, כשאנחנו מדברים על הוטרנים, שאנחנו מדברים על ניצולי השואה וכשאנחנו מדברים על הפרטיזנים.

טלי פלוסקוב: כל פעם נושא אחר.

טלי פלוסקוב: וכמו שציין חבר הכנסת ידידי מאיר כהן, באמת זאת קבוצת אנשים שאנחנו צריכים לעשות את הכל כדי שהם לא ירגישו רגע אחד שהם לא קיבלו משהו מהמדינה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שקודם כל אנחנו רואים את הקצב של האנשים האלה והדור הזה לצערנו הרב הולך ופוחת ואת הלא מעט שהיום בחיים, אנחנו צריכים באמת לדאוג לאיכות חייהם ברמה גבוהה.

טלי פלוסקוב: זה גם מתבטא בחיים שלהם בבית, אבל זה גם מתבטא באיזו חברה הם נמצאים ומי באמת יודע להגיד להם תודה ומי באמת יודע להעריך על כל מה שהם עברו.

טלי פלוסקוב: ולכן, כשאני גם כן קראתי את הכתבה הזאת, אמרתי שזה לא יכול להיות שאנחנו נעבור ככה את הדבר הזה ולא נגיד את מה שאנחנו חושבים.

טלי פלוסקוב: וגם זה לא סוד ושמעתי שיש לא מעט כסף שהמדינה באמת רוצה לתת לארגונים האלה ולתמוך בהם, אבל הקריטריונים המשוגעים של משרדי הממשלה, שיועצים משפטיים יושבים וכותבים אותם, לצערי הרב דוחים את האנשים האלה מקבלת התמיכה שאנחנו רוצים לתת אותה.

טלי פלוסקוב: אז אולי הדיון הזה וכמובן הפנייה של הוועדה, ואנחנו יודעים שלא פעם אחת עשינו את זה מטעם הוועדה וזה עובד, נוכל לשכנע באמצעות הפנייה הזאת את אנשי המשרדים הרלבנטיים, לצורך העניין אני מבינה שפה מדובר על המשרד לשוויון מגדרי היום, שהוא מחלק את התמיכות לארגונים המתאימים והארגון הזה הוא בעצם אחד מהארגונים שצריכים לקבל תמיכה מכאן, לחשוב איך בונים קריטריונים לא כדי להגיד עשינו, הנה, בבקשה, אלא באמת שאנשים יוכלו להשתמש בכסף הזה.

טלי פלוסקוב: אני מאד אשמח לשמוע ממר ברוך שוב על כמה אנשים עדיין יש בארגון, על כמה כבר בסך הכל הם צריכים, לאיזה מטרות הם צריכים את הכסף הזה, כדי שהארגון הזה ישאר בחיים.

טלי פלוסקוב: ישאר בחיים כסמל של המדינה, כמשהו שאנחנו, החברה הישראלית לא שוכחים גם להגיד להם תודה וגם לא שוכחים לדאוג להם להתקיים בכבוד.

טלי פלוסקוב: זה בעצם מה שרציתי להגיד ואני מצפה באמת שאנחנו כוועדה וכחברי כנסת שנמצאים כאן, נוכל להשפיע על כך שהארגון הזה ימשיך ויתקיים בכבוד.

טלי פלוסקוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת לנדבר.

סופה לנדבר: כן, אני אצטרך פשוט לעזוב, אז אני מבקשת סליחה ממי שהגיש הצעה לדיון.

סופה לנדבר: אני גם דיברתי עם מר ברוך, לא יכולתי לחזור אליו מפני שלא היו לי תשובות.

סופה לנדבר: ניסיתי לדבר עם הוועידה, בגלל שהם בעצם היו הארגון הכי תומך בפרטיזנים ובארגון.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שאני מאד מסכימה עם חברי הכנסת המגישים.

סופה לנדבר: זו היסטוריה חיה שאנחנו צריכים פשוט לחבק ולשמור עליה כל עוד האנשים האלה חיים, ולסייע להם להתקיים.

סופה לנדבר: מיותר להגיד שהם גיבורים, אבל כנראה הגיבורים האלה היו חזקים נגד נאצים אבל לא כל כך חזקים נגד הבירוקרטיה, כמו כולנו.

סופה לנדבר: הבירוקרטיה פשוט חוגגת.

סופה לנדבר: אתה יודע, אדוני יושב הראש, טוב שאתה מקיים את הדיון.

סופה לנדבר: יכול להיות שנצטרך לקיים דיון על לטרון, על מוזיאון שבעצם ישמור לנו על כל מה שהיה במלחמת העולם השנייה.

סופה לנדבר: בינתיים בניית המוזיאון נמשכת והמסמכים והחוזה שבעצם יש עם הממשלה לא עובד ועד שהאנשים האלה יוכלו להיכנס לשערי המוזיאון, אנחנו צריכים לעשות הכל, אתה כיושב ראש ואנחנו נתמוך בעניין, בגלל שזה מאיזו שהיא סיבה ואני יודעת את הסיבות, זה לא עובד ואנחנו לא מסוגלים.

סופה לנדבר: חברת הכנסת פלוסקוב דיברה על משרדי הממשלה, על התמיכות.

סופה לנדבר: יכול להיות שאנחנו נצטרך לשנות את החקיקה.

סופה לנדבר: זה לא רק כלפי הארגון הזה, כלפי ארגונים אחרים, בגלל שהחקיקה אומרת שמשרד המשפטים מאשר את התמיכות של כל המשרדים ופה כנראה הכלב קבור.

סופה לנדבר: אנחנו נצטרך לדאוג לשנות את הדברים כדי שנסיים את הבירוקרטיה ויכול להיות שבזמן הזה אנחנו נעשה הכל כדי לנצח את הבירוקרטיה אות התמיכות.

סופה לנדבר: זה לא כל כך פשוט.

סופה לנדבר: זה לא בגלל המשרדים, בגלל שכל משרד שמחזיק את התמיכות צריך לאשר אותן במשרד המשפטים, וזה על סמך חוקים שיש ברשם העמותות וחוקים של תמיכות.

סופה לנדבר: אני מבקשת שנדון גם בנושא הזה ואני תומכת בכל מה שיקרה.

סופה לנדבר: אסור שהארגון ייסגר.

סופה לנדבר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מר ברוך, בבקשה.

<ברוך שוב: אודה על האמת, אין לי איפה להתחיל, אין לי ממה להתחיל.

<ברוך שוב: כבר אמרתם את זה עד עכשיו ורוב הדברים נאמרו פה.

<ברוך שוב: קריטריונים זה נושא מרכזי שבלעדיו לא נוכל לקיים את הארגונים – אני מדבר על ארגונים אחרים – כי הארגון שלנו, תיכף אני אסביר מה קרה.

<ברוך שוב: אחר כך אני אדבר על קריטריונים, אבל תתנו לי קצת היסטוריה.

<ברוך שוב: הגענו לארץ, רובם בשנות ה-40 ו-50 והקמנו כבר באירופה את ארגון הפרטיזנים ולוחמי הגטאות, שהתקיים בארץ עד לפני שנה-שנה וחצי.

<ברוך שוב: ברוב הזמן הוא התקיים בכוחות עצמו מתרומות של חברים, תרומות של מוסדות פרטיים ולא הזדקקנו לשום תרומה של הממשלה או של מוסדות ממשלתיים.

<ברוך שוב: אבל התנאים השתנו, האנשים נעשו מבוגרים וצריכים את הכסף לעצמם.

<ברוך שוב: הנדבנים הלכו לעולמם ואנחנו נשארנו עם מטרות ועם רצונות לקיים את הארגון, לקיים את החברים, להביא את החברים, כמו שאמר חבר הכנסת מאיר כהן.

<ברוך שוב: אנחנו הצפנו את כל בתי הספר, מה שאפשר, הבאנו את החברים שלנו והם סיפרו את הסיפור והעברנו את המסר של השואה והגבורה, ואני מקווה שהצלחנו הרבה.

<ברוך שוב: אבל הגיע הזמן שלא היה לנו מספיק אמצעים לא לשלם שכר דירה, לא לקנות דירה, בטח לא ואפילו הסעה לחברים הייתה לנו בקושי.

<ברוך שוב: ואז פנינו לממשלה.

<ברוך שוב: הממשלה הוציאה לנו את הכוחות.

<ברוך שוב: פשוט מאד.

<ברוך שוב: אנחנו פנינו למשרד הגמלאים, אז זה היה משרד הגמלאים ונתנו לנו קריטריונים.

<ברוך שוב: ואנחנו ארגון שאין לו כסף, אז אין לו גם אמצעים לקחת עורכי דין וגם לקחת רואה חשבון.

<ברוך שוב: וכל פעם שאנחנו היינו מגישים בקשה, קיבלנו עוד שתי תשובות מה עלינו להראות.

<ברוך שוב: הקריטריונים.

<ברוך שוב: בואו ניקח את הקריטריונים.

<ברוך שוב: עד לפני כמה זמן היו מוקצבים שישה מיליון שקלים לצורכי ניצולים ואנחנו כלולים בתוך צורכי הניצולים.

<ברוך שוב: אנחנו במדינה לא ארגון של פרטיזנים לשעבר, אלא עוד איזה ניצולים שמבקשים כסף.

<ברוך שוב: והשישה מיליון האלה היו מחולקים – 3 מיליון שקלים - ועד היום אני לא מבין מי תרגם את זה – להשגת כספים בחוץ לארץ.

<ברוך שוב: במילים אחרות, כל ארגון שיכול להוכיח שהוא מביא כסף מבחוץ, יקבל את התמיכה.

<ברוך שוב: זה השלושה מיליון שקלים.

<ברוך שוב: עד היום הם קיימים, עד היום זה כתוב - - -

טלי פלוסקוב: הכסף הזה חוזר בחזרה למדינה.

<ברוך שוב: עד היום זה כתוב ב - - - ועד היום המוח היהודי שלנו מחפש פתרונות לדבר הזה, ואחד הפתרונות שכולכם בטח שומעים זה ילדות עשוקה.

<ברוך שוב: הוקמה ועדה, הוקמה איזו יחידה שדורשים מהגרמנים עבור ילדות עשוקה.

<ברוך שוב: אני לא נגד זה, אבל בעקבות הילדות עשוקה גם עוד ארגון של ילדות, ומה זה עושה?

<ברוך שוב: קודם כל זה מקבל את האמצעים לפי החוק, לפי החוק של המדינה, בשביל לנסוע לחוץ לארץ ולקבל את הכסף.

<ברוך שוב: אחר כך, לאחרונה הגרמנים כבר הסכימו יחד עם ועדת התביעות לשלם סכום מסוים לכל אחד שזה היה עבור.

<ברוך שוב: זו לא הייתה המטרה של המחוקק, אני מאמין ככה.

<ברוך שוב: המטרה של המחוקק הייתה לעזור לארגונים להתקיים איך שהוא.

<ברוך שוב: השלושה מיליון שקלים האחרים, מתוך השישה מיליון שקלים, מיועדים להנצחה וזיכרון.

<ברוך שוב: שוב פעם הוקם כוח עליון שנקרא מרכז הארגונים.

<ברוך שוב: הוא מייצג 50 וכמה ארגונים - - -

טלי פלוסקוב: של קולט אביטל?

<קריאה: כן.

<ברוך שוב: והוא זה, מרכז הארגונים, כביכול צריך לקבל את השלושה מיליון בשביל לחלק אותם לפי איזה נוסחה.

<ברוך שוב: אבל פה באה התקלה השנייה.

<ברוך שוב: מרכז הארגונים לא יכול, זה לא אסור, אבל לפי החוק, לתת לארגונים ששייכים לו כסף.

<ברוך שוב: אז מרכז הארגונים מקבל את הכסף והוא מנסה בכל כוחו להיות הנציג של הנצחה וזיכרון, אבל ארגונים כמו ארגון הפרטיזנים לא מקבל פרוטה מכל זה.

טלי פלוסקוב: רגע אדוני, סליחה, אני אעצור אותך.

טלי פלוסקוב: אמרת שארגון הגג הזה צריך לחלק את הכסף לארגונים, ומצד שני - - -

<ברוך שוב: אם הוא מקבל מהשלושה מיליון שקלים, אני לא יודע כמה, אני לא נכנס לזה, אז המטרה היא לתמוך בארגונים, אבל הוא לא יכול, כי החוק לא מרשה לו.

<ברוך שוב: אז זה חד גדיא אחד גדולה.

טלי פלוסקוב: למה אתה צריך כסף?

טלי פלוסקוב: אתה יכול להגיד לנו ברוך?

טלי פלוסקוב: תסביר לנו למה.

<ברוך שוב: כן, אני אסביר לכם הרבה מאד.

<ברוך שוב: אני חיטטתי בניירות שלי על מנת להציג לכם מה אנחנו בעצם עושים, ומצאתי פה חוברת שהוצאנו לפני שנת 2002, לפני איזה 14 שנה.

<ברוך שוב: ופה בעצם זה היה השנה שבה היה כנס עולמי בישראל של הפרטיזנים, לוחמי הגטאות וכך הלאה ולכנס הזה הוצאנו את החוברת.

<ברוך שוב: אני לא הולך להקריא את כל החוברת, אבל אני רוצה לומר לכם - - -

מאיר כהן: היא רלבנטית להיום?

<ברוך שוב: בבקשה?

מאיר כהן: כשאתה מקריא לנו את מה שאתה רוצה - - -

<ברוך שוב: זה הכל רלבנטי.

<ברוך שוב: אותו הדבר מה שהיה הולך.

<ברוך שוב: אנחנו קודם כל המטרה שלנו היא להסביר לקהל, כמו שאתה אמרת, לנוער שלנו, לנכדים שלנו, לחיילים שלנו, את זה שלא רק הייתה שואה מבחינת מחנות השמדה, גטאות, היה גם חלק קטן אולי של יהודים שהתנגדו ומצאו דרך להילחם בגרמנים.

<ברוך שוב: וזו המטרה המרכזית שלנו.

<ברוך שוב: ואנחנו עושים את זה בכמה אמצעים שונים.

<ברוך שוב: אנחנו הולכים מבית ספר לבית ספר והיום זה מודרני אפילו לעשות חוגי בית ומספרים על זה.

<ברוך שוב: אנחנו הולכים ליחידות צבא ומופיעים ומספרים את התולדות שלנו וכמובן שמיד מתפתח הדבר הזה.

<ברוך שוב: אנחנו עוזרים להוציא ספרים.

<ברוך שוב: אנחנו הוצאנו עד לפני שנתיים שלוש מודיעון – עיתון דו שנתי באנגלית ובעברית.

טלי פלוסקוב: כמה אנשים יש היום בארגון, ברוך?

<ברוך שוב: היום יש בערך 250 חברים מוחלשים, רובם בגילי, אולי קצת יותר צעירים וקצת יותר מבוגרים.

<ברוך שוב: 250 איש בערך.

מאיר כהן: ברוך, סליחה שאני קוטע אותך, יש בתוכם פרטיזנים שהגיעו ארצה ממזרח אירופה בשנות ה-90?

<ברוך שוב: כן, אבל פה יש קטש מסוים.

מאיר כהן: מה הוא?

<ברוך שוב: יש גם שני ארגונים של וטרנים רוסיים, אחד זה ארגון הנכים ואחד זה ארגון החיילים, כאשר האנשים האלה שאתה מדבר, הפרטיזנים שנשארו ברוסיה הסובייטית ועכשיו הגיעו לארץ, הלוחמים בצבא, הם קשורים יותר לנכי הנאצים, נכי המלחמה.

טלי פלוסקוב: נכי מלחמת העולם.

<ברוך שוב: במיוחד מכיוון ששני הארגונים האלה נתמכים עד היום על ידי מוסדות במדינה.

<ברוך שוב: ואני לא הולך לומר מה.

<ברוך שוב: אני לא רוצה לפתוח את זה פה.

<ברוך שוב: ולכן האיש הזה, אם הוא היה נכה, הוא בכלל הולך לשם בגלל שהוא מקבל שם את הגמלה שלו.

<ברוך שוב: וכאן, אלה שלא היו נכים, הם הולכים ברוב המקרים והם נקשרים לחיילים, מכיוון שהחיילים מקבלים תמיכה ואתם יודעים יותר טוב ממני.

<ברוך שוב: שוב פעם, אני לא נכנס לזה.

<ברוך שוב: ולכן, התשובה אליך היא שמעט מאד פרטיזנים שהיו, שנשארו ברוסיה, פונים אלינו להיות חברים.

<ברוך שוב: יש לנו, אני לא מאמין שזה כל אלה שהיו בפרטיזנים.

טלי פלוסקוב: לא, יותר נוח להם פשוט שם, כי שם דוברים את השפה.

<שלמה גור: מי בכל זאת מממן את הפעילות?

<ברוך שוב: רגע, עכשיו אני מגיע.

<ברוך שוב: הארגון שלנו מתקיים כמו שאמרתי בכוחות עצמו עד לשנים 2010-2012.

טלי פלוסקוב: מה זה בכוחות עצמו?

טלי פלוסקוב: מאיפה הכסף?

טלי פלוסקוב: אנשים שילמו?

<ברוך שוב: אנשים שילמו דמי חבר, היו לנו עוד אנשים מחוץ לארץ ומהארץ.

טלי פלוסקוב: שתרמו קצת.

<ברוך שוב: שעשו קצת בכסף ותרמו ואחד התומכים המרכזיים שלנו עד היום זה ועידת התביעות.

<ברוך שוב: ועידת התביעות פתרה את הבעיה בצורה הכי פשוטה והכי יפה שאפשר והיא באה ואמרה – אנחנו נתמוך בארגונים ונתמוך במה שהם עושים.

<ברוך שוב: נעשה את שני הדברים לחוד.

<ברוך שוב: מבחינת התמיכה הם הקציבו בערך כמיליון שקלים כל שנה.

<ברוך שוב: הוקמה ועדה של החברים, נציגים של הארגונים, שקבעו איך לחלק את הכסף ולפי איזה קריטריונים הרבה יותר פשוטים והרבה יותר חכמים מאשר הקריטריונים של המדינה.

טלי פלוסקוב: אפשר לראות את זה אגב?

טלי פלוסקוב: את הקריטריונים, איך אתם בניתם אותם?

<קריאה: כן, אני אעביר לך.

<ברוך שוב: אני הייתי חבר בוועדה וגם יושב פה נציג של ועדת התביעות שהוא היום מוביל את הדבר הזה.

<ברוך שוב: אני אומר לכם שהקריטריונים של המדינה והקריטריונים של החברה להשבה, זה חצי מדיניות, חצי לא מדיניות, הם קריטריונים של אנשים שלא מבינים אפילו איך להבדיל בין מה זה ארגון של ניצולים, ארגון של איזה מדינה, ארגון יוצאי ליטא, ארגון יוצאי פולניה וכך הלאה, והארגונים האחרים שעובדים בזה.

<ברוך שוב: אז אני אמרתי החלוקה הראשונה הייתה עד היום שוועדת התביעות נשארה היחידה שתומכת בארגונים ובחלוקה של בערך, אני מעריך שמדובר על 220,000-250,000 דולר, זה בערך מיליון שקלים.

<ברוך שוב: אולי אתה יודע את המספרים יותר טוב.

טלי פלוסקוב: 250,000 דולר?

<ברוך שוב: כן.

<ברוך שוב: החלק השני שוועידת התביעות עושה, שוב פעם, אני דורש את זה מהמוסדות שלנו, זה תמיכה בפרויקטים, כי זה שני דברים.

<ברוך שוב: אנחנו יכולים להתקיים בתור ארגון, יבואו חברים לשתות כוס קפה, אנחנו נופיע בזה, אבל הדבר השני המרכזי שאנחנו עושים זה פרויקטים.

טלי פלוסקוב: כמה כסף אתה מבקש, ברוך?

טלי פלוסקוב: כמה כסף אתה צריך?

<ברוך שוב: קודם כל אני לא מבקש כבר כלום.

<ברוך שוב: אני אגיע לזה, כי אנחנו החלטנו שאנחנו עוברים לבעל בית שני ואנחנו כבר לא.

<ברוך שוב: תני לי לגמור.

<ברוך שוב: אני רוצה לגמור את זה.

טלי פלוסקוב: תסביר לנו.

<ברוך שוב: הדבר השני שאנחנו עוסקים בו והוא המרכזי היום, זה פרויקטים.

<ברוך שוב: פרויקט אחד למשל זה לשמר באינטרנט את השמות, את האירועים סביב הבן אדם – הפרטיזן או הלוחם בגטו.

<ברוך שוב: אנחנו מעריכים, כי קשה מאד לדעת כמה פרטיזנים היו, אף אחד לא רשם את זה ולא הצבא – אנחנו מעריכים שיש בסביבות 80,000 בעולם.

<ברוך שוב: אנחנו התחלנו בזה לפני 10 שנים ויש לנו אינטרנט שכל אחד יכול להיכנס, בעברית, מתורגם לאנגלית.

<ברוך שוב: יש שם תולדות חיים, מאיפה הוא בא, באיזה יער או באיזה מחנה הוא היה פעיל וכך הלאה.

<ברוך שוב: היום הגענו עד ל-20,000 שמות או אנשים וידנו נטויה ואנחנו לא נעזוב אפילו אם נעבור לבית אחר.

<ברוך שוב: זה קדוש מאד.

<ברוך שוב: אנחנו הגענו ל-20,000.

<ברוך שוב: אנחנו בדרך קרוב ל-5,000 בתרגומים.

<ברוך שוב: זה דורש תרגומים.

<ברוך שוב: למשל יש לנו עכשיו ספרון של בלרוס שקרוב ל-8,000 יהודים שהיו פרטיזנים.

<ברוך שוב: זה הבלרוסים כותבים, אז אנחנו צריכים לתרגם את זה, לכתוב את זה, להכניס לאינטרנט ואחר כך גם להיות מתווך עם משפחה שפתאום מופיעה בניו זילנד ואומרת היי, לאבא שלי לא קראו יצחק, קראו יוסיק וכך הלאה וכך הלאה.

<ברוך שוב: זה קשר עולמי.

<ברוך שוב: זה פרויקט אחד.

<ברוך שוב: לפרויקט הזה אנחנו מקבלים תמיכה מוועידת התביעות ורק מוועידת התביעות.

<ברוך שוב: זאת אומרת אני עכשיו נתתי דוגמא, אני אתן עוד דוגמא אחת.

<ברוך שוב: אנחנו הקמנו בישראל פרויקט שבו לוקחים בתי ספר, הכנו להם חומר עצום, קרוב ל-100 סיפורים על התנגדות יהודית ובתי הספר נכנסים לאינטרנט שלנו ומנהלים את השיעור על נניח הפרטיזנים בבלרוס בוא נקרא לזה.

<ברוך שוב: ואז, כאשר בית הספר, הכיתה כבר עברה את הפעילות הזאת, אנחנו לוקחים את התלמידים לשנת – מה שאנחנו קוראים – מסע בין האנדרטאות.

<ברוך שוב: אנחנו לוקחים אותם מהבוקר עד הערב ואנחנו מכסים קרוב ל-8-10 אנדרטאות או בני זיכרון, שהקמנו במשך השנים, המדינה הקימה, אנשים הקימו, כמו האנדרטה שלנו בלטרון, כמו האנדרטות ביד ושם.

<ברוך שוב: נוסע איתם גם אחד שהיה שם והמורה כמובן ולפעמים גם מישהו אחר, איזה הורה למשל, והילדים מקבלים את הסיפור מעד ראשון.

<ברוך שוב: מסבירים להם.

<ברוך שוב: אנחנו באים נניח לווהלין, אז יש שם אבן זיכרון לפרטיזנים של אוקראינה.

<ברוך שוב: אנחנו מסבירים מה זה אוקראינה, אנחנו מסבירים איך - - -

מאיר כהן: היות ואנחנו - - -

<ברוך שוב: אני מסיים.

<ברוך שוב: גם פה, גם בדבר הזה אנחנו מקבלים תמיכה מוועידת התביעות, למזלנו, אבל ועידת התביעות שוב פעם אומרת כן, אנחנו מוכנים לעזור אחרי בדיקה מאד יסודית של הפרויקט, אבל אנחנו נותנים רק 50% מהצורך.

<ברוך שוב: אז שוב פעם, אנחנו מקבלים תמיכה, אבל אין לנו את ה-50%.

מאיר כהן: את המצ'ינג.

<ברוך שוב: מצ'ינג.

טלי פלוסקוב: המילה הזאת.

<ברוך שוב: אני מסיים, מכיוון שאין גבול למה שאני יכול לספר.

<ברוך שוב: רבותי, אנחנו, הארגון, הגענו לחוסר היכולת.

<ברוך שוב: אנחנו לא יכולים יותר.

<ברוך שוב: במשך שנתיים-שלוש אני השתמשתי בארבעה רואי חשבון רק כדי להראות מה שדרשו ממני.

<ברוך שוב: אז תספרו לי את זה ועוד פעם את זה.

<ברוך שוב: בסוף התברר שהכסף הוא בכלל לא של השר לגמלאים או באיזה שהוא מקום, אלא הכסף הוא של ראש הממשלה, הרכוש של ראש הממשלה?

<ברוך שוב: אני לא יודע אפילו איך קוראים לזה, ואנחנו צריכים איתם לשבת ולהסביר להם מהתחלה מי אנחנו, כי הפקידים, לא כולם יודעים אפילו מה זה פרטיזנים.

<ברוך שוב: אני לא אלאה אתכם יותר.

<ברוך שוב: הארגון שלנו הגיע לקצה היכולת.

<ברוך שוב: אנחנו במשך השנתיים האחרונות חיפשנו בית, לא מצאנו, קיבלנו עזרה שוב פעם מועידת התביעות דרך מרכז הארגונים ששכרו איזה משרדים, אבל זה לא.

<ברוך שוב: פיזרנו את הספרייה שלנו לעתיד למוזיאון הלוחם.

<ברוך שוב: פיזרנו את החומר שהצטבר לנו ב-50 שנה, חומר היסטורי – ליד ושם, כי לא יכולנו לעמוד בזה ואנחנו עכשיו כנראה, אני אומר כנראה כי אני קצת נזהר ממה שאני אומר, כנראה שאנחנו נהיה תחת חסותו של ארגון שנקרא דורות ההמשך.

<ברוך שוב: זה ארגון של אנשים צעירים.

<ברוך שוב: יש שם הייתי אומר כמה עשרות בנים ובנות של פרטיזנים.

<ברוך שוב: הבן שלי שם למשל מעורב ופעיל מאד וזה עוזר לנו כמובן.

<ברוך שוב: ואנחנו מתחברים אליהם והתנאי שלפחות שני הפרויקטים שדיברתי עליהם, נמשיך אותם, כי אף אחד לא יוכל לעשות כמונו.

<ברוך שוב: בשביל זה אנחנו מקווים להמשיך לקבל את התמיכה של ועידת התביעות ואת התמיכה הזאת.

<ברוך שוב: תרשה לי רק עוד שתי דקות.

אברהם נגוסה: אני צריך לצאת להצבעה, אז חברת הכנסת טלי פלוסקוב תחליף אותי.

טלי פלוסקוב: כן אדוני, סליחה.

טלי פלוסקוב: אתה יכול להמשיך.

<ברוך שוב: יש עוד כמה דקות?

טלי פלוסקוב: כן, כן, יש לך עוד כמה דקות.

<ברוך שוב: אני אתן לכם דוגמא.

טלי פלוסקוב: הצטרפה אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

<ברוך שוב: את הפרויקט בין האנדרטאות הקמנו לפני קרוב ל-8 שנים וזה הלך מצוין.

<ברוך שוב: שנה וחצי לקח לאיזה 10 בתי ספר ועד היום הם לא שוכחים לנו ומטלפנים ואומרים מתי עוד וכך הלאה וכך הלאה.

מאיר כהן: אדוני, היות ובשעה 11 אנחנו צריכים ללכת ואני העליתי את זה, אני רוצה לשמוע, ברשותך, גברתי יושבת הראש - - -

טלי פלוסקוב: כן, כן, גם את הנציגים.

מאיר כהן: הבנו שבעצם אתה מיקדת את הבעיה שלכל התכניות שתקצבתם, אתם בעצם מקבלים מוועידת התביעות.

<ברוך שוב: חלק.

טלי פלוסקוב: 50%.

מאיר כהן: בטוב ליבם 50%.

<ברוך שוב: 50% לפרויקטים, אבל זה זמני.

מאיר כהן: זאת אומרת אתה אומר אדוני שאילו היו לכם ה-100% יכולתם לעשות פרויקטים שנמצאים בקנה ויש להם תכנית?

<ברוך שוב: כן.

מאיר כהן: אוקיי, תודה.

<ברוך שוב: אבל זה לא רק מה שאנחנו הולכים לעשות.

טלי פלוסקוב: אני גם חושבת אגב, סליחה שאני אומרת לך, אני כל כך שמחתי לשמוע על מה שאמרת לגבי חיבור הדורות.

טלי פלוסקוב: זה כל כך חשוב שהדור החדש הזה, החברה הצעירים, ימשיכו במה שאתם עשיתם וגם יותר יתקרבו לנושא הזה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שזו החלטה נכונה.

<ברוך שוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: בואו נשמע עכשיו עוד כמה נציגים ואז אנחנו נחזור אליך.

<ברוך שוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: מר שלמה גור, סגן נשיא ועידת התביעות, בוא נשמע את העמדה שלכם ואיך אתם עוזרים לארגונים כאלה.

<שלמה גור: קודם כל גברתי יושבת הראש כרגע, חברי הכנסת, כמוכם, כשקראתי את הידיעה בעיתון, אני מוכרח לומר – הוכיתי בהפתעה.

<שלמה גור: הוכיתי בהפתעה מסיבה פשוטה – ואני חושב שחלקה כבר נאמרה על ידי ברוך שוב, כי אנחנו יש לנו היסטוריה ארוכה לוועידת התביעות עם ארגון הפרטיזנים והקשרים שלנו עם ארגון הפרטיזנים הם בשלושה ערוצים.

<שלמה גור: הערוץ הראשון, כמו שאמר ברוך, זה בנושא הפרויקטים.

<שלמה גור: וכל פרויקט שלהם שהוא בעל בערך, והפרויקטים של העלאה לאינטרנט של סיפורי הפרטיזנים וכיוצא באלה, אנחנו רואים בהם חשיבות גדולה, כי יש לנו זרוע אמנם קטנה, אבל שעוסקת בחינוך ומחקר של השואה וזה פרויקט בעל ערך, ולכן אנחנו שותפים והשקענו הרבה מאד עשרות אלפי דולרים בפרויקט הזה.

<שלמה גור: המסלול השני, כמו שציינתם חברי הכנסת, חשיבות הארגון, עצם קיומו של ארגון הפרטיזנים כדי שיוכלו להפעיל את הפעולות הללו ולהוות איזו שהיא מסגרת חברתית גם לפרטיזנים עצמם, שרואים בזה דבר בעל ערך, שיש להם את המועדון, את היכולת להיפגש או לקיים ישיבות, ולכן אנחנו מזה שנים מסייעים לארגון הפרטיזנים, כמו לאחרים, כדי לשמר את המסגרת, מה שהגדיר מקודם חבר הכנסת כהן כתקורות.

<שלמה גור: כן, אנחנו נותנים גם לארגונים האלה תקורות.

<שלמה גור: שוב, זה לא בסכומי עתק, אבל זה מאפשר להם להמשיך להתקיים.

<שלמה גור: לפני שנתיים אני חושב זה היה, שהתעוררה סוגית משרדים, כיוון שהארגון פונה ממשרדים שהיו לרשותו בעבר מקיבוץ לוחמי הגטאות ואנחנו היינו ערים לכך שקיבוץ לוחמי הגטאות הסתלק מהחזקת המקום הזה, ואז פתחנו נתיב נוסף שהוא כדי לסייע בקיומם של משרדים.

<שלמה גור: אנחנו עושים את זה באמצעות – ואני מצביע לשם כי מנכ"ל מרכז הארגונים - - -

טלי פלוסקוב: עוד מעט נשמע גם אותם.

<שלמה גור: אנחנו עושים את זה באמצעותם, כאשר אנחנו מקצים שוב כמה עשרות אלפי דולרים לצורך שכירת משרדים, ששם זה משמש הבסיס של מספר ארגונים: הפרטיזנים, ארגון עובדי הכפייה ועוד ארגון נוסף.

<שלמה גור: שוב, אנחנו מממנים את זה ואנחנו ממשיכים לממן ורק בשבועות האחרונים קיימנו את הישיבה שהחליט להמשיך ולממן את שני הערוצים האלה, גם בתשתיות, זאת אומרת באדמיניסטרציה של הארגונים וגם במשרדים, גם בשנת 2016.

<שלמה גור: כך שאנחנו שם, אנחנו נמשיך להיות שם ואני חושב שאחרי ששמענו את מה שברוך אמר, אין לי גם הרבה מה להוסיף, אנחנו שם ואנחנו נמשיך להיות שם.

<שלמה גור: רק מילה אחרונה.

<שלמה גור: הסיוע שאנחנו נותנים, מכיוון שאנחנו רואים את החשיבות בקיומם של ארגונים כאלה וגם אם המספר, כמו שאמר ברוך, של החברים ירד פלאים, כי הטבע עושה את שלו לצערנו, אנחנו רואים חשיבות בעצם השימור ולכן השימור של המסגרות האלה, גם אם יגידו שהם לא פועלים בהיקפים גדולים, אנחנו ממשיכים לתמוך בהם ונמשיך לתמוך בהם.

<שלמה גור: שאלה אחרונה, מה שהזכרת חברת הכנסת פלוסקוב, זה הבירוקרטיה שאוכלת את הארגונים.

<שלמה גור: אז כבר ציין ברוך ואני רק יכול לחזור ולהדגיש.

<שלמה גור: כדי לפתור את בעיית הבירוקרטיה, אנחנו אין לנו טפסים לא של 20 עמודים ולא של 10 עמודים ולא של 5 עמודים.

<שלמה גור: כדי לקבל את התמיכה לצורך קיום הארגונים, יש טופס בן דף אחד – אמנם משני הצדדים – אבל דף אחד שמונה דברים בסיסיים ולא צריך לצרף לזה שום דבר, אלא הארגון, ויושבת לצדי בת שבע, שהיא בעצם בודקת שהנתונים אכן - - -

טלי פלוסקוב: את היועצת המשפטית?

<שלמה גור: לא.

טלי פלוסקוב: אין לכם בטח יועצים משפטיים.

<שלמה גור: יש לנו יועץ משפטי.

טלי פלוסקוב: טוב, הם יודעים לייצר את הפעילות.

מאיר כהן: שנייה אדוני, אני ברשותך רוצה להפריע לך.

מאיר כהן: אין לי שום ספק, אתה מגן על ה-50% שאתם נותנים - - -

<שלמה גור: לפרויקטים, כן.

מאיר כהן: לפרויקטים.

מאיר כהן: אין שום ספק שיש פה איזה לקות.

מאיר כהן: יש כאן אדם בן 92 שמשחר ילדותו עוסק בזה.

מאיר כהן: בן כמה היית אדוני?

<ברוך שוב: בן 17.

מאיר כהן: הוא עוסק בזה וזה מפעל החיים שלו.

מאיר כהן: אני חושב שבכל מקום מתוקן האנשים האלה לא היו אומרים אנחנו ניתן לכם 50% במצ'ינג אתם תביאו, אלא מישהו מהארגונים האלה היה אוסף אותם אל חיקו, אבל בכבוד הראוי.

מאיר כהן: כי אני מאחל לו עד 120, אבל בכל זאת, היו אלפים ועכשיו יש רק 250 ואני לא יודע כמה מתוכם אפשר לנייד לתוך בתי הספר לפגוש אנשים.

מאיר כהן: אז נכון שיש תיעוד ודור הבנים, אבל התיעוד החי הזה של להביא את האנשים האלה לתוך בתי הספר, להפגיש אותם עם האוכלוסייה, זה דבר שמצטבר מצריך יותר מאשר ה-50% שלכם.

מאיר כהן: עכשיו, האם אתה יודע על גוף אחר שאפשר לדרוש ממנו את המצ'ינג?

מאיר כהן: האם יש כאן גופים סביב השולחן שיכולים להשלים את הכסף הזה?

מאיר כהן: אתה בסדר גמור, אתה בא ואומר אני נותן 50%, או מציין את זה ברוך.

מאיר כהן: אבל בכל זאת, כשאתה יושב בכנסת ישראל ואתה רואה איך סכומי כסף עוברים מצד אחד של השולחן לצד השני, אז זה מתסכל וזה ציני מאד שיושב אדם בן 92, היה פרטיזן, שמנסה בעשר אצבעותיו להשאיר מורשת כלשהי ואנחנו מתעסקים איתו בטופסיידה וב-50% ותביא מצ'ינג.

מאיר כהן: זהו.

טלי פלוסקוב: טוב, ברשותך, לפני שאתה עונה, כי אני מסתכלת על השעון - - -

מאיר כהן: עוד פעם, אני לא אומר - - -

<שלמה גור: אני מוכרח להשיב בלא יותר משני משפטים.

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: חוץ מאיתנו המרוקאים אף אחד לא חייב להשיב.

מאיר כהן: תגיד את זה בנחת.

מאיר כהן: אני לא בא בטרוניה אליך.

מאיר כהן: אתה בעצם אומר לי אף אחד לא נותן להם, אני בא ואני נותן להם ויתרה מכך, הם גם לא ממלאים אצלי 50 טפסים, הם ממלאים אצלי טופס אחד.

מאיר כהן: זה טוב ויפה, אבל בוא תנסה לחשוב האם אפשר בערוב ימיו של הארגון הזה, ככה אני קורא לזה, האם אפשר בכל זאת להכפיל ולתת להם את ה-100% ואם כן, מה אתם דורשים מאיתנו כחברי כנסת.

מאיר כהן: ואם לא, למי הם יכולים לפנות.

<שלמה גור: אני אגיד לך.

<שלמה גור: לכן ביקשתי להשיב וזה שני משפטים בלבד.

<שלמה גור: הארגון הזה פונה לגופים ממלכתיים שכנסת ישראל מפקחת עליהם.

<שלמה גור: הם מגישים, ואני לא עומד כאן בנעליה של ממשלת ישראל, שלא תהיינה אי הבנות.

<שלמה גור: אנחנו משלימים.

<שלמה גור: אנחנו מסייעים והארגון פונה למשרד הגמלאים, פונה לחברה להשבה, שבהגדרה זה תפקידם.

<שלמה גור: ואם מישהו מעמיס עליהם טופס של 50 עמודים או 20 עמודים או דורש קריטריון כזה או מוסיף קריטריון אחר, אני חושב, חבר הכנסת כהן, שעליך לפנות לגורמים הללו ולא לבוא אלי ולומר – אתה נותן להם, אתה לא דורש מהם כמעט שום דבר, תן יותר.

<שלמה גור: אני חושב שזה לא ראוי, לא צודק ולא נכון.

טלי פלוסקוב: שלמה, בלי לדעת את התשובה שלך אני רציתי להגיד את הדברים.

טלי פלוסקוב: אני רציתי דווקא לברך על כל מה שאתם עושים, כי אני מכירה את הפעילות שלכם ואני עדיין חושבת שהמדינה צריכה לתת צד בזה.

מאיר כהן: אני מוכן להתווכח איתך, למה?

<ברוך שוב: מר כהן - - -

מאיר כהן: למה הגישה הזאת של אם אני מבקש מהחברה להשבה להוסיף עוד כסף, אתם אומרים לי לא? למה?

מאיר כהן: ואני מכיר את החברה לפני ולפנים.

טלי פלוסקוב: מה זה קשור אליו?

<שלמה גור: איך זה קשור החברה להשבה אלי?

מאיר כהן: לא, אתה אומר לי אסור לך לבקש ממני לתת להם עוד.

מאיר כהן: תפנה למישהו אחר.

<שלמה גור: לא, אני אגיד לך, כי יש גורמים ממלכתיים שאתה ככנסת מפקח עליהם.

<שלמה גור: תדאג שהם יעשו את עבודתם כהלכה, וזה אומר משרד ממשלתי וחברה שהיא דו תכליתית, היינו חלקה ממשלתית וחלקה פרטית.

<שלמה גור: ולכן אני חושב שזו הדרך הראויה.

מאיר כהן: החברה להשבה נמצאים פה?

<ברוך שוב: אני מוכרח להגיד.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את מנכ"ל מרכז הארגונים של ניצולי השואה, מר אבי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: בואו נשמע את הצד שלכם.

<אבי רוזנטל: קודם כל, אני לא יודע ברוך, חוץ מפרטיזן מותר להגיד?

<אבי רוזנטל: הוא היה גם מהנדס טיס באל על ושני הבנים שלו טייסים והבן שלו יוסי שוב, לוקח על עצמו לעשות יחד עם דור ההמשך, הוא יושב ראש טייסי אל על.

טלי פלוסקוב: אוקיי, עכשיו יש לנו תמונה מלאה.

<אבי רוזנטל: כן, שלא תחשבו שהוא התעסק רק בנושא של - - - או דברים כאלה.

<אבי רוזנטל: אני מנסה בקיצור, כי הסברתי קודם לחבר הכנסת כהן שאנחנו מכירים, כי הוא הקים ועדה לנושא ניצולי השואה, ועדת וגשל, שאני הייתי חבר בה במשרד, שזה עדיין משמש אותנו.

<אבי רוזנטל: זה בסוגריים.

<אבי רוזנטל: אנחנו, מרכז הארגונים, גם נמצא בתוך הצבת של העניין.

<אבי רוזנטל: אנחנו ארגון גג של 55 ארגונים.

<אבי רוזנטל: אני לא רוצה לפגוע בברוך, אבל הזכרתי קודם, יש לנו ארגון תאומי מנגלה, שבקושי כבר יש במי לטפל.

<אבי רוזנטל: יש לנו גם - - -

מאיר כהן: כמה אגב נשארו?

מאיר כהן: סליחה שאני - - -

<אבי רוזנטל: לפי דעתי אין לה יותר מ-.

<אבי רוזנטל: אני לא יודע, היא אמרה-.

<אבי רוזנטל: אנחנו מדברים בחדר סגור?

<אבי רוזנטל: היא רצתה לעשות אסיפה כללית.

<אבי רוזנטל: אמרתי תביאי את הרשימה, כי באימייל אי אפשר להזמין אותם, אנחנו ניתן לך מקום, תביאי את הרשימה.

<אבי רוזנטל: היא הביאה לנו רשימה.

<אבי רוזנטל: הדבקנו בולים, רשמנו, שלחנו ל-250, חזרו 130.

טלי פלוסקוב: מר רוזנטל, אני רוצה להגיד לך - - -

<אבי רוזנטל: לא, רגע - - -

טלי פלוסקוב: לא, שנייה, לפני שאתה ממשיך אני בכל אופן רוצה להגיד.

טלי פלוסקוב: אמרת 56 ארגונים, אתה יודע מה, יכול להיות שלושה אנשים זה גם ארגון.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לדעת בכמה אנשים אתם מטפלים, הארגונים האלה.

<אבי רוזנטל: הארגונים האלה מטפלים בין עשרות למאות לאלפים ואם יש לנו - - -

טלי פלוסקוב: אז הגישה צריכה להיות שונה בכמה הארגון מטפל.

טלי פלוסקוב: אתה מסכים איתי?

<אבי רוזנטל: נכון.

<אבי רוזנטל: בואי נגיע לסוף.

<אבי רוזנטל: אחת ההצעות שלנו, קודם כל הם היו מקבלים או היו צריכים לקבל, כמו שאמר שלמה, מהחברה להשבה ומהמשרד לשוויון שהיה המשרד לגמלאים, זה הסכומים שהוא אמר, שבמשך השנים התקציב הולך ונחתך.

<אבי רוזנטל: היום אנחנו במהלך שאנחנו מוכנים שמרכז הארגונים יגיש בקשה אחת, יפטור אותם מכל הנושא.

<אבי רוזנטל: הוא לא ציין את זה, כי - - -

טלי פלוסקוב: אתם ארגון מייצג?

<אבי רוזנטל: אנחנו ארגון יציג.

טלי פלוסקוב: אתם מתוקצבים או אתם דרך תמיכות?

טלי פלוסקוב: איך אתם מקבלים כסף?

<אבי רוזנטל: אנחנו מקבלים תמיכות.

<אבי רוזנטל: יש החלטת ממשלה על ארגון יציג, אבל עוד פעם, גם אנחנו נטחנים בתוך הבירוקרטיה.

מאיר כהן: מה התמיכה השנתית שלכם?

<אבי רוזנטל: אנחנו כאילו שלושה מיליון, אבל לא, זה יורד כל שנה.

<אבי רוזנטל: השנה האחרונה זה היה כאילו 2.3 מיליון.

טלי פלוסקוב: למה זה יורד?

<אפרים גיל עד: בשלוש השנים האחרונות אנחנו עומדים על 2.6 לטובת השגת פיצויים וברוך הזכיר את זה.

<אפרים גיל עד: סך הכל הכללי שהוא 5.2 מתחלק להשגת פיצויים, שזה הבאה של עוד כספים חדשים, שבסופו של דבר מגיעים - - -

מאיר כהן: מי עושה לכם את זה?

<אפרים גיל עד: בעיקרון כיום שני ארגונים מתמחים, הראשון הוא מרכז הארגונים ובשנה שעברה נכנס עוד גוף אחד.

מאיר כהן: לא, לא, מי עושה.

מאיר כהן: מי הולך להביא כסף?

טלי פלוסקוב: אתם מטפלים בזה?

<אבי רוזנטל: לא, הוא מתכוון שאצלנו, שקולט אביטל היא יושבת ראש מועצת המנהלים ובצוות המשא ומתן של ועידת התביעות ובשנה האחרונה הם הביאו שלוש תכניות לאנשים.

<אבי רוזנטל: אנחנו סוטים מהנושא, אבל אחת מה שהוא הזכיר, מענק חד פעמי לילדי השואה ילידי 1 בינואר 1928 עד ליוני 1945.

<אבי רוזנטל: אחרי זה הדבר השני זה פנסיות לכאלה שעבדו בגטאות מגרמניה, זה במשא ומתן; והדבר השלישי זה תגמולים חודשיים מפולין.

<אבי רוזנטל: עכשיו, כל הדברים האלה שהושגו, אנחנו אחרי זה עושים את ה - - -

מאיר כהן: הפולנים הסכימו?

<אבי רוזנטל: קורה.

<אבי רוזנטל: הסיבה שהם הסכימו - - -

<שלמה גור: 90 יורו לחודש לבן אדם.

<אבי רוזנטל: אבל השאלה היא נכונה.

<אבי רוזנטל: הסיבה שהם הסכימו לפי דעתי זה לא בגלל היהודים, כמו הרבה דברים, אלא בגלל הפולנים.

<אבי רוזנטל: כי מה קרה?

<אבי רוזנטל: ברגע שהם נכנסו לשוק האירופאי, הפולנים שישבו באנגליה אמרו גם לנו מגיע.

<אבי רוזנטל: כי החוק שלהם היה רק אם יש לך חשבון בנק בפולין.

<אבי רוזנטל: עכשיו, למי יש חשבון בנק בפולין?

<אבי רוזנטל: רק לפולנים.

<אבי רוזנטל: אז עכשיו פתחו את זה ונאלצו לפתוח את זה גם לישראלים ואתה צודק.

<אבי רוזנטל: רוב היום שלנו עכשיו זה בגלל שאנחנו לקחנו את כל הנושא מהמשרד לשוויון חברתי.

<אבי רוזנטל: מצלצלים אלי מהבוקר עד הערב פולנים וגם פולניות, סליחה.

<אבי רוזנטל: אנחנו משתדלים לטפל ולעזור להם בטפסים.

מאיר כהן: לא, הבעיה, הפולנים והפולניות כאן הם לא הבעיה.

מאיר כהן: הבעיה שם.

<אבי רוזנטל: אני לא יודע.

<אפרים גיל עד: יש כאלה שיחלקו עליך.

טלי פלוסקוב: את הבעיות שלהם אנחנו נשאיר שם.

מאיר כהן: מהניסיון שלי, אני פגשתי והם לא היו מוכנים לשמוע או לדבר על זה.

<אבי רוזנטל: גברתי יושבת הראש, מה שקרה ואני הסברתי את זה קודם לחבר הכנסת כהן, יש פה עניין.

<אבי רוזנטל: קודם כל התקציב שהולך ומצטמק ומתחלק לכל מיני אנשים שזה לא בדיוק הארגונים האלה שחשבו שהם יהיו זכאים להם בתוך ה-3 מיליון.

<אבי רוזנטל: זה דבר אחד.

<אבי רוזנטל: הדבר השני, כל התהליך, התבחינים, זה בלתי אפשרי.

<אבי רוזנטל: הם לא מסוגלים לעמוד בזה.

<אבי רוזנטל: אנחנו מוכנים לייצג אותם, אז אסור לנו כי אז אנחנו הופכים לעמותת צינור.

<אבי רוזנטל: אז מה שיוצא, עכשיו דה פקטו מה שאנחנו עושים, אם אנחנו עושים כנסים למיצוי זכויות ונגיד יש נושא של ילדות אבודה, אנחנו משתפים פעולה עם הארגון של עבדות-עבודה ועושים יחד.

<אבי רוזנטל: אנחנו עושים את הכינוס עם הארגונים.

<אבי רוזנטל: 40 ארגונים צריכים ימי זיכרון ביד ושם, אז אנחנו, יחד עם יד ושם או עוזרים להם בהסעות או מביאים את החזן סליחה, או לא סליחה, ומביאים את הדובר ומה שצריך.

<אבי רוזנטל: זאת אומרת אנחנו משתדלים שאנחנו נהיה במסגרת, והוא שומע פה, הוא ממונה על התבחינים.

<אבי רוזנטל: אנחנו משתדלים להיות במסגרת התבחינים ובשנה שעברה, במלאת 70 שנה לניצחון בעלות הברית, הוצאנו חוברת שלנו, של מרכז הארגונים, אבל היא הייתה מוקדשת לנושא הפרטיזנים.

<אבי רוזנטל: זאת אומרת בצורה כזאת, איך שהוא הצלחנו גם לעזור להם.

<אבי רוזנטל: אבל כל הדברים האלה הם בלתי אפשריים ואז אם היו נותנים לנו איזו שהיא אפשרות.

<אבי רוזנטל: עכשיו לגבי המשרדים.

<אבי רוזנטל: ועידת התביעות מקציבה כסף.

<אבי רוזנטל: אנחנו לקחנו על עצמנו, יש לנו 10 ארגונים שנמצאים במשרדים קטנים.

<אבי רוזנטל: בירושלים 44 מ"ר, חזית הכבוד של פליטי ברית המועצות, ניצולי מקדוניה, ניצולי רודוס ועמותת י"ש – ילדי השואה.

<אבי רוזנטל: נותנים להם שם משרדים, אנחנו, באמצעות ועידת התביעות.

<אבי רוזנטל: על כל ההוצאות האחרות, אם אנחנו מצליחים להכניס את זה – טוב, ואם לא זה עובר לתקורה שלנו.

<אבי רוזנטל: אנחנו מתחילים לקבל עונשים כאילו עברנו, אבל אנחנו עוזרים להם.

<אבי רוזנטל: על ידינו, בתל אביב, ברחוב המסגר, יש לנו חמישה ארגונים.

<אבי רוזנטל: יש את ארגון הפרטיזנים, ארגון יוצאי יוגוסלביה, יושבת הראש בת 85, מרים אביעזר, ידועה ביד ושם, הדליקה משואות, הייתה בהאג, הייתה בכל המקומות.

<אבי רוזנטל: אחרי זה יש לנו ארגון יוצאי הונגריה, עובדי כפייה תחת שלטון הנאצים ולודג', אפילו לודג', שזה היה פעם נחשב ארגון חשוב וגדול, עכשיו סגרו להם את המשרדים, לא יודע, בקפלן 17, איפה שהסוכנות.

<אבי רוזנטל: הכנסנו אותה גם לתוך הדבר הזה.

<אבי רוזנטל: זאת אומרת אנחנו משתדלים.

<אבי רוזנטל: הבעיה שגם אנחנו לא מצליחים, עם ההתנהלות של המשרדים - - -

טלי פלוסקוב: התחושה היא שצריך איך שהוא לאחד את כל זה, כי מספר האנשים הולך ויורד ואנחנו מתפזרים גם בתקציבים וגם - - -

<אבי רוזנטל: לא, עוד דבר אחד.

<אבי רוזנטל: החברה להשבה, הרי בוועדות אחרות של הכנסת אתם רואים, נדמה לי שחברת הכנסת הייתה בישיבה בוועדת הכספים וגם נדמה לי פה, החברה להשבה, שצריכה לסגור את שעריה בשנת 2017 ושיש לה סכסוך עכשיו עם אוצר התיישבות היהודים על נושא המניות, אז באים לישיבות בכנסת ואתה חושב כאילו שתי חברות בורסאיות מתווכחות אחת עם השנייה.

<אבי רוזנטל: הם הפסיקו גם את התמיכה הישירה בניצולי השואה הנזקקים וגם בארגונים.

מאיר כהן: ספר לי על זה.

<אבי רוזנטל: כן, זה מה ש-.

<אבי רוזנטל: אני מנסה להגיד את זה במילים יותר בירוקרטיות.

<אבי רוזנטל: בכל זאת, שלמה ואני גם היינו בממשלה יום או יומיים, אז אנחנו מנסים איך שהוא.

<אבי רוזנטל: אנחנו מנסים בכל מה שאנחנו יכולים גם לעזור לארגונים וגם לבצע את הפעולות.

<אבי רוזנטל: (היו"ר: אברהם נגוסה)

אברהם נגוסה: אתה ממשרד לשוויון חברתי?

<אפרים גיל עד: אני מהמשרד לשוויון חברתי, שמי אפי, אני מנהל תחום במחוז.

אברהם נגוסה: אנחנו ניתן גם לך בהמשך.

<אפרים גיל עד: ברשותכם, אני אדבר בקצרה.

<אפרים גיל עד: כמו שאמרתי, המשרד מעמיד 5.2 מיליון שקלים בשנה זו ובשנה שעברה שמתחלק – 2.6 מיליון לטובת השגת פיצויים ו-2.6 מיליון לטובת הנצחה.

מאיר כהן: כל שנה, תמורת ה-2.6 מיליון, אתה יכול להגיד לפחות מביאים פי שניים?

<אפרים גיל עד: לא.

<אפרים גיל עד: כי התמיכה שלי עומדת - - -

מאיר כהן: אז איך אתה נותן?

<אפרים גיל עד: לשאלתך, התמיכה שלנו עומדת על 90 אחוז.

<אפרים גיל עד: זאת אומרת הגוף צריך להביא 10% ומבחינתנו 10% יכולים להיות מוועידת התביעות - - -

מאיר כהן: לא, לא הבנתי.

מאיר כהן: לא הבנת.

מאיר כהן: אתה נותן 2.6 מיליון שקלים בשנה.

<אפרים גיל עד: נכון, מחלק בתמיכות.

מאיר כהן: לחברה שבתמורה לכסף הזה, הכסף הזה מאפשר להם ללכת ולהביא כסף.

<אפרים גיל עד: הכסף הזה מאפשר להם לעשות את הפעילויות.

<אפרים גיל עד: את אותן פעילויות שתחת מבחני התמיכה.

מאיר כהן: לא, אני לא הבנתי.

<אבי רוזנטל: תגיד לו את מבחן התמיכה.

<אפרים גיל עד: רק שנייה.

<אפרים גיל עד: קודם כל מבחני התמיכה האלה הם ראשונים.

<אפרים גיל עד: בשנת 2009 כשהוקם המשרד לא היה משהו דומה לפני כן וזה פעם ראשונה בעצם שבא משרד ממשלתי ואומר אני מאפשר לגופים לעשות את הפעילות ובאמת אם אני זוכר נכון, היועץ המשפטי שלנו סיפר שכשהקימו את מבחני התמיכה, גם אדון ברוך שוב היה חלק מאותם אנשים בכירים או נציגים בכירים של ארגונים שישבו וקבעו את אותן מטרות.

<אפרים גיל עד: ברוך הציג את כל הפעילויות היפות שלהם וכל הפעילות היפות שהוא עושה, שהן פעילויות שהן ליבת מבחני התמיכה שלנו.

<אפרים גיל עד: אם ברוך הציג אתר אינטרנט, אז התמיכה כוללת מבחן אינטרנט, ואם הוא הציג כנסים, אז התמיכה היא כנסים ואם אנחנו מדברים על ביוגרפיות, שזה בעצם סיפור סיפורי החיים, זו בדיוק ליבת הפעילות שלנו.

מאיר כהן: אתה לוקח אותי וחשוב לי להתמקד.

מאיר כהן: אני שבו רוצה לשאול אותך.

מאיר כהן: אתם מתקצבים 5.6 מיליון שקלים.

<אפרים גיל עד: 5.2 מיליון.

מאיר כהן: מתוכם 2.6 מיליון - - -

<אפרים גיל עד: לפיצויים.

מאיר כהן: לארגונים שעם הכסף הזה הם הולכים להביא עוד כסף.

<אפרים גיל עד: כן.

<אפרים גיל עד: בתמיכה הזאת - - -

<שלמה גור: זה נקרא מיצוי זכויות.

<אפרים גיל עד: לא, זה השגת פיצויים.

<אפרים גיל עד: התמיכה נקראת השגת פיצויים.

מאיר כהן: עכשיו, האם כל שנה אתם דואגים שאותו גוף שמקבל את ה-2.2 מיליון או 2 מיליון שקלים להשגת פיצויים, האם כל שנה הוא מביא כסף או פיצויים שמצדיקים את ההשקעה הזאת?

<אפרים גיל עד: תודה על הבהרת השאלה, עכשיו הבנתי.

<אפרים גיל עד: התהליכים של השגת פיצויים, ואבי מומחה יותר גדול ממני, לדעתי הם תהליכים ארוכי טווח ולכן אני לא יכול להגיד.

<אפרים גיל עד: התהליך של השגת ה-2,500 יורו שהסתיים בשנת 2014 היה תהליך של קרוב לשש שנים.

<אפרים גיל עד: הוא עוד מעט יתקן אותי.

<אפרים גיל עד: לכן אני אומר כן, זה תהליכים ארוכי טווח, אבל בתוך התמיכה הזאת יש חלק שמורכב ללכת ולהביא את הפיצויים והחלק השני אומר אחרי שהבאתם אותם לך תפרסם אותם ותביא לידיעתם של ניצולי השואה, והוא גם מאפשר לי לעשות פעילויות מיוחדות.

<אפרים גיל עד: זאת אומרת אם מחר אביא יבוא ויגיד אני רוצה לעשות הפגנה גדולה מול שגרירות גרמניה, יש לי בתוך התקציב לתת לו ללכת לעשות הפגנה מול שגרירות גרמניה וכו' וכו'.

<אפרים גיל עד: כרגע הבקשה של ברוך מתייחסת לפעילות שהיא הנצחה וזו הייתה ליבת הפעילות שלו במשך המון המון שנים.

<אפרים גיל עד: אני יכול להגיד בצער שבמהלך שלוש השנים האחרונות ארגון הפרטיזנים לא הגיש לנו בקשת תמיכה, למרות כל העזרה שהעמדנו.

<אפרים גיל עד: מבחני התמיכה וכל תהליך התמיכות - - -

מאיר כהן: הוא יכול לקבל כפל תמיכות?

מאיר כהן: אם הוא מקבל ממנו, גם ממך הוא יכול לקבל?

<אפרים גיל עד: הוא לא מוסד ממשלתי ולכן אין בעיה.

<אפרים גיל עד: אסור לקבל כסף תמיכות – מתייחס למשרד ממשלתי.

<אפרים גיל עד: אני אומר שוב, תהליך התמיכות הוא תהליך קשה.

<אפרים גיל עד: אנחנו יודעים, לצערי לא נמצאים פה נציגי החשב הכללי או נציגי משרד האוצר, אבל גם אנחנו כבולים.

<אפרים גיל עד: אני יכול להגיד שבמהלך השנים אנחנו פנינו לחשכ"ל לא פעם ולא פעמיים וביקשנו להקל בתקנות.

<אפרים גיל עד: התשובה של החשכ"ל הייתה – נמצא איזו שהיא דרך שמרכז הארגונים יגיש בשמם ואבי אמר את מה שאמר.

<אפרים גיל עד: יש גם פתרון לנושא של מה שעלול להיראות כעמותת צינור.

<אפרים גיל עד: יש פתרון כזה.

<אפרים גיל עד: חלק מהעמותות יכולות לשתף פעולה, חלק מהעמותות אינן מוכנות לשתף פעולה ורוצות להגיש את הבקשה בעצמן.

<אפרים גיל עד: ושוב פעם, אם משרד האוצר יאות להקל, אנחנו נהיה הראשונים.

<אפרים גיל עד: אנחנו משתתפים בדיוק באותה מלחמה בשביל להקל.

<אפרים גיל עד: אני יכול להגיד שמנכ"ל המשרד שלנו באופן אישי התערב לטובתו של ברוך בשביל לנסות לסייע במשרד וכו', ובסופו של דבר הדברים לא הגיעו לידי מימוש.

<אפרים גיל עד: כמו שאמרתי, התמיכה שלנו עומדת על 90 אחוז מעלות הפעילות.

<אפרים גיל עד: אני רוצה להגיד שבמסגרת הפרויקט שנקרא שלישי בשלייקס, הגיעו עכשיו לסידור שחלק מהפעילויות שנעשות בשלישי בשלייקס יהיו ביקור במוזיאון של הפרטיזנים, מה שאומר שיתחיל להיכנס כסף בדרך אחרת לקופת העמותה שבעצם מפעילה.

<אפרים גיל עד: אני בטוח שמסכימים איתי שאם שר האוצר אומר שחובה שרואה חשבון יבקר את הדו"חות הכספיים, אם שר האוצר יחליט לוותר על זה וזה לטעמנו, זאת אומרת לא לטעמי, לטענת משרד האוצר דבר בסיסי והוא יוכל לעקוף את זה, שוב פעם אני אומר, אנחנו נהיה הראשונים, אבל המנהל התקין שאנחנו כמשרד ממשלתי מחויבים ואני אומר שוב, אנחנו מעמידים משרד רואה חשבון.

<אפרים גיל עד: עלתה פה טענה שיש הרבה טפסים.

<אפרים גיל עד: ההוראות של שר האוצר קובעות שכל ההגשה צריכה להיות במערכת.

<אפרים גיל עד: אנחנו באנו למשרד האוצר ואמרנו לו ידידי היקר, החשב הכללי, יש לנו גופים שלא יודעים לעבוד עם המערכת, לכן ניתן לנו היתר בעצם שהחלופה תהיה בטפסים של נייר שהרבה יותר קל.

<אפרים גיל עד: מה שבעצם גוף צריך לעשות זה לבוא עם אותם דו"חות כספיים שלו חתומים, להגיע למשרד רואי החשבון שמסייע בעדנו והוא עושה בעבורו את כל העבודה ויעידו פה נציגי הגופים שעובדים איתנו יד ביד ואנחנו מקדמים את זה.

<אפרים גיל עד: ושוב, המטרה שלנו שאותם גופים ימשיכו להתקיים ואני שמח לבשר שכל שנה אנחנו גדלים בבין שלושה לחמישה גופים נוספים שפועלים להנצחת שואה, שנתמכים על ידינו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול את מרכז הארגונים של ניצולי השואה.

אברהם נגוסה: המנכ"ל, מר אבי רוזנטל, האם אתם יכולים לבקש או מוכנים לבקש תקציבים בשמם או למענם?

<אבי רוזנטל: אז אני אומר, מה שלאחרונה גם עלה בוועדת הכספים, שאנחנו מוכנים לקחת את זה על עצמנו.

<אבי רוזנטל: יש אצלנו החלטה של הוועד המנהל שלנו שהם מוכנים שנלך על הדבר הזה, אבל זה גם מצריך איזה שהוא שינוי.

<אפרים גיל עד: הסכם שיתוף פעולה.

<אפרים גיל עד: בנוהל שר האוצר כתוב שגוף יכול לחתום עם גוף אחר הסכם לשיתוף פעולה ואז בעצם הופך הארגון הזה להיות נציג שלו, ומכיוון שהוא נתמך אז אין שום בעיה, הם רק יצטרכו הסכם שיתוף פעולה שיענה על הוראות החשב הכללי.

<אבי רוזנטל: יש לנו כבר כ-330 ארגונים שהסכימו.

<אבי רוזנטל: היותר גדולים אולי לא ירצו.

<אבי רוזנטל: אני רוצה לדאוג לקטנים, לא מעניין אותי הגדולים.

<אבי רוזנטל: מעניין אותי, אבל אני רוצה לעזור לקטנים.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: ניתן לך להגיב.

<שמואל סורק: אני רוצה להוסיף משהו.

אברהם נגוסה: תציג את עצמך.

אברהם נגוסה: אולי דיברת קודם?

טלי פלוסקוב: לא, לא, הוא עוד לא דיבר.

<שמואל סורק: אני מעמותת דורות ההמשך, ו - - - 8 שנים עד לאחרונה.

<שמואל סורק: הארגון הוקם להמשיך בעצם את הפעילות של הניצולים, לעסוק בעיקר בהנצחה, בחינוך, בקביעת העתיד לגבי זיכרון הקרב ובין המקימים שלו, או מרבית המקימים והמייסדים שלו הם בנים של הפרטיזנים.

<שמואל סורק: אחד הדברים שברוך כמובן מצטער עליהם זה שלא נשארנו בארגון אלא הקמנו ארגון אחר, משום שאנחנו ראינו את ההיקף לא רק של הפרטיזנים אלא בכלל.

<שמואל סורק: לאור מצוקת העתים - - -

מאיר כהן: זה לא ארגון ההמשך שהוא מדבר עליו?

מאיר כהן: זה אתם?

<שמואל סורק: כן, כן.

טלי פלוסקוב: אה, יופי.

<שמואל סורק: אז אני אחזור רק על המשפט הקודם.

<שמואל סורק: הארגון שלנו הוקם בשנת 2005.

<שמואל סורק: הגרעין המקים שלו היו הילדים של הפרטיזנים, אבל אנחנו ראינו את התפקיד שלנו יותר רחב מבחינת הנצחת שואה, עיצוב זיכרון השואה, חינוך וכן הלאה וכן הלאה, ולא רק של הפרטיזנים ולכן הקמנו ארגון נפרד.

<שמואל סורק: התחלתי להגיד את המשפט, ברוך כמובן מצר על כך שילדיו נמצאים בארגון אחר ולא בארגון שלו, כמו שבחלק מהארגונים האחרים, שהדור השני והשלישי הצטרפו לארגון של ההורים.

<שמואל סורק: אנחנו קיבלנו החלטה לאמץ אותם אל חיקינו משום שהעבודה שלהם ומה שנדרש כרגע ומה שאנחנו גם סיכמנו שייעשה, יש להם בעצם צרכים תקציביים לארבע פעילויות.

<שמואל סורק: א' הפעילות הארגונית – משרד, מקום שפועל ועושה.

<שמואל סורק: שניים זה ההחזקה והמשך הפיתוח של המאגרים שהוא נתן את הדוגמא קודם עם ה-20,000 איש, שזה מאגרי מידע על פרטיזנים, על ההיסטוריה שלהם ועל הרקע שלהם.

<שמואל סורק: זה מהווה חומר לימוד, זה מהווה הנצחה אינטרנטית גם.

<שמואל סורק: הדבר הנוסף זה הסיור בין האנדרטאות ואנחנו מכינים בחודש הבא סיור למתנדבים.

<שמואל סורק: מה שאנחנו מסוגלים לספק זה כמובן מתנדבים ואנחנו הולכים ללמוד את נושא האנדרטאות והסיור של האנדרטאות שביצעו במשך שנים ובנאמנות הפרטיזנים עצמם ואנחנו הולכים להחליף אותם בעניין הזה של הפרטיזנים.

<שמואל סורק: גם לזה נדרש ארגון, תקציב, סיפורים ועניינים.

<שמואל סורק: וכמובן יש הרבה מאד אירועים שהם רלבנטיים, אירועי זיכרון, השתתפות באירועים של אחרים.

<שמואל סורק: זה ארבעה נושאים שמצריכים כרגע תקציב לשנת 2016, של 275,000 שקלים.

<שמואל סורק: לנו אין את המקור הכספי לנושא הזה.

<שמואל סורק: אנחנו מעמידים מערכת ארגונית מתנדבת.

<שמואל סורק: יש לנו מזכירה בשליש משרה.

<שמואל סורק: כל הפעילות של הארגון באה ויש לנו עזרה, אנחנו כן מקבלים עזרה בדיליי של בדרך כלל שנתיים לשלוש של עזרה מהמשרד לשוויון מגדרי ד-היום.

<קריאה: שוויון חברתי.

טלי פלוסקוב: לא, לא, מגדרי.

מאיר כהן: שיניתם.

מאיר כהן: שיגעתם - - -

טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים על מגדרי.

<שמואל סורק: זה נשאר חברתי?

<שמואל סורק: אוקיי.

<שמואל סורק: אז הנה, למדנו שנינו.

<שמואל סורק: אנחנו פנינו אליהם בשנים האחרונות, אנחנו נעזרים בהם, רק פה אני חושב שהדיון הבא שלכם צריך להיות בתבחינים, בקריטריונים ובקשיים שמערים משרד האוצר באמצעות החשבים שלו על המערכת של המשרד.

<שמואל סורק: אני ישבתי בישיבות, כולל עם עמירם, סגן החשכ"ל ועוד כל מיני אנשים אחרים לנסות לפשט את זה.

<שמואל סורק: דובר על כך שתהיה עזרה לארגונים מהסוג הזה, שהיא עזרה לקיומם הארגוני ולא רק לפעילות שלהם, כי אין להם אפשרות היום ואז צריך להיות איזה מסלול ירוק עם איזה סכום של בין 20,000 שקלים ל-80,000 שקלים לשנה.

<שמואל סורק: אפשר להתגבר על זה, זה לא צריכה להיות בעיה.

<שמואל סורק: הובטח שזה ייעשה, יתקדם, לא נעשה.

<שמואל סורק: ומעבר לזה צריכות להיות כמובן הפעילויות עצמן, היות ואני מגיש אישית את הבקשות למשרד לשוויון חברתי במשך החמש שנים האחרונות ואני אומר לכם שהיום, כתוצאה ממהלך בירוקראטי ואני מבין מה אני עושה, אני נמצא היום בזה שבדרך כלל הכספים שלי, וכאשר הם מאושרים לי ומאושרים לי כספים כאלה ואחרים, אני מקבל אחרי שלוש שנים.

<שמואל סורק: אז אחרי שלוש שנים אני לא יכול לעמוד ב-90-10.

<שמואל סורק: אני חייב לגבות מאנשים את כל הכסף ואז הם מורידים לי את הכסף שאני גובה, כי אני לא עומד בתבחינים של 10-90.

<שמואל סורק: אבל זה כבר סיפור.

<שמואל סורק: לכן הדיון הבא שלכם צריך להיות פה, מעבר לארגון הפרטיזנים, הוא לפתור בעיה לכלל הארגונים במדינת ישראל, לא רק לאלה שנמצאים במרכז הארגונים ואנחנו גם, אני גם חבר הוועד המנהל של מרכז הארגונים.

<שמואל סורק: הנושא של התמיכות הוא נושא בנפשו של הציבור הזה.

<שמואל סורק: דבר נוסף - - -

אברהם נגוסה: השאלה אם זה בסמכות של הוועדה.

<שמואל סורק: לא חשוב.

טלי פלוסקוב: אני לא חושבת שהוועדה הזאת.

טלי פלוסקוב: לצורך העניין אני עומדת בראש ועדת משנה לקידום מעמד הקשיש, ששם זה הרבה ארגונים.

טלי פלוסקוב: יכול להיות שאנחנו ניקח את הנושא הזה לוועדה שלי.

טלי פלוסקוב: אגב, בטח אתם שמעתם על חמישה מיליון שקלים נוספים שגייסנו ממשרד האוצר עכשיו.

<שמואל סורק: כאחד שעומד מול הכנסת בהרבה מאד פעילויות בגלל היותי יושב ראש העמותה, אני ער לדברים אחרים.

<שמואל סורק: כל דיון שמישהו יוזם רק מקדם את העניין.

<שמואל סורק: כל דיון שנאלצים נציגי האוצר, החשבות וכדומה לעמוד פה ולהסביר למה הם מערימים קשיים על ייעודים כאלה, שווה את הדיון שלו.

<שמואל סורק: אנחנו עוד מעט לא יהיה לנו על מי לדבר, בואו לא נתחכם.

טלי פלוסקוב: נכון, נכון.

<שמואל סורק: אני בן של ניצולי שואה, אני יתום, אבל התייתמתי בפעם האחרונה לפני חצי שנה.

<שמואל סורק: בן הזוג של אמא שלי אחרי 30 שנה, כי אבי ז"ל נפטר מזמן, נפטר לפני חודש.

<שמואל סורק: אבא של אשתי שהוא ניצול אושוויץ וכדומה, השבוע כנראה יסיים את חייו.

<שמואל סורק: הם נעלמים.

<שמואל סורק: אם אנחנו נמשיך לחכות - - -

טלי פלוסקוב: 12,000 איש הולכים לנו כל שנה.

<שמואל סורק: נכון, אני יודע את המספרים, אבל אני חי את הנושא.

טלי פלוסקוב: גם אני חיה את הנושא.

<שמואל סורק: לכן יש פה ככה, יש למצוא מקור תקציבי להמשך הפעילות של הארגון.

<שמואל סורק: אנחנו לוקחים את הארגון אלינו משום שאין מישהו אחר שייקח אותו ואנחנו נמשיך את הפעילות שלו שהיא סופר חשובה לנו ולדורות הבאים.

<שמואל סורק: גם כילדים שלהם, אבל לא רק את הילדים בתפיסה הארגונית ואם הם זקוקים למקום לפעילות, אז וודאי שאני מודה לועידת התביעות על מה שהם עשו עד היום, רק שימשיכו ויעשו ואף יגדילו.

<שמואל סורק: החברה להשבה מתה מבחינתנו, היא כבר לא גורם שאנחנו יכולים להשתמש בו, לא מרכז הארגונים ולא אנחנו.

<שמואל סורק: נשאר המשרד היחידי שתומך, אבל במה שקורה שם היום הם לא יודעים מימינם ומשמאלם ואני אומר את זה פה והאוצר עוד מקשה עליהם והתהליך הזה הוא תהליך ייסורים.

מאיר כהן: מי לא יודע מימינם ומשמאלם?

<שמואל סורק: אלה שמתעסקים עם התמיכות במשרד ויש מספיק דוגמאות לזה.

<שמואל סורק: הוא גם יודע מה דעתי, אפי.

<שמואל סורק: הוא שמע אותה.

<אבי רוזנטל: אני רק אסביר.

<אבי רוזנטל: אם התמיכה מגיעה ב-31 בדצמבר על השנה הקודמת, אז אם לא היה לך כסף – לא ביצעת.

<אבי רוזנטל: אם ביצעת והם לא אישרו את זה, אז נשארת בבור.

טלי פלוסקוב: עכשיו אין סיבה שזה יהיה.

טלי פלוסקוב: התקציב מאושר לשנתיים, אז למה זה עדיין ב-31 בדצמבר?

<אפרים גיל עד: אני אומר שוב, התהליך ש - - -

<שמואל סורק: אפי לא אשם, רגע.

<אפרים גיל עד: התהליך של התמיכות הוא תהליך מאד ארוך וקשה, כולל בדיקות וכולל הבהרות.

מאיר כהן: תקשיב, אני רוצה להגיד לך משהו.

מאיר כהן: היות והייתי שר ובמשרד האוצר חילקנו תמיכות ב-56 מיליון שקלים, אז בכוחות של שר, תאמין לי, הייתי שם, לקצר משישה חודשים לשלושה שבועות.

מאיר כהן: השאלה מה סדר העדיפות במשרד?

מאיר כהן: איפה אתם שמים את הדבר הזה?

מאיר כהן: אני מבין שמשרד יש לו עוד אלף ואחד דברים, אבל כשאנחנו החלטנו שאנחנו מפסיקים את הסאגה הזאת, אז קראתי למנכ"ל ואמרתי לו תשמע, יש את התבחינים, תביא את הרפרנט מהאוצר, שבו 24 שעות על הכל, תאשרו ותשלחו את הכסף.

מאיר כהן: וכך היה.

מאיר כהן: אתה יודע, לפעמים אנחנו מייצרים ומציגים את אנשי האוצר כאיזה דמונים שכל מה שהם עושים זה לקלקל.

מאיר כהן: לפעמים זה מתחיל אצלנו בתוך המשרדים.

מאיר כהן: אנחנו עושים הרבה רעש וצלצולים ואומרים שיש תמיכות, אבל נוח לנו במקום לזרז ולעבוד להגיד האוצר תוקע את זה.

מאיר כהן: אם אתם רוצים, תאמין לי, אתם יכולים בחודש לגמור את כל הדברים.

<אפרים גיל עד: חלק מדבריך אכן אני מקבל ואכן מנכ"ל המשרד קבע פגישה בשבוע הבא, זאת אומרת זה נקבע מראש עם משרד המשפטים בשביל לפשט.

<אפרים גיל עד: אני רק מזכיר את מה שאבי אמר בין השורות.

<אפרים גיל עד: חלק ממה שמתארים פה כקשיים זה בעצם הגנה על אותם ארגונים.

<אפרים גיל עד: זאת אומרת אם אנחנו נפתח ונקל, יש מצב שמחר כל מתנ"ס, ברגע שייפתחו התנאים, שעושה איזה שהוא כנס להנצחת שואה, ייכנס לשם וגם הוא ייקח את התמיכה, כי המבחנים הם מבחנים שוויוניים ומה שיקרה שלארגונים האלה לא יישאר כסף.

<אפרים גיל עד: זאת אומרת אני מוצא את עצמי בעצם כ - - -

טלי פלוסקוב: אז אתם צריכים פשוט להפריד בין הארגונים שמטפלים באנשים ובאנשים שמטפלים בהנצחה ובזה.

טלי פלוסקוב: זה בדיוק העניין.

<אפרים גיל עד: נכון.

<אפרים גיל עד: כרגע התמיכה שלנו היא לא תמיכה שמטפלת באנשים אלא היא מטפלת בהנצחה.

מאיר כהן: טוב, תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו ניתן למר ברוך ואז נסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: בבקשה.

מאיר כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: מאיר, דקה, רוצים להעניק לך איזה ספר.

מאיר כהן: אני מציע שתיתן את זה לטלי.

טלי פלוסקוב: זה בסדר, אל תדאג לי.

<ברוך שוב: אני רוצה לומר כמה מילים, בבקשה.

<ברוך שוב: אני רוצה כמה דברים ששמעתי פה, מעניינים.

<ברוך שוב: קודם כל נתחיל מדבר אחד – החברה להשבה.

<ברוך שוב: החברה להשבה יושבת לפי העיתון של אתמול על 1.6 מיליארד שקלים.

<ברוך שוב: קודם כל.

<ברוך שוב: זה העיתון.

<ברוך שוב: אני מניח שהוא מצא את המספרים.

<ברוך שוב: עד היום היא חילקה לפי זה רק 200 מיליון שקלים לצאצאים וכל הכסף הזה יושב אצלה.

<ברוך שוב: הוויכוח שם עם הבנק לא מעניין אותי.

<ברוך שוב: מה שמעניין אותי שהחברה הזאת בזמנו, בשנת 2012 הקציבה לנו 60,000 שקלים לפרויקט של בין האנדרטאות ואנחנו לקחנו חוברות על מנת לספק את הפרויקט הזה לבתי הספר, לאוטובוסים, לאוכל, לכל מיני דברים.

<ברוך שוב: ובאמצע באה החברה ואמרה אנחנו החלטנו יותר לא להקציב לאנדרטאות.

<ברוך שוב: לפי דעתי, שם ישב מישהו שלא הבין מה זה מסע בין אנדרטאות וחשב שאנחנו הולכים לבית עלמין או משהו.

<ברוך שוב: מאז אני לא שומע ממנו מילה, הם מסרבים לתת להנצחה ולזיכרון.

<ברוך שוב: לירה, דולר אחד או שקל אחד.

<ברוך שוב: אז קודם כל החברה להשבה, אל תתנו לה, אל תלקקו ככה.

<ברוך שוב: היא עברה את כל הגבולות של התנהגות טובה.

טלי פלוסקוב: ואין לנו נציגים שלהם פה?

<ברוך שוב: אני לא יודע מי הם.

<ברוך שוב: מר כהן אמר שהוא מעורב.

<ברוך שוב: חבל שהוא הלך.

<ברוך שוב: אז זה החברה להשבה.

<ברוך שוב: אני לא יודע למה הם מחזיקים את ה-1.6 מיליארד שקלים.

<ברוך שוב: יכול להיות שהם התחייבו להחזיר את זה לממשלה, מכיוון שהם הכינו לעצמם באופן פרטי, שוב פעם, לפי העיתון, כל מיני הקצבות למשכורת שלא הייתה.

<ברוך שוב: זה החברה להשבה ונעזוב את זה.

<ברוך שוב: עכשיו בנוגע לקריטריונים.

<ברוך שוב: רבותי, אני מחזיק פה את הקריטריונים של חלוקת הנצחה וזיכרון מהמשרד לשוויון חברתי.

<ברוך שוב: אני חושב שהניצולים שלנו, הקורבנות שלנו, אם הם היו מתעוררים, היו כועסים נורא.

<ברוך שוב: החלוקה היא, ואני לא רוצה להיכנס למי מחולק, אבל לפי דעתי היא לא מחולקת נכון מנקודת מבט שלנו ואני בטוח של ניצולים אחרים, ואני דיברתי איתם על זה.

<ברוך שוב: ולכן אני פה מנצל את ההזדמנות ומציע תקימו, אתם אומרים שלושה מיליון, אתם אומרים שישה מיליון, אתם אומרים רק עבור בשביל לאסוף מהגרמנים את הכסף, כל מיני דברים.

<ברוך שוב: פתאום באו וסיפרו לנו שבעצם השלושה מיליון שקלים הם לא לארגונים שבמרכז הארגונים, אלא לכל עם ישראל.

<ברוך שוב: לכל עם ישראל אני מבין עכשיו.

<ברוך שוב: לכן אין פרוטה לאלה, כמו שארגוננו מקבל איזו הקצבה, כי החלוקה היא נוראית.

<ברוך שוב: זה לא נכון, אנחנו שלוש שנים התחננו שנקבל פרוטה.

<ברוך שוב: שלוש שנים מחזיקים לנו, משנת 2013 מחזיקים לנו חוב שחתום עם הניירות של 25,000 שקלים ועד היום החבר הזאת ששינתה את שמו, המשרד הזה ששינה את שמו לשוויון, לא מוכן לתת לנו והם אומרים שהחשכ"ל הוא האיש שמאחורי לא לתת ולא אנחנו.

<ברוך שוב: אני מבין את כל זה, אבל פה המקום לומר את זה בפה מלא.

<ברוך שוב: עד עכשיו התעללו בארגונים כמו שלנו.

<ברוך שוב: עכשיו אני מציע מעשית לצאת מפה עם החלטה להקים ועדה שמחדש תכוון ותדבר על החלוקה הצודקת.

<ברוך שוב: אם הישיבה הזאת היום רק תביא את הדבר הזה, זה יהיה שינוי דרסטי גם לשלושה מיליון, לאסוף כסף בשביל פיצויים וגם לשלושה מיליון שקלים שמחלקים לכל מי שפה, כמו למשל 400,000 שקלים לזוג בנות.

<ברוך שוב: וזו דוגמא אחת שאני רוצה להביא לכם.

<ברוך שוב: חלוקה של 400,000 שקלים לשתי בנות של גבר אחד שניצול שואה, שהוא עבד יחד עם שינדלר.

טלי פלוסקוב: שהן קיבלו את הכסף?

<שמואל סורק: הם קיבלו את זה למוזיאון שהקימו.

טלי פלוסקוב: מתי זה קרה?

<ברוך שוב: אבל רבותי, יש בזה היגיון.

טלי פלוסקוב: מתי זה קרה?

טלי פלוסקוב: הנה, המשרד יושב פה, רגע, אני רוצה לשמוע.

טלי פלוסקוב: בזה היית צריך להתחיל.

טלי פלוסקוב: אני רוצה תשובה.

<אפרים גיל עד: לצערי נעשה פה איזה שהוא משחק במספרים.

<אפרים גיל עד: מבחני התמיכה הולכים לפי פעילויות.

<אפרים גיל עד: לדוגמא, יש לנו חצי מיליון שקלים שמתחלקים כל כנסים, כל כנס שווה 1,500 שקלים לדוגמא.

<אפרים גיל עד: אם גוף מסוים יעשה 1,000 כנסים הוא יקבל 1,000 כפול 1,500 ואם ארגון יעשה כנס אחד הוא יקבל פעם אחת, הוא יקבל פעם אחת את ה-1,500.

<אפרים גיל עד: מבחני התמיכה הם מאד מאד שוויוניים.

<אפרים גיל עד: ארגון שעושה הרבה פעילות יקבל הרבה כסף וארגון שעושה מעט פעילות יקבל מעט כסף.

<אפרים גיל עד: זה משמעותם של - - -

טלי פלוסקוב: אני חוזרת ותרשה לי לא להסכים איתך.

טלי פלוסקוב: מה שאני אומרת כרגע ואני חוזרת על מה שאמרתי ככה בעדינות בהתחלה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם אנחנו רוצים לדאוג לאנשים שנשארו בחיים, אז הכסף צריך להיות מופנה לפעילות שלהם, שלהם ולא אחרת.

טלי פלוסקוב: ועוד פעם אני אומרת, אני בעד הנצחה, אבל בואו נחלק את הסכום הזה לחצי.

טלי פלוסקוב: אתה יודע מה, אני היום אומרת יש ארגונים, אני מרימה לך 50 ארגונים.

טלי פלוסקוב: השאלה במי הארגונים האלה מטפלים.

טלי פלוסקוב: לכן אני אומרת, לא יכול להיות ששני אנשים מקבלים סכומים, ואני לא מכירה את הנושא הזה, אבל - - -

<שמואל סורק: זו דוגמא אחת.

<שמואל סורק: יש עוד.

<אפרים גיל עד: זה לא שני אנשים, זה ארגון ואני מסכים עם גברתי.

<אפרים גיל עד: אבל אני אומר מן הצד השני, אם אנחנו נקבע לדוגמא שרק ארגונים של ניצולי שואה, ארגון דורות ההמשך שהוא בנים של ניצולי שואה גם ייפול במבחני התמיכה.

<אפרים גיל עד: זה הצד השני.

טלי פלוסקוב: בסדר גמור.

טלי פלוסקוב: עוד פעם אני אומרת - - -

<שמואל סורק: גם ככה אני לא רואה את הכסף שלוש שנים.

טלי פלוסקוב: לא, לחלק את התמיכות לשני חלקים.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסכם את המפגש בעוד שתי דקות.

<שמואל סורק: אבל תבינו, כל הנושא הוא הלב של התמיכה.

<שמואל סורק: אם אני חייב להיעזר בו כשהוא מקציב לי - - - ואני חייב לגבות עד 10% מהמשתתף, אבל אם אני מקבל את הכסף שלוש שנים אחרי, אני לא גובה 10%.

<שמואל סורק: אני גובה 100% ואז אני מגיע אליו והוא אומר לי אני לא יכול לתת לך בכל מקרה, כי גבית 100%.

<שמואל סורק: אז אני יוצא קרח משני הצדדים.

טלי פלוסקוב: ברור.

טלי פלוסקוב: יש פה בלגן.

טלי פלוסקוב: צריך לעשות פה סדר.

<אבי רוזנטל: אני רוצה להגיד משפט אחד.

<אבי רוזנטל: חלק מכל העניין נובע מחוסר רגישות וחוסר ידע של אלה שמטפלים בעניין, מה שאמרה חברת הכנסת טלי.

<אבי רוזנטל: הכוונה היא שהם הולכים ונותנים לשתי בחורות שיש להן חצי חדר, אם כבר ברוך העלה את זה, 400,000 שקלים וברוך, עם ארגון הפרטיזנים לא מקבל 1,000 שקלים - - -

טלי פלוסקוב: זה לא נתפס.

<אבי רוזנטל: אז עם כל הכבוד לכל הקריטריונים בעולם, זה - - -

טלי פלוסקוב: זה לא נתפס.

<אבי רוזנטל: יש ארגון של ילדות אבודה, שאחרי משא ומתן של שנים של ועידת התביעות, בהשתתפות הגברת קולט אביטל, חברת כנסת לשעבר, שהשתתפה איתם יחד.

<אבי רוזנטל: היא בצוות.

<אבי רוזנטל: יחד עם ניצול השואה אורי חנוך, זיכרונו לברכה, יושב ראש ניצולי דאכו שהיה במשא ומתן עם ממשלת גרמניה.

<אבי רוזנטל: הם הביאו 175 מיליון דולר מענקים ל-70,000 ניצולי שואה, כ-40,000, מחציתם בישראל.

<אבי רוזנטל: בא ארגון שקורא לעצמו ילדות אבודה, שהוא חבר אצלנו, פונה אליהם, אומר שהוא ניהל את המשא ומתן והם נותנים לו - - -

טלי פלוסקוב: יש פה יותר מדי בעלים על נושא אחד.

טלי פלוסקוב: אני מצטערת.

טלי פלוסקוב: אנחנו חייבים להמשיך בנושא, חד משמעית.

טלי פלוסקוב: יש פה בלגן אחד גדול ו - - -

<קריאה: השאלה אם צריך לקבוע דיון המשך.

טלי פלוסקוב: לא, לפי דעתי מה שאנחנו צריכים לעשות, אולי לפנות למשרד המשפטים, כי בכל החלוקה של התמיכות בכל משרד, מי שמעורב זה משרד המשפטים.

טלי פלוסקוב: להעביר את זה למשרד המשפטים שאנחנו מבקשים לשקול נושא של תבחינים בחלוקת תמיכות על ידי משרדים, כשמדובר פה על כמה משרדים.

טלי פלוסקוב: זה אחד.

טלי פלוסקוב: ואולי אפילו נעביר את זה לכמה משרדים.

טלי פלוסקוב: המשרדים שמחלקים זה משרד המשפטים, המשרד לשוויון חברתי ומשרד האוצר.

טלי פלוסקוב: נעביר את הפנייה הזו לשלושה משרדים ואז הם יעבירו את זה.

טלי פלוסקוב: הם יחליטו מי ידון ומי ימשיך.

טלי פלוסקוב: שהם יגידו איזו ועדה.

טלי פלוסקוב: אגב, הם יכולים לתת לי משימה לצורך העניין בוועדה.

טלי פלוסקוב: אני פשוט רוצה שיהיה המשך לדברים האלה.

אברהם נגוסה: טוב, אז אנחנו נסכם בצורה כזאת.

טלי פלוסקוב: כן, תפנו למשרדים הרלבנטיים שמי שבונה את הקריטריונים - - -

אברהם נגוסה: כן, בואו נסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: אני קודם כל מברך את המציעים, חבר הכנסת מאיר כהן וחברת הכנסת טלי פלוסקוב.

אברהם נגוסה: אני רואה בדיון דיון חשוב ואני מאד שמח שקיימנו את הדיון.

אברהם נגוסה: אני מודה גם למר ברוך שוב על השתתפותו ועל כך שהשכיל אותנו בנושא וגם לכל נציגי המשרדים ונציגי הארגונים שהשתתפו בדיון.

אברהם נגוסה: אני חושב שמה שאנחנו צריכים לעשות לאור הדיון הזה, לגבש מסקנות ולערוך אישורן בוועדה והן תונחנה על שולחן הכנסת ותועברנה גם לשרים הרלבנטיים לפעולה מעשית.

אברהם נגוסה: אנחנו נעביר את זה למשרדים הרלבנטיים, אם זה משרד האוצר, אם זה משרד המשפטים, אם זה המשרד לשוויון חברתי.

אברהם נגוסה: אנחנו נעביר לפעולת המשרדים הרלבנטיים.

אברהם נגוסה: תודה לכל המשתתפים.

טלי פלוסקוב: תוסיף בבקשה את משרד הקליטה, כי גם הם מחלקים.

<אפרים גיל עד: אני חושב שגם רווחה מחלק כספים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שכולם יקבלו.

טלי פלוסקוב: יש בלגן במדינה שלנו.

אברהם נגוסה: אנחנו נעביר את זה לכולם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<ברוך שוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תשמור על עצמך, תהיה בריא.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם.