הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 101, 2016-03-14 09:00

קארין אלהרר: בוקר טוב לכולם, היום 14 במרץ 2016, ד' באדר ב', התשע"ו, הנושא לדיון היום הוא טיפול המשטרה ומשרדי הממשלה בתופעת גניבת כלי רכב – דוח מבקר המדינה 65א.

קארין אלהרר: הדיון הוא קריטי בנושא של גניבות רכב, בעקבות הדוח שמציג כשלים מהותיים.

קארין אלהרר: עולים בדוח מספר נושאים עיקריים שבהם נתגלו ליקויים בכל הקשור לגניבות רכב.

קארין אלהרר: הליקויים הם, מעל הכול, עוד פעם, הפיקוח והאכיפה של החוק.

קארין אלהרר: בין השנים 2003-2013 נגנבו בישראל 250,000 כלי רכב, מהם כ-18,000 נגנבו בשנת 2013.

קארין אלהרר: זה יוצא לפי החישוב 50 כלי רכב ליום בממוצע.

קארין אלהרר: הנזק הכלכלי הישיר שנגרם כתוצאה מגניבות כלי רכב מוערך ביותר ממיליארד שקלים בשנה.

קארין אלהרר: המניע העיקרי לגניבות כלי רכב הוא הביקוש לחלקי חילוף גדולים שמשמשים בין היתר לשיקום כלי רכב שמצבם מוגדר 'טוטאל לוס'.

קארין אלהרר: מנתוני האו"ם עולה כי ישראל נמנית בין המדינות המובילות והמדורגות בתחום הזה במקום רביעי, הנה מקום שאנחנו מדורגים בו גבוה.

קארין אלהרר: עוד עולה מנתוני המשטרה כי בין השנים 2012-2016 כ-94% מתיקי החקירה בגין גניבות רכב נסגרו, בלי שהם פוענחו.

קארין אלהרר: הנתון המדאיג הוא שבישראל מעל 65% מהרכבים שנגנבים לא נמצאים.

קארין אלהרר: זאת לעומת פחות מ-30% ממדינות מפותחות אחרות.

קארין אלהרר: זה מלמד באיזשהו מקום על מנגנון, זה מלמד על העובדה שהמכוניות נגנבות לא בגלל צורך כלכלי טהור אלא בשביל חלקי החילוף.

קארין אלהרר: כאמור, האכיפה היא מאוד לא מספקת.

קארין אלהרר: יותר מ-90% מהחקירות בגין גניבות רכב, אמרתי, נסגרו ללא פיענוח ורק באחד מכל שבעה עשר תיקים הוגש כתב אישום.

קארין אלהרר: אלה נתונים שלכל הפחות מעוררים סימני שאלה.

קארין אלהרר: אני אבקש מצוות מבקר המדינה לתת סקירה של מִמצאי הדוח, אני מבינה שהממצאים הם טיפה מורכבים אז מי יציג, יובל?

<יובל חיו: תציג גברת עידית דניאל שריכזה את המטלה, לשמאלה דניאל ג'ייקובס שניהל את הביקורת ולשמאלי נמצאת גברת לאה עוזיאל שהיא מנהלת האגף.

<יובל חיו: אני אומר כבר, אנחנו נתמקד בארבעה דברים עיקריים, האחד הוא היישום של מודל התקצוב של יחידת "אתגר", התחום השני – הוא אולי לטעמנו המרכזי בדוח הזה, והוא מה שמכונה הטיפול ברכבים שהוגדרו כ'אובדן להלכה'.

<יובל חיו: התחום השלישי הוא הפיקוח על חוק הרישום והדבר האחרון, הוא כל נושא ה'תפר' באזור יהודה ושומרון וההשלכות שלו על תחום גניבות כלי הרכב.

<יובל חיו: אלה ארבעת הנתונים העיקרים, אני אבקש מעידית שתציג את עיקרי הממצאים.

קארין אלהרר: בבקשה, עידית.

<עידית דניאל: בוקר טוב.

<עידית דניאל: כמו שיובל אמר, אני אעבור על הנקודות העיקריות שהעלה דוח הביקורת.

<עידית דניאל: הנקודה הראשונה היא מימון יחידת "אתגר".

<עידית דניאל: יחידת "אתגר" במשטרה הוקמה כיחידה ארצית ייעודית לאיתור גניבות כלי רכב.

<עידית דניאל: "אתגר" – שהיא יחידה משטרתית-מבצעית לכל דבר ועניין, ממומנת חלקית על ידי איגוד חברות הביטוח.

<עידית דניאל: מצב זה מתקיים למרות שיחידת "אתגר" מופקדת על ביצוע בקרה ואכיפה, הנוגעות לפעילותן של חברות אלו.

<עידית דניאל: הממשלה אמנם אישרה מימון זה בכפוף לנוהל שיבטיח את עצמאות היחידה והיעדר מעורבות וניסיונות השפעה של הגוף הממונה אבל, הביקורת מצאה שב"אתגר" לא ידעו על קיומו של אותו הנוהל והמשטרה הפרה סעיפים מהנוהל.

<עידית דניאל: בדוח הביקורת המלצנו שהמשטרה, המשרד לביטחון פנים והיועץ המשפטי לממשלה יבחנו מחדש אם ראוי שחברות הביטוח ימשיכו לממן את פעילותה של "אתגר", נוכח הממצאים שהועלו בדוח.

<עידית דניאל: בנושא של תיקון כלי רכב – וכמו שיושבת ראש הועדה ציינה, אנחנו ראינו שה"מנוע" והמניע לגניבות כלי רכב הוא למעשה, שימוש בחלפים מפורקים.

<עידית דניאל: גם לדעת המשטרה, כפי שהועלה בדוח, אחד הגורמים המרכזיים ו"המנוע" לגניבות כלי רכב הוא הביקוש הרב לחלקי חילוף זולים, עבור תיקון כלי רכב שנפגעו בתאונות.

<עידית דניאל: אני אאלץ בקצרה, להסביר שני מושגים שהועלו בדוח שלנו.

<עידית דניאל: האחד הוא 'אובדן גמור' או כפי שידוע בלשון היותר מוכרת, ה'טוטל לוס' וזה מצב שבו נזק שנגרם לרכב לפי הערכת שמאי רכב, הוא 60% לפחות מערכו ואז, הרכב יורד מהכביש.

<עידית דניאל: חברות הבטוח לעתים, הגדירו מצב של 'אובדן גמור', גם בשיעור נזק נמוך יותר.

<עידית דניאל: המושג השני הוא 'אובדן להלכה' והוא מצב של רכב ששיעור הנזק שנגרם לו כתוצאה מתאונה, כפי שקבע שמאי הרכב, הוא 40%-59%.

<עידית דניאל: לאור אי-הכדאיות הכלכלית של חברות הבטוח לממן את התיקון של הרכב על ידי בעליו, חברות הבטוח מוכרות את כלי הרכב שניזוקו לחברות שמתמחות בתיקון רכבים כאלה ובמכירתם, ולהבדיל מ'אובדן גמור', כלי הרכב חוזר לכביש.

<עידית דניאל: מצאנו בעבודת הביקורת שלנו ליקויים ביישום התהליך שנקבע בחוק להבטחת תקינות כלי הרכב המתוקנים, על מנת שאלה יהיו בטוחים לשימוש הציבור.

<עידית דניאל: ממסמכי המשטרה עלה כי רבים מכלי הרכב שמצבם הוגדר 'אובדן להלכה', מתוקנים באופן שאינו לפי הוראות היצרן ובאופן לא תקני, כך שכלי רכב אלה מסוכנים לציבור.

<עידית דניאל: נמצאו אישורי מוסך מזויפים על תיקון הרכב, שהועברו לחברות הבטוח.

<עידית דניאל: אופן הזיוף היה בכמה אופנים.

<עידית דניאל: חלקי החילוף סופקו למוסך אחר ואילו חשבונית התיקון הייתה ממוסך שונה לחלוטין, תאריך התיקון היה לאחר מועד קבלת תעודת בדיקה לאישור התיקון, נעשה שימוש במספר רישיון של מוסך שאינו קיים, או של מוסך אחר שכלל לא ביצע את התיקון.

<עידית דניאל: כמו כן נמצאו תיקונים בלתי חוקיים בשילדה, כמו הלחמה של שני חלקי שילדה.

<עידית דניאל: נמצא כי נעשו תיקונים של כלי רכב בשיעור ממוצע של כ-15% מהעלות שקבעו שמאי רכב, כשהם למעשה מטעם חברות הביטוח, מה שמעורר חשד בנוגע לרמה ולאיכות תיקונים נמוכות וכן חשד למקור החלפים.

<עידית דניאל: כך לדוגמה מצאנו מקרה בו שמאי קבע שהעלות הכוללת לתיקון נזק של רכב היא 45,832 שקלים ואילו בפועל, הסתכם התיקון ב-1,280 שקלים בלבד, אנחנו מדברים כאן על 2.8% – מספר שמדבר בעד עצמו.

<עידית דניאל: בנושא כריות אויר, שלמעשה, הן אמצעי שמקטין בעשרות אחוזים את הסיכון לפגיעות ראש וחזה במקרה של תאונות דרכים, מצאנו כי בחלק מרכבי 'אובדן להלכה', הותקנו כריות אויר משומשות או גנובות, הזולות במידה ניכרת מכריות חדשות וזאת באופן לא בטיחותי ושלא לפי הוראות יצרני הרכב.

<עידית דניאל: להלן דוגמאות לפערי עלויות.

<עידית דניאל: חוות דעת שמאי לעלות החלפת כריות אויר קבעה סכום של 19,500 ₪, עלות התיקון הסתכמה ב-3,000 ₪.

<עידית דניאל: חוות דעת נוספת קבעה 11,600 ₪ ואילו עלות הכריות שנרכשו הייתה 1,000 שקל.

<עידית דניאל: אלה הן רק דוגמאות ממקרים נוספים שנמצאו.

<עידית דניאל: משרד התחבורה, שהיה ער לבעיית כריות האוויר, העביר תיקון לתקנה 309 לתקנות התעבורה ולפיו, מכוני הבדיקה יבצעו בדיקות תקינות כריות האוויר לאחר התיקון, אולם, במועד סיום הביקורת, שלהזכירכם, זה היה בשנת 2014, לא היה בידי מכוני הבדיקה מכשור ייעודי מתאים לבדיקת תקינות כריות האוויר.

<עידית דניאל: "אתגר", שמצאה בחקירותיה מוסכים ומנהליהם שהפרו את החוק בעניין רישום חלקי חילוף משומשים לפי הנחיות משרד התחבורה, לא דיווחה על כך למשרד התחבורה.

<עידית דניאל: פיקוח משרד התחבורה על ביצוע החוק: החוק להגבלת השימוש ברישום פעולות בחלקי רכב משומשים (מניעת גניבות התשנ"ח-1998) הקרוי בפי בעלי המקצוע "חוק הרישום", נועד למעשה, להתמודד עם התופעה של גניבות כלי רכב, באמצעות מניעה, אכיפה והחלשת המניע הכלכלי לשימוש בחלפים גנובים, המשמש תמריץ לגניבות כלי רכב.

<עידית דניאל: אף ששר התחבורה, הממונה על ביצוע חוק זה, מודע לו והחוק היקנה לו את הסמכות למנות מפקחים, משרדו לא פיקח על יישום החוק כנדרש.

<עידית דניאל: בנושא אכיפת האיסור לתיקון כלי רכב בשטחים, בחוק נקבע כי אסור לתקן כלי רכב בשטחים שבאחריות הרשות הפלסטינאית, מאחר שהתופעה יוצרת ביקוש לחלפים גנובים וגם, לדעת המשטרה, כלי הרכב מתוקנים שם באופן המסכן את הנוסעים ברכב.

<עידית דניאל: למרות זאת, אלפי ישראלים תיקנו רכבים בשטחים, בשל המחירים הנמוכים של התיקונים.

<עידית דניאל: מצאנו כי המשטרה הגישה כתבי אישום רק נגד שיעור קטן של מפרי חוק.

<עידית דניאל: מעברים לשטחים וייצור חלפים: מצאנו כי אלפי כלי רכב גנובים עברו מדי שנה בשנה דרך המעברים לשטחים שבאחריות הרש"פ.

<עידית דניאל: עוד מצאנו שחלפים פורקו מכלי רכב גנובים, הועברו דרך מעברי הגבול היבשתיים ויוצאו מישראל בדרך זו.

<עידית דניאל: היעדר פיקוח על יצוא זה היווה תמריץ נוסף לגניבות כלי רכב.

<עידית דניאל: מידע על כלי רכב משומשים: למרות התחייבותו משרד התחבורה לא הנגיש לציבור – אותו ציבור שקונה את הרכב המשומש, מידע בדבר הנזק שנגרם לכלי הרכב בתאונה, אשר בגינו הוגדר מצב כלי הרכב כ'אובדן להלכה'.

<עידית דניאל: גם בעמדות שהציג משרד התחבורה, המידע שניתן לקבל הוא חלקי ביותר.

<עידית דניאל: עד כאן עיקרי הדברים.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: נמצאים אתנו כאן חברי הכנסת איתן ברושי ואייל בן ראובן.

קארין אלהרר: אני רוצה קודם כל, לפנות לנציג משרד התחבורה באשר ליחידת "אתגר" וגם למשטרה.

קארין אלהרר: תראו, דוח מבקר המדינה בעצם מציין וחושף, שאותו נוהל שאמור להיות "חי" בין הגורם המממן בעניין הזה לבין הפעילות שלו, הנוהל לא מיושם.

קארין אלהרר: מה קרה מאז הדוח?

<אלי מקמל: מאז הדוח אנחנו גיבשנו נוהל שאושר על ידי האח"מ והועבר להתייחסות של משרד המשפטים.

<אלי מקמל: הנוהל הופץ בספטמבר 2014, הוטמע בתוך היחידה ואנחנו נוהגים לפיו גם בכפוף להערות שקיבלנו ממשרד המשפטים.

<אלי מקמל: אני חייב לציין שמעבר לנוהל – ואני יכול להעיד על תקופתי כמפקד "אתגר", מספטמבר 2013 עד היום, לא מצאתי שום השפעה של הגוף המממן או ניסיון השפעה של הגוף המממן על יחידת "אתגר" ואנחנו מקפידים, גם עד שיָצַא הנוהל, שלא תהיה התערבות כזו.

<אלי מקמל: המגעים שלנו עם איגוד חברות הבטוח מסתכמים במפגשים מקצועיים, פעם עד פעמיים בשנה כמותווה בנוהל, כדי לעדכן בדבר מצב גניבות הרכב ובצעדים שאנחנו ממליצים לציבור לעשות, לאו דווקא לחברות הביטוח, כי בדומה לחברות הבטוח, אנחנו גם מקיימים את אותו כנס עם חברות הליסינג וההשכרה, כמי שמחזיקים נתח מצי הרכב במדינת ישראל.

<אלי מקמל: אגב, בכנסים שאנחנו עושים, גם מוזמנות ושותפות שלש חברות ביטוח שאינן מאוגדות, כך שאנחנו משתדלים גם בהיבט הזה לשמור על אובייקטיביות.

קארין אלהרר: רק לא כל כך הבנתי.

קארין אלהרר: בעצם מה שאתה אומר, שההערה של מבקר המדינה שהנוהל לא הוטמע ולא הופץ, שזה לא היה בידיעה, הליקוי הזה תוקן כי עכשיו יש נוהל חדש – האם זה מה שאתה אומר?

<אלי מקמל: אני אומר שיש נוהל שאושר.

<אלי מקמל: נוהל שאושר, הנוהל נכתב מחדש, הותאם - - -

קארין אלהרר: מה היו השינויים בין הנוהל הקודם לנוהל החדש?

<אלי מקמל: בעיקר דברים שקשורים למקומות בהם אנחנו ניפגש עם האיגוד, חודדה הנקודה הזו, סוגיות שדנות בעניין אופן ביצוע הבַּקָרות שמבצעת יחידת "אתגר" בחברות הביטוח, רישום פרוטוקולים של המפגשים האלה כדי לוודא שהדברים נעשים בשקיפות ואגב, בתוך הנוהל גם חיפשנו רגולציה על עצמנו, בקרב המשטרה והמשרד לביטחון פנים, שהם מוזמנים לכנסים האלה, כדי לוודא שהדברים מתנהלים כמו שצריך.

קארין אלהרר: או.

קארין אלהרר: קיי.

קארין אלהרר: משרד מבקר המדינה, אתם עודכנתם בשינוי הזה, בנוהל החדש?

<יובל חיו: יש עדכון מסוים שקיבלנו ממשרד המשפטים שאני מבין שהיה שותף בנושא הזה, בדיווח מעקב תיקון ליקויים.

<יובל חיו: קיבלנו אינדיקציה לכך שהם בתהליך עבודה בנושא הזה, זה היה כשהועבר הדיווח, כעת אני שומע שהנוהל כבר אושר.

קארין אלהרר: אני פשוט מנסה להבין מה עשיתם כדי להטמיע את הנוהל, כי נוהל, זה יפה שהוא קיים אבל מה קורה אתו הלאה.

<אלי מקמל: בסך הכול, אנחנו קודם כל מוודאים שנשמור על כללי המשחק מול איגוד חברות הבטוח, על יחסים קורקטיים, מקצועיים לגמרי, נעשים ב'אכסניה' משטרתית, כדי לוודא שלא נשגה בהתארחות או אירוח במקום שאינו מזוהה כמשטרה ובתוך היחידה, בסך הכול מדובר על פוטנציאל סיכון של שוטרי היחידה.

<אלי מקמל: בקרב שוטרי היחידה כולם, נחשף הנוהל, הופץ במיילים, נערכו שיעורים שבועיים, אנחנו מוודאים שמי שמבצעים את הבקרה הם גורמים מגורמים שונים כולל גורמי קצונה, שמגיעים לביצוע בקרות בחברות הביטוח ובאופן הזה אנחנו מוודאים שהנוהל מתקיים.

איתן ברושי: אפשר לשאול רגע?

קארין אלהרר: כן, בבקשה.

איתן ברושי: מאחר ואני לא מכיר את הנושא הזה מתקופות קודמות, איזה חלק מהגניבות מבוצע בתוך יהודה ושומרון?

<אלי מקמל: אנחנו נוהגים לומר שבין 70%-80% מכלי הרכב שנגנבים ממדינת ישראל מועברים לשטחים.

<אלי מקמל: את זה אנחנו למדים – או יכולים ללמוד, רק מעובדה אחת, מכמות כלי הרכב שנמצאים או מתגלים במדינת ישראל, על ידי המשטרה, על ידי אזרחים או על ידי הבעלים עצמם.

<אלי מקמל: הממוצע לאורך שנים הוא משהו בסביבות - - -

איתן ברושי: ושם, מי אחראי על זה?

קארין אלהרר: שניה, רק שניה, חבר הכנסת ברושי, אני רק רוצה לחזור שניה לעניין הנוהל, אם אפשר יהיה לקבל העתק ממנו לוועדה וגם, אני מניחה שמשרד מבקר המדינה ישמח לדעת שהליקוי תוקן ולדעת שיש נוהל עדכני שגם מוטמע.

קארין אלהרר: אנחנו נרצה לראות העתקים ממנו.

<אלי מקמל: ודאי.

<אלי מקמל: אפשר גם פרוטוקול, רק לרשום מספר נוהל.

<קריאה: 03-300-607.

קארין אלהרר: 03-300-607.

<קריאה: זה מספר משטרתי.

<אלי מקמל: זה מספר משטרתי, זה נוהל.

קארין אלהרר: או.

קארין אלהרר: קיי.

קארין אלהרר: , אני מודה לכם.

קארין אלהרר: אני רוצה רק לשאול את משרד התחבורה, שלום, אתם הייתם חלק מכתיבת הנוהל החדש?

<קריאה: הנוהל הזה הוא במימשק עם חברות הליסינג.

קארין אלהרר: אתם לא ב'לופ' בעניין הזה.

קארין אלהרר: משרד המשפטים.

<נטע קנינשטיין: נטע קנינשטיין, מחלקת יעוץ וחקיקה.

<נטע קנינשטיין: אנחנו היינו מעורבים בנוהל המקורי, כפי שהוא הוגש, שהיה תנאי להחלטת הממשלה שאישרה את קבלת המימון החיצוני של יחידת "אתגר".

<נטע קנינשטיין: בעקבות ממצאי הביקורת כפי שהובאו – מדובר בטיוטה לפני שהדוח פורסם, אנחנו כינסנו אצלנו ישיבה עם נציגים של המשטרה ושל המשרד לביטחון פנים, כדי לעמוד על הליקויים, כי מאז כתיבת הנוהל ועד לפרסום דוח המבקר אנחנו לא היינו בתמונה.

<נטע קנינשטיין: ביקשנו לקבל עדכונים לגבי מה שנעשה וראינו, כפי שהדוח הצביע, שהיו כשלים כאלה ואחרים והעברנו, כבר בדצמבר 2014, גם למשרד לביטחון פנים וגם למשטרה, הנחיות מאוד מפורטות לגבי מה שאנחנו חושבים שצריך לעשות כדי לתקן את הליקויים, לרבות האחריות לגבי פרסום הנוהל, הטמעה של הנוהל ביחידה, בקרה של המשרד לביטחון פנים ושל יו"ר אח"מ בנושאים האלה, שורה של נושאים כדי לעבור על כל אחד מהליקויים.

<נטע קנינשטיין: קיבלנו עכשיו, במסגרת הדיון בוועדה, עדכון מיחידת "אתגר", לגבי התיקון על ידם, אני מציעה לשמוע גם את המשרד לביטחון פנים ואת ראש אח"מ, כדי לראות מה נעשה ברמה הגבוהה יותר, מבחינת הבקרה על "אתגר" במסגרת הנוהל.

<נטע קנינשטיין: לא הועבר אלינו ספציפית הנוהל המעודכן, לא אישרנו את הנוהל המעודכן, לא היינו אמורים לאשר אותו אבל כן היינו רוצים לראות אותו וגם, לקבל עדכונים מהמשרד לביטחון פנים ומהגורמים הבכירים יותר במשטרה ברמת ראש אח"מ - - -

קארין אלהרר: זה מאוד מדאיג, אני חייבת לומר, זה אמור להיות נוהל שאתם הייתם אמורים להיות שותפים לו - - -

<נטע קנינשטיין: אנחנו היינו שותפים לו כאמור - - -

קארין אלהרר: אבל אתם לא ראיתם את התוצר הסופי.

<נטע קנינשטיין: היה תוצר סופי אבל ראינו את התוצר הסופי לפני פרסום, לפני התיקונים שנעשו בו.

<נטע קנינשטיין: ההנחיות שאנחנו העברנו היו באחריות המשרד לביטחון פנים וראש אח"מ.

קארין אלהרר: טוב, אני רק רוצה לציין שבדוח המעקב של ראש הממשלה, מאוגוסט 2015, נאמר ש"מנוסח הנוהל שהועבר ביום 24.8.2014 הושמטה – ככל הנראה בטעות, ההוראה שנגעה לחובות תיעוד הישיבות הדו-שנתיות בין נציגי "אתגר", המשרד לביטחון פנים, המשטרה והגוף המממן, באמצעות פרוטוקולים בכתב", אני מניחה שהדבר הזה תוקן בנוהל החדש.

<קריאה: תוקן.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

קארין אלהרר: אשמח שתעבירו גם למשרד המשפטים.

קארין אלהרר: כן, בבקשה.

איתן ברושי: אני רוצה לחזור לשאלה, האם הסיבה לירידה במציאת כלי רכב גנובים היא בשיעור גבוה של רכב שנגנב ביהודה ושומרון, האם זה משפיע על התוצאה ומי ביהודה ושומרון מטפל באיתור כלי הרכב?

<אלי מקמל: לא הבנתי את השאלה, סליחה.

איתן ברושי: האם היקף גדול של גניבה מיהודה ושומרון משפיע על התוצאה, לפיה, יש ירידה במציאת כלי רכב, לפי מה שכתוב?

איתן ברושי: למה יש ירידה של 33%?

איתן ברושי: האם זה מושפע מהיקף הגניבות לתוך יהודה ושומרון?

איתן ברושי: בהשוואה לעולם אין הרבה מקומות שנקראים יהודה ושומרון בארצות אחרות.

<אלי מקמל: אני אנסה לכלול בתשובה שלי כמעט את כל הידע שלי.

<אלי מקמל: ראשית, דובר כאן על מצבה של מדינת ישראל ביחס למדינות אחרות, אבל מובן שהתייחסות מהסוג הזה והשוואה מן הסוג הזה היא השוואה סובייקטיבית, מכיוון שצריך לוודא שההשוואה בין מדינת ישראל למדינות אחרות, היא על פי פרמטרים דומים, של מדינות שלצדן יש מדינה או ישות עם כלכלה נחשלת, שהכלכלה שלה נסמכת, בין היתר, על ביצוע עבירות פליליות מסוג רכוש, במדינה אחרת, שהכלכלה שלה היא מתוקנת וזה קריטריון נכון להשוואה.

<אלי מקמל: לגבי הנושא של מציאת כלי רכב, אני אומר שבסך הכול, בממוצע, לאורך השנים, בין 20%-30% מכלי הרכב שנגנבים – נמצאים.

<אלי מקמל: מאחר ואדוני דיבר על ירידה בכמות המציאות, יש בהכרח מקום להסתכל גם על כמות כלי הרכב שנגנבו בשנה ספציפית, ולמצוא, שהיחס של בין 20%-30% של נמצאים נובע מתוך מה שנגנב, כך שאם, למשל, בשנת, נאמר, 2014, או 2012, נגנבו במדינת ישראל 20,000 לעומת 15,000 כלי רכב שנגנבנו בשנת 2014, בהכרח גם יימצאו פחות כלי רכב, אם אנחנו מדברים על יחס דומה שנשמר בין גניבה למציאה.

<אלי מקמל: זה פחות או יותר ההסבר.

<אלי מקמל: נכון הוא ושוב אני אומר, מרבית כלי הרכב שנגנבים במדינת ישראל שאיננו מוצאים אותם – "איננו" זה כולנו, זה משטרת ישראל, זה אזרחים וזה הבעלים עצמם שלעתים גם שוכח איפה הוא החנה את הרכב, מדווח על גניבה ורק אחר כך מסתבר שכלי הרכב בפועל לא נגנב, סך הכול זה הממוצע של המציאוֹת והיתר עוברים ל'מצב צבירה אחר' כנראה, בשטחי הרשות הפלסטינאית ומוצאים את דרכם חזרה - - - חלפים.

איל בן ראובן: האם יש איזה נתון שמצביע על – דובר פה קודם על נוהל, האם יש איזו קורלציה בין נהלים לבין שיפור במצב?

איל בן ראובן: האם יש שיפור במצב לגבי גניבות, כמות גניבות וכל נושא הטיפול?

איל בן ראובן: זאת אומרת, נהלים באים למטרה מסוימת, כדי לשפר את המצב, כי אני קצת שומע פה כאילו זו מכת מדינה, ש"זהו, זה המצב, עם זה נחיה".

איל בן ראובן: השאלה היא אם "זה המצב" או שיש דברים לעשות, בעיניך, בעיניכם, אנשי המקצוע?

<אלי מקמל: נדמה לי שהעדות הטובה ביותר לשיפור במצב היא להתבונן בנתונים אבל, אני מרשה לעצמי לחזור אחורה.

<אלי מקמל: זה נוהל שעליו דובר, נוהל שנועד להסדיר את מערכת היחסים בין משטרת ישראל ויחידת "אתגר" לבין איגוד חברות הבטוח, והוא רק פרק מסוים בתורה של הלחימה בתופעת גניבות הרכב, ואני אומר פרק מסוים, אפילו לא החשוב ביותר, אפילו לא החשוב ביותר בכל מה שקשור לרגולציה בנושא שיקום של כלי רכב 'אובדן להלכה', ועובדה שהנוהל הזה בעצם מסכם את מערכת היחסים של יחידת "אתגר" מול חברות הבטוח, בכל מה שקשור בשיקום כלי רכב 'אובדן להלכה'.

<אלי מקמל: יחד עם זה, במלחמה בגניבות הרכב, אנחנו מייחסים את הנוהל הזה והטיפול בשיקום כלי רכב שהם 'אובדן להלכה', לתחום הרגולציה, כי בפועל, משטרת ישראל – ואמנם יחידת "אתגר" בראשה אבל, כל משטרת ישראל וגופי אכיפה נוספים, מסתייעים בצה"ל, מסתייעים בשב"כ, מסתייעים בגורמים אזרחים דוגמת משרד התחבורה ואחרים, כדי לממש אכיפה בתחום של גניבות הרכב מול מחוללי התופעה ומחוללי התופעה – בעינינו ובעיני כל הציבור, הם כנופיות של גנבי רכב, הם בעלי מוסכים שמתקנים בחלפים גנובים כשהם בעצם מייצרים את הביקוש לחלפים גנובים, אלו 'משחטות' כלי הרכב בשטחים, גורמים שונים ומשונים שבכולם אנחנו צריכים לטפל והחלוקה, היא לאו דווקא מתחום הנוהל מול - - - היא מחייבת אותנו לפעילות, גם פעילות מודיעינית, מבצעית וחקירתית מול מחוללי הפשיעה, מול העבריינים עצמם, מחייבת אותנו לפעולה בזירות שונות ומשונות, בתחומי הקו הירוק, בקו התפר, ביהודה ושומרון, בתוך שטחי A ומתוך הזירות השונות ומנושאי ההתעניינות השונים ומחוללי הפשיעה השונים, נגזרת העשייה שלנו ומדובר בעשרות סוגי פעולות, עשרות סוגי פעולות.

<אלי מקמל: הנושא של שיקום כלי רכב שהם 'אובדן להלכה', הוא רק אחד מהם אבל אנחנו מדברים על עשרות פעולות.

קארין אלהרר: תודה רבה.

<אלי מקמל: סליחה, רגע, ברשותך.

קארין אלהרר: בבקשה.

<אלי מקמל: לעניין השאלה האם המצב משתפר כן או לא - - -

איל בן ראובן: זאת השאלה.

<אלי מקמל: אז אני חושב שיש סיבה בהחלט טובה לאופטימיות מכיוון שאני לאחרונה, הסתכלתי בנתונים וניסיתי גם להיות קצת 'היסטוריון', אז במדינת ישראל בשנת 97' נגנבו כ-46,000 כלי רכב, תמונת המצב לסוף 2015 היא שבמדינת ישראל נגנבו 16,000 כלי רכב, רוצה לומר, שתוך עשרים שנה כמות גניבות כלי הרכב ירדה בלמעלה מ-65% גניבות.

<אלי מקמל: אם אהיה פחות "היסטוריון", אז מ-2006, מועד שבו הוקמה יחידת "אתגר" השנייה – "אתגר" הרי פורקה לתקופה מסויימת, כמות הגניבות ירדה במשהו כמו 54%.

<אלי מקמל: באותה תקופה כמות כלי הרכב במדינת ישראל עלתה ב-900,000 כלי רכב.

<אלי מקמל: אם בשנת 2006 שיעור הגניבות היה 15 פרומיל ממצבת כלי הרכב שנעה בכבישי ישראל, הרי שהיום היא עומדת על משהו בסביבות 5 פרומיל בנתוני 2014 -2015.

<אלי מקמל: אני חושב שיש בזה סיבה לאופטימיות - - -

קארין אלהרר: או.

קארין אלהרר: קיי.

קארין אלהרר: תודה, תודה רבה.

קארין אלהרר: אני מבקשת לשמוע את מר רונן לוי, יו"ר איגוד המוסכים ואני אשמח שתתייחס לעניין 'כלי רכב גמורים להלכה'.

<רונן לוי: אני רוצה קודם כל, קצת מוזר לי שהדיון פה נע למקומות שלדעתי אינם נכונים.

<רונן לוי: קודם כל מי שמחולל את הביקוש הוא חברות הבטוח, זה הדבר הכי מצחיק.

<רונן לוי: הן הרי מבקשות, אלו שתי פעולות שהן עושות, חברות הבטוח, כשהן בעצם מניעות את התהליך.

<רונן לוי: אחת, שמגיע אל המוסך שמאי והוא מבקש כברירת מחדל, חלקים משומשים, או חלק חליפי או חלק משומש, זאת אומרת, אחרי שהאוטו עבר את גיל השנתיים – ורוב המכוניות במדינת ישראל הן מעל גיל שנתיים, מה לעשות, בא, מגיע שמאי למוסך והוא כבר מבקש מהמוסך להוזיל את העלויות בשביל חברות הבטוח והוא אומר לו: או שתשים לי חלק משומש, או שתשים לי חלק חליפי - - - .

<רונן לוי: כבר זו פעולת ההנעה הראשונה.

<רונן לוי: הפעולה השנייה היא האהבה שלהן למכור את המכוניות לסוחרים, את אלה שהן 'אובדן להלכה' ופה חברת בטוח, כדי להרוויח כסף – והיא מרוויחה כסף מ'אובדן להלכה' יחסית ל'אובדן גמור', כי ב'אובדן גמור' היא מוכרת את הרכב לסוחר ב-5% מערכו, זה מה שהיא מקבלת, כלומר, אם הרכב שווה 100,000 שקל היא תקבל 5,000, ואילו ב'אובדן גמור להלכה' היא תקבל 42%, 43%, מן הסתם האינטרס הכלכלי של חברת הבטוח הוא לקבל עוד שלושים ומשהו אחוזים לכיסה, גם כשהאוטו הוא עם 70% נזק ולכן, גם השמאים – ואני חושב שיחידת "אתגר", הנציג דיבר בהתחלה שהיא הוקמה מחדש, וכשהיא עסקה בחקירות האלו, היא ראתה שהשומות בישראל, יש להן תכונה, כמו של פלסטלינה, זאת אומרת, עכשיו חברת הבטוח יש להן תכונה שאפשר לכווץ את השומות כמה שרוצים ואז, אם חברת הבטוח רוצה במקרה שיש נזק ברכב של 70%, שהוא ילך ל'טוטאל לוס' ויהיה 50%, יהיה שמאי שיידע להעריך אותו כ-50% ואז האוטו הזה יימכר ב-43% ולא יימכר ב-5% לטובת חברת הבטוח.

<רונן לוי: מה הדבר שמבחינתנו הוא הכי הזוי?

<רונן לוי: שמי שבעצם 'שומר על השמנת' זה חברות הבטוח, זאת אומרת, אותו אחד שמניע את התהליך, הוא גם זה שאמור לסגור אותו, לכן הלכנו לחקיקה הזו, אני הייתי בין אלה שכתבו את חוק הרישום, הוא עוד לא היה בתקופה הזו, כל הרעיון היה לסגור – וכמו שנתנו את התיאור של מה שקורה בייבוא צמיגים בעולם, שמי שבעצם מייצר צמיגים ושם אותם בכבישים, הוא זה שאחראי למחזר אותם, מי שמניע את התהליך – שיש לו גם זיהום – הוא אמור לסגור את התהליך, חברת הבטוח הייתה צריכה 'לנקות' את התהליך, זאת אומרת, אם היא עכשיו עשתה משהו, זיהמה, גרמה לכך – ותיכף אני אספר איך זה קורה, וגרמה לתהליך אז היא אמורה לסגור אותו.

<רונן לוי: לכן עשינו את העניין הזה של החוק, זה מה שניסינו.

<רונן לוי: מה קרה מאז?

<רונן לוי: יחידת "אתגר", בגלל שחברות הבטוח, כמו שהוא אומר, אנחנו כמעט ולא היינו באף כנס שהוא מדבר, לא יודעים על מה הוא מדבר, אני לא ראיתי את כל דיווחי "אתגר", אני לא מכיר את הדיווחים האלה, חוץ מכמויות שום דבר, לא יודע בעצם, 'בגדול' אני אומר, אני לא יודע 'בגדול' איך היחידה פועלת וזה לא משתקף לציבור כמו שזה צריך להיות, זה איכשהו 'מכובס' ואני, כבר חלק מהאכיפה אני מכיר, כי הלכתי לבקר בחברות בטוח ואנחנו רואים שיחידת "אתגר" מתמקדת, בכל מה שקשור ליחידה בחברות בטוח, בביקורת ניירות ולא במהות.

<רונן לוי: מה זה אומר?

<רונן לוי: היא באה לעשות ביקורת בחברת בטוח ובודקת את המסמכים, אם אתה רואה שנזק הוא באמת 43,000 שקל ואתה רואה שהסוחר שהחזיר את האוטו לכביש ותיקן אותו באלף ומשהו שקל, אז השוטר שבודק את המסמכים צריכה להידלק לו נורה אדומה – לא, במקום זה, אני מגיע לחברת "הראל", הם מראים לי את כל זה, אומרים לי: תראה איך אנחנו פועלים יפה.

<רונן לוי: אני רואה את המסמכים והאוזניים שלי, כי אני איש רכב, אני עוסק בתחום הזה, אני מכיר את הנושא הזה של 'אובדן להלכה' לפניי ולפנים, אני רואה את הדבר הזה ואני מזדעזע, כלומר, איך יכול להיות שבא שוטר ונותן ביקורת חיובית על תהליך שלא נסגר?

<רונן לוי: זה לא הגיוני, אז מה הוא אומר, הוא הביא את המסמכים, חברת הבטוח נתנה את הרישיון לאותו סוחר והרכב הזה עלה מחדש על הכביש.

<רונן לוי: רכב שהתפוצצו בו שתי כריות אויר צריך להחליף לו את המחשב, רק הנזק של המחשב וכריות האוויר יותר גדול ממה שהוא הגיש, אין לזה היגיון, זה לא יכול להיות.

<רונן לוי: לפחות היו שואלים בעל מקצוע אם בכלל אפשר להעלות את האוטו הזה על הכביש בצורה הזו, כי אי אפשר.

<רונן לוי: אנחנו במשך השנים גם תיעדנו, מוסכים תיעדו ושלחו לי ואנחנו שלחנו, שמים נגדים במקום כריות אויר, מחברים חוטים - - - להנד ברקס, כריות האוויר, אותו בן אדם שקונה יד שניה, שעושים פה הונאות ברמות עצומות, ואלה שקונים את המכוניות, הם חושבים שהם קונים מכוניות בטוחות אבל הם קונים מכוניות בלי כריות אויר ולמעשה – אני לא יודע אם אתם קצת מכירים את הנתונים בעולם אבל, מאז שנכנסה הבטיחות הפסיבית - - -

קארין אלהרר: זה משהו שהוא ממש לא בטיחותי, אני לא מבינה מצליחה להבין, מי מאשר את זה?

<רונן לוי: אף אחד לא מאשר את זה.

<רונן לוי: כמו שהיא הקריאה - - -

קארין אלהרר: איזה תקן?

<רונן לוי: אתה בא למכון הבדיקה, הוא לא יודע לבדוק כריות אויר, אז אם אותו בחור שחיבר את החוט של כריות האוויר, סביר להניח שאתה מניע את האוטו, אתה בא להניע סביר להניח שהנורה נכבית, הוא חושב שכריות האוויר במצב תקין, בטח בעל האוטו שקנה את האוטו לא מבין בזה, לא מבין שמישהו פה רימה אותו אבל הוא למעשה, נוסע עם מכונית שאין בה שום הגנה פסיבית, הוא קנה אוטו, הוא חושב שיש לו ארבע כריות אויר, אין לו שום כרית אויר, המחשב לא עובד, אין לו כלום, אין לו שום הגנה פסיבית.

<רונן לוי: היום, רק כדי לשבר את האוזן, הבטיחות הפסיבית שנעשתה בכלי רכב על פי התקנות האירופאיות, לפני עשרים שנה, מצילה עשרות אלפי בני אדם, מצילה עשרות אלפי בני אדם.

<רונן לוי: פה, במדינת ישראל, מסכימים לזה, הולכים לעמדת חברות הבטוח וגם העמדה של המפקח על הבטוח תומכת בזה, לאורך כל הזמן אנחנו מתלוננים, כל הזמן מתלוננים על העניין של 'אובדן להלכה', יש תמיכה לזה, נותנים לדבר הזה לנוע פה, לכן אני אומר, אני לא מבין למה, אני רק מספר איך הולך התהליך, כדי שמי שלא מבין יבין.

<רונן לוי: בא שמאי למוסך – שתבינו איך הולך התהליך, מגיע שמאי למוסך ורואה את הנזק, והנזק הזה לצורך העניין הוא 40%, לא מדבר עכשיו על ה-70% שהופך ל-40% כי גם מאלה יש הרבה, אנחנו נתקלנו ואנחנו עזרנו להרבה אזרחים להוריד מכוניות שהן לא היו צריכות להיות 40% אלא היו צריכות להיות 70%, 80% ו-90%, אבל נגיד שזה 40%, השמאי שולח את השומה לאותו 'שמאי בית', לבַּקָר, כמו שהוא נזכר בשם המכובד שלו והבקר אומר לו: תשמע, תכריז לנו 'אובדן להלכה', יש סוחר רכב והוא רוצה אותו.

<רונן לוי: עכשיו, מי בכלל מניע את הסחר הזה, אלה הסוחרים, הוא שולח את זה לסוחר, הסוחר אומר לו: תשמע, זה רנו - - - ולא בא לי עליו, שהמוסך יתקן אותו.

<רונן לוי: יש לנו הקלטות כאלו ש'שמאי הבית' אומר לו: תשמע, אתה יודע איך לעשות נזק גלובאלי, זה אחד.

<רונן לוי: אם האוטו סחיר אז סבבה, הוא יכול למכור אותו אז הוא אומר לו: תעשה אותו 'אובדן להלכה', השמאי ישר עושה אותו 'אובדן להלכה' והאוטו הזה מתחיל עכשיו לנוע בציר של הנסתר, אותו בעל רכב, קיבל את הרכב, קיבל את הכסף, לא משנה אם זה 100%, 90%, מגיעים אתו לאיזו פשרה, זה שעשה את התאונה יצא מהמשחק, עכשיו נפתח פתאום איזה "מאחורי הקלעים" כזה, עולם של סחר ברכב הרוס, הרכב הזה הולך לסוחר, למגרש הסדר.

<רונן לוי: מגרש הסדר לפעמים – וכמו שאני ראיתי בסרטונים שהראו לי ביחידה, לפני שהמפקד הנוכחי הגיע, שאנחנו כמעט לא בקשר אתם, אבל לפני כן ראינו סרטונים שלפעמים המכוניות עולות בגרמים ישירות לסוחר השלישי.

<רונן לוי: מגרש ההסדר מוכר את זה ברווח קטן לסוחר שלישי, ברוב המקרים, מי שקורא את פסקי הדין רואה שאלה סוחרים שגם עובדים ללא דיווח לרשות המסים, זאת אומרת, הם סוחרים שמוכרים ב'שחור', ברוב המקרים הסוחרים האלה מעבירים את הרכב ישר לשטחים, זאת אומרת, הרכב הזה עובר לסוחר, לגרר, ישר מהמוסך כבר הולך ל'משחטה' בשטחים.

<רונן לוי: באותו לילה נגנב אותו דבר, אותו אוטו, אוטו תקין, שנגנב באותו הלילה, מאותו סוג, מגיע לאותה 'משחטה', הם 'שוחטים' את החלקים של האוטו הטוב כדי לתקן את האוטו ההרוס, מתקנים אותו בעלויות מצחיקות, האוטו הזה חוזר אחר כך למגרש, צבוע ונראה יפה מבחוץ ומוכרים את האוטו הזה, כמות שהוא לא שווה כלום, לא בטיחותי, בקצת מתחת למחיר מחירון.

<רונן לוי: יש פסקי דין, הרבה פסקי דין היום על הדברים האלה, של אנשים שהלכו לבתי משפט ואפשר לראות את הציר הזה.

<רונן לוי: בסופו של דבר אנחנו מדברים פה על אלפי מכוניות ועל אלפי אזרחים שמרמים אותם.

<רונן לוי: אנחנו ניסינו 'לתפור' את העניין של חוק גילוי נאות ואת העניין הזה שאפשר יהיה לעשות כמו car-pass, מי שמכיר את car-pass בארצות הברית, אתה יכול לקבל היסטוריה של הרכב שאומרת איזה תיקונים היו לאוטו, אילו תאונות היו לאוטו ולא הצלחנו לעשות את זה, הצלחנו - - - גילוי נאות, חברות הבטוח, עוד פעם, הצליחו לגרום לכך שהן יתנו רק את המחיר, הן לא יתנו את המהות של הנזק, אנחנו בעצם התחייבנו במוסכים, לתת את ההיסטוריה עד הסוף, לא פחדנו לתת היסטוריה עד הסוף, כי לנו היה גם אינטרס שמי שקונה אוטו בלי היסטוריה, מי שמתקן במוסך פיראטי, שהאוטו שלו לא יהיה סחיר, כי לנו יש גם מאבק בלי שום קשר לעניין הזה.

<רונן לוי: מעבר לזה אני רוצה להגיד על האינטרס של מוסכים, מעבר לכל הדברים הקשים שעכשיו העליתי פה והדברים האלה נכונים ומתועדים, מבקר המדינה ראה אותם, כשהוא בעצמו שמע את הדברים הוא לא האמין וכשהם בחנו וראו את הדברים, אז הם ראו את החומרה של הדברים.

<רונן לוי: הדבר הכי חמור – בעיניי הוא הכי חמור וכאזרח אני אומר את זה, מבקר המדינה הוציא את הדוח, זה עבר גם למשרד התחבורה וגם ליחידת "אתגר" והמשרד לביטחון פנים היה אמור לתקן את זה, ב 2014 היו שני דברי חקיקה שהיו אמורים לתקן את הדבר הזה, בשני דיוני החקיקה ישבו שם, אני לא יודע איך הגיעו, לא יודע איך הם הצליחו למסמס את החוקים, חברות הבטוח בחוץ, זאת אומרת, אני יודע, אני יודע להעריך כי אני יודע איפה זה עומד פה - - - אבל בתכל'ס לא קרה שום דבר בשטח.

<רונן לוי: אי אפשר לתאר לנו מציאות מדומיינת, אנחנו, במוסכים, מגיע אלינו אוטו, כמו שהוא מגיע אנחנו נותנים אחסון של האוטו לחמישה ששה ימים, אף אחד כמובן לא משלם לנו כי אנחנו המאחסנים הטבעיים של חברות בטוח, האוטו מגיע למחסן אצלנו, אנחנו מאחסנים להם אותו עד שהתהליך שלהם 'מתעבד', לאיזה סוחר ילך, לאן זה ילך, אז מגיע הגרר, לוקח אותו ולא נודע כי בא אל קרבו.

<רונן לוי: לנו, המוסכים החוקיים במדינת ישראל, כחלק מהעולם הפיראטי הזה, שזה עולם מסוכן, מפסידים בסביבות ה-500 מיליון שקל הכנסות לשנה.

<רונן לוי: אנחנו מנסים כבר שבע שנים לנסות לתקן את העניין הזה, אני התחלתי עם החקיקה הזו ב- 2005, אחת עשרה שנה כבר, גייסו אותי באיגוד המסכים ב-2005, לצורך הכתיבה של החקיקה הזו אני בעצם, אחת עשרה שנים מתעסק בדבר הזה, לא קרה כלום.

<רונן לוי: הירידה בגניבות קרתה באמת בגלל שיחידת "אתגר" בהתחלה עבדה מאוד יפה, אחר כך היו הסכמי אוסלו, הגדֵרות, התחילו לעשות פה גדרות, לא על הכול אפשר להגיד שיחידת "אתגר" עשתה את הפעולה, עשינו חקיקה נגד - - - שהיום כמובן לא נאכפת, הכול חזר לקדמותו אבל, מה שבעיניי הכי חמור זה לא האנשים הכלכליים שמנהלים את הדבר הזה, אלא מי שיש לו אינטרס כלכלי.

<רונן לוי: פה בכנסת החקיקה הייתה צריכה להיות מותאמת למציאות.

<רונן לוי: לא יכול להיות שרגולטורים באים לפה ומתארים לכנסת מציאות מדומיינת, על מנת שהדבר הזה לא יתוקן.

<רונן לוי: זה קורה, אני רואה את זה כל פעם כשאני מגיע לוועדות, יש פה כל מיני רגולטורים שמתארים מציאות מדומיינת, "תיקַנו", "עשינו" מספרים סיפורים, בשטח לא קורה שום דבר, הדבר נשאר אותו דבר.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: נציג המפקחת על הבטוח.

קארין אלהרר: הועלו כאן טענות, אתה יודע, זה כבר מעבר לעניינים כספיים, אלה כבר עניינים של חיים ומוות, בסוף אנשים יעלו על רכבים שהם לא תקינים ואני מאוד שמחה על המלחמה של מדינת ישראל בתאונות הדרכים - - -

<אוהד מעודי: לפי מה שהוא אומר, כרגע זה קורה.

קארין אלהרר: מה קורה?

קארין אלהרר: מה התשובה שלכם לעניין.

<אוהד מעודי: קודם כל אני מסכים שהנושא של הבטיחות הוא דבר שמאוד מהותי ומאוד חשוב אבל, חשוב לומר משהו מאוד ברור, בסופו של דבר, מה שמוגדר אובדן להלכה הוא בסופו של דבר הטבה גם למבוטח.

<אוהד מעודי: העניין של אובדן להלכה, אני אסביר מה זה, או.

<אוהד מעודי: קיי.?

קארין אלהרר: כרגע אמרת שזה לטובתו של המבוטח?

<אוהד מעודי: נכון, אני אסביר.

<אוהד מעודי: קודם כל המבחן של 'אובדן להלכה' הוא מבחן שהוא בהכרח כלכלי ולא בהכרח בטיחותי, מכיוון שגם אם אלה רכבים שהשווי - - -

<קריאה: לא.

<אוהד מעודי: אני אסביר מדוע.

<אוהד מעודי: השווי של רכבים הוא לא גבוה, לפעמים יכול להיות מצב ששריטה בדלת כבר מביאה את הרכב לשיעור יחסית גבוה, מעל 50%, או.

<אוהד מעודי: קיי?

קארין אלהרר: אדוני, אני חייבת לעצור אותך, תשמע, זה נשמע לי לא סביר שבסוף אתם עושים איזה שיקול כלכלי.

קארין אלהרר: יש דברים שאפשר לעשות בהם שיקול כלכלי אבל זה לא מסוג הדברים האלה.

קארין אלהרר: אומר לך נציג כאן, שהוא מבין ברכב, נניח אני לא מבינה, הוא מבין ברכב והוא אומר לי: תשמעי, זה עלול לגרום לסכנת חיים - - -

<אוהד מעודי: אין שום בעיה - - -

קארין אלהרר: איך המפקחת על הבטוח נותנת לזה יד?

קארין אלהרר: קודם כל המפקחת על הבטוח אין לה את הסמכות, לפי חוק הרישום, אנחנו, מה שאנחנו עושים מהצד שלנו, הוא ביקורות ופיקוח על חברות ביטוח - - -

קארין אלהרר: על מה אתם מפקחים?

קארין אלהרר: תסביר לי.

קארין אלהרר: אני פוגשת אתכם בדיונים כמעט כל שבוע, כל שבוע אני רואה את המפקחת על הבטוח בדיון כזה או אחר, ואתה יודע מה אני מגלה?

קארין אלהרר: זה לא אישי, אני מגלה שהמפקח על הבטוח הוא איזה גוף כזה, שפועל לטובת חברות הבטוח.

קארין אלהרר: לא לטובת האזרחים.

<אוהד מעודי: אני ממש לא מסכים עם הטענה הזאת.

קארין אלהרר: אז בוא, בוא תצטרף אליי לדיונים.

<אוהד מעודי: להגיד שהמפקחת על הבטוח דורית סלינגר לא עושה שום דבר - - -

קארין אלהרר: זה לא אישי, זה לא אישי.

<אוהד מעודי: אבל בסופו של דבר, דווקא בתקופה של דורית סלינגר נעשו הרבה ביקורות, הוגשו הרבה עיצומים כספיים לחברות הבטוח - - -

קארין אלהרר: אבל תשמע איזה תשובה אתה נותן לי.

<אוהד מעודי: נשמח גם להעביר לך אינפורמציה ונתונים.

<אוהד מעודי: חשוב להבין בסופו של דבר, איגוד המוסכים, עם כל הכבוד שאני נותן להם, הם מדברים מאינטרס עסקי, כמו שלחברות הבטוח - - -

קארין אלהרר: אני אין לי בעיה, אם זה win-win אין לי שום בעיה, שירוויחו, אני לא רוצה להימצא במצב של סכנת חיים.

<אוהד מעודי: מצויין.

<אוהד מעודי: זה win-win בסופו של דבר.

<אוהד מעודי: תחשבי שיש לך רכב שהיה לו נזק של 35% או 40% נזק, בסדר?

<אוהד מעודי: רצת לחברת הבטוח ואמרת: אני לא רוצה רכב של 40% או 50% נזק, יש לך אופציה, או שהחברה אומרת לך: בסדר, יש לך רכב בשווי כזה, עם נזק כזה, קחי את הרכב, תתקני ב-40%, 50% נזק.

<אוהד מעודי: יש הרבה מבוטחים שהם לא רוצים להישאר עם אותו רכב, הם אומרים: אני מעדיף, כמו 'טוטל לוס', תן לי שווי מחירון ותיקח את הרכב אליך לבעלותך.

<אוהד מעודי: במצב הזה נכון שחברת הבטוח מקבלת איזושהי הטבה אבל, גם המבוטח מקבל הטבה.

<אוהד מעודי: לצד זה יש לחברה בקרות ומחויבויות לפי החוק שהיא צריכה לעמוד בהן.

<אוהד מעודי: תחשבי על המצב שהמבוטח לא יקבל את שווי המחירון, מה יקרה?

<אוהד מעודי: המבוטח ייקח את הרכב אליו, הוא יגיד: אני לא רוצה לצאת פראייר, יש לי רכב שהוא שווה 40% או 50% נזק, מה הוא ייעשה – וזה קרה, משרד התחבורה הוציא נוהל 22, חברות הבטוח הפסיקו לשלם בגין 'אובדן להלכה', הן אמרו למבוטחים: קחו את הרכבים, אין 'אובדן להלכה', אתה לא מקבל שווי 'טוטאל לוס', קח את הרכב, פיצוי גלובלי, תתקן את הרכב איפה שאתה רוצה.

<אוהד מעודי: מה המבוטח יעשה?

<אוהד מעודי: הוא יגיד: אני לא רוצה לצאת פראייר, אני אקח את הרכב, שניה - - -

קארין אלהרר: בקיצור, חברות הבטוח מנהלות את העניינים במדינה.

<אוהד מעודי: אני אקח את הרכב עם אגרה ל'מוסך מדרכה', או שאני אקח את הרכב ישירות לסוחר ואין שם שום בקרה, אין 309, אין יחידת "אתגר" על - - -

קארין אלהרר: מה זה 309?

<אוהד מעודי: אני לא מבין איך אפשר להגיד שלצד זה, אם לא היה 'אובדן להלכה', איזו בקרה תהיה שם?

<אוהד מעודי: בסופו של דבר, נכון להיום, הפתרון הוא - - -

קארין אלהרר: תסביר במלים בעברית.

<אוהד מעודי: הפתרון הוא יותר ביקורת ויותר אכיפה, אין מה לעשות.

<יובל חיו: אני, אני מאוד שמח לשמוע על הפתרון אבל אנחנו צריכים רגע להתבונן במציאות.

<יובל חיו: יש לנו מודל שנקרא 'אובדן להלכה', נכון להיום אין פיקוח ובקרה על הפעולות שנעשות לתיקון אותם רכבים, אני מדבר לא על פיקוח מסמכים.

<יובל חיו: אם חברת הבטוח נדרשת לבדוק שיש אישור אל"ף, בי"ת וגימ"ל - - -

<אוהד מעודי: יש שמאי מלווה - - -

<יובל חיו: רגע, רק שניה.

<יובל חיו: תמתין ותאזין, אחר כך אני אשמע את מה שאתה אומר.

<יובל חיו: אם הבקרה היא בקרת מסמכים בלבד ואף אחד לא הולך לעשות בקרה מהותית ולא נוטל אחריות על התיקון המהותי שנעשה בתוך הרכב, ולא חותם על התיקון המהותי שנעשה ברכב – יש לנו פער.

<יובל חיו: תוסיף לפער הזה, שאני אומר אותו מבחינה פרוצדורלית, את העובדה שיש אינדיקציות לזיופים, יש אינדיקציות משמעותיות לכך ששמאי, איש המקצוע אומר: תיקון ב-20,000 שקל והתיקון נסגר ב-2,500 שקלים, לא נתתי את המקרה הקיצון, נתתי את המקרה הריאלי.

<יובל חיו: תוסיף לכך את המציאות הזו אז אנחנו לפני נורת אזהרה עוד יותר משמעותית ועל הנדבך הזה אני מוסיף את התשובה שקיבלנו ממשרד התחבורה, שאני מזכיר, שר התחבורה הוא השר בממשלת ישראל שגם אחראי לתחום של תאונות הדכים והוא כותב לנו כדלהלן: "המושג 'אובדן להלכה' הינו אינטרס כלכלי של חברות הבטוח, כאשר סביב מושג זה מתבצע כל הסחר במכוניות שניזוקו ועולות חזרה לכביש וגורמות לתופעות השליליות בשוק הרכב.

<יובל חיו: " אני לא אלאה בכול פרטיו, בסוף דבריו הוא כותב "לדעת המשרד הפתרון האידיאלי הינו לאסור על חברות הבטוח למכור רכב במצבו הניזוק, אלא לפצות את בעל הרכב בהתאם לנזק, למעט אובדן גמור".

<יובל חיו: אני אסיים ואומר כך, כביקורת המדינה, אנחנו לא יכולים להתערב במדיניות של הרשות המבצעת, אנחנו לא נקבע בסופו של דבר האם המודל של 'אובדן להלכה' יתקיים או לא יתקיים, הנטל הזה הוא על הרשות המבצעת אבל, אם יש 'אובדן להלכה' אז צריכים לתת מענה לפער שמסומן פה בעניין הזה.

<יובל חיו: אם מחליטים שלא ניתן לתת מענה לפערים שקיימים בנושא הזה, אז כן, גם הבית הזה, הרשות המחוקקת וגם הרשות המבצעת, יצטרכו לחשוב על הפתרון שיימצא.

<יובל חיו: אני מפנה את הדברים, אולי אתם, משרד האוצר, מסתכלים על העניין של האינטרס והמבוטח, אבל אנחנו נמצאים בתווך בין העניין הכלכלי לבין תאונות הדרכים וחיי אדם.

<יובל חיו: בנוסף, יש כאן גם את הסיפור של גניבות כלי רכב, כי יש הסכמה שזה מחולל משמעותי של תאונות דרכים.

<אוהד מעודי: אין בעיה, אדוני.

<יובל חיו: אני אומר את הדברים רק כדי שנציב את המציאות, כדי שהיא תהיה ברורה ונראה מול מה צריך להתמודד.

<אוהד מעודי: בסדר גמור, אני שם בצד את השיקול הכלכלי ואת השיקול של המבוטח.

<אוהד מעודי: אני כרגע, לא אכפת לי מהמבוטח, אני עכשיו חושב רק על הבטיחות ועל הנושא של כלי הרכב, למרות שזו לא הפריזמה שלי.

<אוהד מעודי: דווקא המקרה שבו אני נותן כחברת בטוח למבוטח פיצוי רק על הנזק, אני מגלגל את הסכנה לידי כלל הציבור, כי אין שום בקרה כמו שיש היום ועם כל זה אני מסכים שיש מקרים שלא הכול שם מושלם ואנחנו מהצד שלנו, למרות שאנחנו לא מפקחים על המנהל המקצועי של המוסך ולא על שמאים, אנחנו עושים ביקורות שוטפות על ההתנהלות בין חברות בטוח לבין מוסכים, 14 מיליון שקל היו עיצומים כספיים על שתי חברות, כולל העברה של נושאי משרה, אני שם את זה כרגע בצד.

<אוהד מעודי: ברגע שהמבוטח יגיד: טוב, אני צריך עכשיו לתקן רכב עם 40%, 50% נזק, אני לא רוצה לצאת 'פראייר', אחרי זה אני אצטרך למכור את הרכב, מי ייקח ממני?

<אוהד מעודי: אני אעביר את זה ישירות לסוחר, או שאני אלך לאיזשהו מוסך שהוא יעשה לי תיקון שהוא מאוד מאוד נמוך, זאת אומרת, במקרה כזה אתה מגלגל את הבעיה ומחריף אותה עוד יותר, וזה רק על הנושא של בטיחות כלי הרכב, זה יגולגל לידי כלל הציבור, וזה נכון, יהיו הרבה יותר תיקונים, איגוד המוסכים יהיו שמחים, כי יהיו הרבה יותר תיקונים שיעברו לכלל המוסכים ולא רק במעגל הזה של מוסכי ההסדר או מוסכים מסויימים - - -

<קריאה: מי שמתקן אותה - - -

<אוהד מעודי: זה אינטרס אחר, אבל חשוב להבין שזה עובר לציבור, איזו בקרה תהיה על הציבור?

<אוהד מעודי: מי כמוכם יודע - - -

<קריאה: איזו בקרה - - -

<קריאה: הוא אומר - - -

<אוהד מעודי: אני מסתכל רק על ההיבט הזה.

<אוהד מעודי: אני מדבר על ההיבט הזה, לא על - - -

קארין אלהרר: רק שניה, אבל - - -

<רונן לוי: עדיף שיתקנו את המכוניות בשטחים, לא במדינת ישראל - - -

<אוהד מעודי: אבל הציבור גם ילך לתקן בשטחים, מר רונן לוי.

קארין אלהרר: המשטרה צריכה לאכוף את זה.

<רונן לוי: אם תיקון מבוצע אז - - -

<קריאה: ואם זה יתוקן בארץ - - -

<אוהד מעודי: הפתרון, הפתרון - - -

קארין אלהרר: אני רק רוצה - - -

<רונן לוי: אתה - - - לשטחים ואתה עוד בא אלינו בטענות?

קארין אלהרר: תראו, אני רק רוצה, אדוני - - -

<רונן לוי: מה, אנחנו לא חוקיים?

<רונן לוי: משלם מסים, אני לא מבין - - -

קארין אלהרר: סליחה, סליחה, סליחה.

<אוהד מעודי: איזו בקרה תהיה ברגע שזה יגולגל לידי הציבור?

<רונן לוי: זה לא בשטחים, יש פה משרד התחבורה, לא בשטחים, סליחה.

<אוהד מעודי: הם לא יצאו פראיירים, הם ייקחו את הרכב - - -

<רונן לוי: מה זה 'לתקצב', איזה מן טיעון זה?

<אוהד מעודי: למקום הכי זול.

<רונן לוי: אם אתה כבר דואג שהמכונית תתוקן - - -

קארין אלהרר: אני רוצה - - -

<אוהד מעודי: רק הצד הבטיחותי, לא הכלכלי - - -

קארין אלהרר: אני רוצה, סליחה, סליחה, סליחה, אני רק רוצה להבין, תראו, העניין הזה של תיקון כלי רכב בשטחים לא נאכף, למה?

קארין אלהרר: אני מסתכלת על הנתונים, לפי הנתונים בדוח מבקר המדינה, יותר מ-90% מתיקי החקירה בגין גניבות רכב, נסגרו בלי שפוענחו ורק באחד מכל שבעה עשר תיקים הוגש כתב אישום בסוף.

קארין אלהרר: תראו, אם זו 'מכת מדינה' – ואני מניחה שזו הכוונה, הרי אם לא תהיה אכיפה אז זו תמשיך להיות מכת מדינה, מה אתם עושים בעניין הזה?

<אלי מקמל: גבירתי, בעצם, באמירה שלך מגולמות כמה שאלות ואני אנסה לענות אחת אחת כפי שאני הבנתי.

<אלי מקמל: ראשית, המציאות שתוארה, שבאחד מכל שבעה עשר תיקים מעמידים אדם לדין, צריך להבין, שמרגע גניבה של רכב במדינת ישראל, עיקר כלי הרכב נגנבים ממה שנקרא 'סובב קו ירוק', זמן התגובה, אפשרות הפעולה של תפיסת הגנב 'על חם' היא בדיוק המרחק שבין כפר סבא לקלקיליה.

<אלי מקמל: אחרי שהרכב עבר לשטחים, הוא לא עובר לשטחי C, הוא עובר לשטחי A ששם יכולת הפעולה של המשטרה ושל צה"ל היא מוגבלת ותלויה גם בשיקולים ביטחוניים - - -

<קריאה: תיקונים בשטחים - - -

קארין אלהרר: אני מדברת על תיקונים בשטחים, לא על הגניבות.

<אלי מקמל: אני עונה לחלק של הגניבות כיוון שגבירתי הזכירה את החלק של התיקים - - - .

<אלי מקמל: פרק הזמן שחולף מרגע הגניבה ועד שהרכב כבר נמצא בשטח A, עם היכולת לתפוס את הגנב בזמן התנועה הוא מאוד מוגבל, זו שאיפה יומרנית שתהיה יכולת לתפוס כל רכב גנוב שעושה את דרכו לשטחים ולכן, כשמוצג הנתון שאחד מכל שבעה עשר תיקים, זה אחד ההסברים, יחד עם זה, שוב, צריך לזכור שהתופעה נמצאת בירידה, מה שאומר שההרתעה והאכיפה הן כנראה אפקטיביות יותר מאשר בעבר ואני לא אתייחס לדבריו של רונן חברי, כיוון שהוא היה לפני חודשיים אצלנו ביחידה כדי ללמוד מניסיונו, כדי שאנחנו נשתפר.

<אלי מקמל: באשר לנושא של איסור התיקון.

<אלי מקמל: ראשית, הבעיה שלנו היא לא רק עם כלי רכב ישראלים שמתוקנים בשטחים, כי הבעיה שלנו היא עם שיקום כלי רכב ועם שיקום בחלפים גנובים, על אף שנוח מאוד לדבר על התיקון בשטחים, עיקר החלפים עושים את דרכם חזרה למדינת ישראל, החלפים הפגומים עושים את דרכם חזרה למדינת ישראל ומתוקנים במוסכים – לעתים מורשים, אבל לרוב במוסכים פירטיים.

<אלי מקמל: יש אלפי מוסכים כאלה במדינת ישראל, לא צריך ללכת לשטחים.

קארין אלהרר: לא הבנתי את התשובה.

<אלי מקמל: אני אסביר.

קארין אלהרר: תראה, אם יש אזרח ישראלי שאומר: אני אלך למקום זול, מקום זול זה אי-שם מאחורי הקו - - -

<אלי מקמל: אני אשיב, אני אחזור על מה שאמרתי.

<אלי מקמל: אני אענה על הנושא התיקונים ואני רוצה להעמיד פה דברים על דיוקם מכיוון שהשימוש בחלפים הגנובים אינו נעשה רק ביהודה ושומרון, בשטחים, אלא נעשה גם במוסכים פירטיים שהם - - -

קארין אלהרר: מה אתם עושים בעניין הזה?

<אלי מקמל: הם לצנינים בעיניו של איגוד המוסכים ובצדק, מכיוון שגם שם אין רגולציה כמו שצריך ומצַאי החלפים ששם יש להניח שהוא גם לא חוקי ולכן, הישראלי לאו דווקא מתפתה לתקן רכב בשטחים, הוא יכול לעשות את זה - - -

קארין אלהרר: אני רוצה לחדד.

קארין אלהרר: אם אתם יודעים שיש מוסכים שמחזיקים חלקים שהם גנובים, לא חוקיים, אתם המשטרה, הייתי מצפה שאתם תאכפו את החוק.

<אלי מקמל: אנחנו עושים את זה, אנחנו עושים את זה.

<אלי מקמל: מאות בקרות ויש לי גם נתונים כדי להציג את זה, הם גם הוצגו למבקר ואנחנו כבר פועלים ביתר שאת בסיפור, מאות בקרות, אני לא רוצה להגיד מאות רבות אבל, כארבע מאות בקרות במוסכים מדי שנה.

<אלי מקמל: ארבע מאות בקרות - - -

קארין אלהרר: האם יש מוסכים שנסגרו עקב הבקרות שלכם?

<אלי מקמל: יש מוסכים שהוגשו נגדם כתבי אישום, נעשתה אכיפה מינהלית ו - - -

קארין אלהרר: כמה כתבי אישום הוגשו בעניין?

<אלי מקמל: אני לא בטוח שיש לי את הנתונים אבל - - -

קארין אלהרר: אז אני מבקשת להעביר לוועדה, כמה מוסכים אתם מכירים שהם פירטיים?

קארין אלהרר: כמה כתבי אישום הוגשו בשנתיים האחרונות?

<אלי מקמל: אני מנסה עוד יותר להסביר, אני חושב שחוק הרישום מקנה לגופי האכיפה יכולת – אפילו עודפת הייתי אומר וטובה יותר, מכיוון שחוק הרישום מאפשר לנו – באותה בקרה שאנחנו עושים למוסכים ולמגרשים חלפים, מאפשר לנו כניסה לחצרות ללא צו ולעתים, הרף הפלילי של הוכחה שדלת היא גנובה לא מחייב אותנו, די שאנחנו מוצאים במוסך דלת או חלפים שאינם רשומים כחוק, שאנחנו מוצאים שהייתה לבעל המגרש סיבה להסתיר מאיפה החלק הזה הושג, באותו רגע הוא צפוי לסנקציה, הוא צפוי לסנקציה שבתחילתה זו אזהרה ולאחר מכן זו תפיסה של החלקים האלה, לעתים גם חילוץ ובקשה להשמדה שלהם, לעתים גם הגשה של כתבי אישום על עבירות בגין חוק הרישום.

<אלי מקמל: זה מוגש, אנחנו נמציא לוועדה את הנתונים, מכיוון שהתהליך הזה הולך ומשתפר.

<אלי מקמל: שוב לעניין השטחים, יכולת הפעולה של משטרת ישראל בשטחי A במוסכים היא בעייתית.

<אלי מקמל: יכולת הפעולה שלנו טובה יותר כאשר המוסכים הם בשטחי C ויש מקומות כאלו בהם אנחנו פועלים, יחד עם - - -

קארין אלהרר: סליחה שאני קוטעת אותך, אני לא ביקשתי שתרדפו אחר המוסכים, אני ביקשתי שתרדפו אחרי האנשים הישראלים, שיודעים שזו עבירה ובכל זאת, מכתתים רגליהם עד לשם כדי לבצע שם תיקונים.

<אלי מקמל: אני מסכים ואני עונה.

<אלי מקמל: האכיפה שלנו היא לא נגד בעלי המוסכים הפלסטינאים, כי הם לא עושים בעצם שום עבירה.

<אלי מקמל: הם לא עושים שום עבירה למעט אם הם משתמשים בחלפים גנובים.

<אלי מקמל: האכיפה שלנו נגד ישראלים מבוצעת כל אימת שהמוסכים האלה הם במקום שבו משטרת ישראל יכולה לפעול מבלי להיות תלויה בצורה מוחלטת במצב הביטחוני.

<אלי מקמל: יכולת הפעולה שלנו בשטחי A היא קצת יותר מסובכת, מכיוון שיכולת הפעולה בשטחי A היא בעייתית.

<אלי מקמל: כדי להיכנס, בדרך כלל, אם שאנחנו ניכנס ליישוב פלסטינאי, טול כרם או לשוויקה, בלילה, אנחנו נמצא מוסכים סגורים.

<אלי מקמל: כדי לאתר את כלי הרכב הישראלים, הרי הם לא חונים בצדי הדרך אלא הם חונים במחסנים סגורים, כדי לבצע את הפעילות הזאת, יש פה פרדוכס, מצד אחד אנחנו צריכים מוסכים פתוחים שהבעלים, מפעילי המוסכים, ישמשו עדים ומתלוננים על הישראלים שהפקידו אצלם, אבל הם אינם בנמצא כי הם נמצאים בבתיהם.

<אלי מקמל: קושי נוסף הוא להגיע אליהם לבתים, להוציא אותם מהבתים – אני לא בטוח שאת זה כדאי לעשות עם שומרי חוק, כי הסכמנו שהם לא ביצעו עבירה, לקחת אותם למוסך, "אנא, פיתחו את המוסך, תראו לנו את כלי הרכב שנמצאים בפנים", לגרור את כלי הרכב שנמצאים בפנים ואז לפתוח תיקי חקירה נגד הישראלים – אני חושב שזו לא פעולה שתהיה אפקטיבית.

<אלי מקמל: הפעולה שאנחנו מבצעים ביחידת "אתגר" היום, בסיוע של מחוז ש"י, היא דווקא כל הפלטפורמה שמאפשרת את ההעברה של כלי הרכב הישראלים פנימה.

<אלי מקמל: מסתבר שבתחום הזה יש מוסכים בישראל ויש חברות גרר, שמבצעות את ההעברה של כלי הרכב האלה.

<אלי מקמל: אנחנו הרי לא מדברים רק על תיקוני פח, אנחנו מדברים על תיקונים קצת יותר מורכבים, שאינם מאפשרים את התנועה של כלי הרכב בנסיעה גלגלית אל המוסך, אז אופן האכיפה שלנו בנושא איסור התיקון מתמקד באלה שמאפשרים את המעבר של כלי הרכב האלה לתיקון בשטחים קרי, מול גררים וחברות גרר ומוסכים ישראלים שמעדיפים שכלי הרכב יתוקנו בשטחים ולאחר מכן יימסרו חזרה ללקוח כאילו הם תיקנו את זה.

<אלי מקמל: זו שיטת הפעולה שלנו כרגע בתחום הזה ואנחנו כמובן מבצעים פעילות.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אני רק מציינת שבביקורת עלה שבשנים 2009-2012, 34 תיקים נפתחו כנגד מוסכים ובפועל כתבי אישום מועטים, בודדים ממש, אז יש פער גם בין חקירות לבין כתבי האישום.

קארין אלהרר: האם זה מחוסר ראיות?

<אלי מקמל: אני חושב - - - להשתפר בתחום של האכיפה, מול המוסכים הפירטיים.

קארין אלהרר: תראו, בסוף, גם העניין של חברות הבטוח וגם העניין של האכיפה, הם קשורים זה בזה.

קארין אלהרר: בסוף אנחנו לא יכולים לדבר על חברות בטוח שיבואו ויגידו: יש פתרונות אחרים, כי אם יש פתרונות אחרים שהם או במוסכים פירטיים או מעבר לקו, אז אתה יודע, אתה נותן בזה מילוט לחברות בטוח, הן יגידו: אם האנשים לא רוצים לצאת פראיירים, אז אנחנו מחויבות לתת להם.

קארין אלהרר: בסוף זה טמון אצלכם ואני אגיד עוד דבר, אנחנו בכנסת כאן מקיימים די הרבה דיונים בנושא של בטיחות בדרכים, ועדת כלכלה בוודאי מקיימת דיונים, גם אנחנו בוועדה מקיימים דיונים ואני מרגישה שאנחנו טיפה מדברים בשני קולות, שמצד אחד אנחנו אומרים: בואו נעשה הכול כולל הכול על מנת להפחית את כמות תאונות הדרכים ומצד שני, כשאנחנו נחשפים לדוחות מהסוג הזה אז אנחנו אומרים רגע: אנחנו בוודאות לא עושים הכול כולל הכול, כי אם אנחנו מאפשרים, בסופו של דבר, לכלי רכב שהם לא כשרים והם לא בטיחותיים לעלות על הכביש, אז שיהיה לנו ברור ואני מקווה שזה ברור לכולם – אנחנו לא עושים הכול.

קארין אלהרר: זה נשמע לי בעייתי, זה המילה הכי עדינה שמצאתי.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, אדוני, שם ותפקיד.

<מאיר שביט: אני מנכל איגוד חברות הבטוח, מאיר שביט, אני אשמח אם גבירתי תיתן לי להשיב על חלק מהדברים הלא מדויקים - - -

קארין אלהרר: בבקשה.

<מאיר שביט: שנאמרו פה ואני אודה אם יתנו לי את אותו הזמן שנתנו לאיגוד המוסכים.

<מאיר שביט: אז ברשותך, אני רוצה לדבר נושא נושא, שעלה פה, לפי הסדר.

<מאיר שביט: אל"ף בנושא מימון אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.

<מאיר שביט: מי שמממן את "אתגר" זה איגוד חברות הבטוח, איגוד חברות הבטוח לא מאגד את כל חברות הבטוח, איגוד חברות הבטוח לא אחראי על חברות ההשכרה, לא על הרכב הממשלתי, כל הרכבים האלה לא מבוטחים אצלנו, על פי – נדמה לי, נתון שמופיע בדוח עצמו, אנחנו אחראים רק על 45% מכלל הרכבים - - -

קארין אלהרר: אז זה עושה את זה בסדר?

<מאיר שביט: להיפך, היום יש התמרמרות מאוד גדולה בחברות הבטוח על זה שאנחנו מממנים, אנחנו מוכנים להיפטר מהמטלה הזאת בכל רגע.

<מאיר שביט: בוודאי שאנחנו מרגישים שלא מגיע לנו שיכעסו עלינו על זה שאנחנו מתנדבים לממן גוף ממשלתי, שאמור לתת טובה לציבור, גם בדוח כתוב וכולנו יודעים שהנושא של גניבות רכב, הסכנה שלו היא לא רק 'רכושית' כי הסכנה שלו היא ביטחונית ומצדנו, אנחנו מוכנים להפסיק מחר את מימון היחידה, השנה כבר חברות הבטוח הביעו חוסר שביעות רצון מזה והקטנו את הסכום שאנחנו מממנים, מבחינתי שהמדינה תממן את זה אבל, בכל מקרה - - -

קארין אלהרר: על איזה סכום מדובר?

<מאיר שביט: בכל השנים האחרונות דובר בערך על 7 מיליון שקל, השנה אנחנו מעבירים להם רק 5 וזה עוד בדיון.

קארין אלהרר: מהם הסכומים של "אתגר"?

<מרינה גרינשפון: עלות היחידה נאמדת בכ-30 מיליון שקלים.

קארין אלהרר: 30 מיליון שקלים?

<מרינה גרינשפון: אני רוצה להוסיף גם - - -

<מאיר שביט: זה היה הרבה יותר.

<מרינה גרינשפון: עמדה - - - לחברות הבטוח - - -

קארין אלהרר: בואי שבי ליד השולחן כי לא שומעים אותך לפרוטוקול.

קארין אלהרר: שם ותפקיד גבירתי.

<מרינה גרינשפון: מרינה גרינשפון מאגף תקציבים.

<מרינה גרינשפון: רציתי להוסיף שבהקמת היחידה היקף ההשתתפות עמד על 40% בערך מעלות היחידה, שזו גם הייתה השתתפות לא רק של איגוד חברות הבטוח אלא גם של חברות ההשכרה והליסינג, שאחרי שנה שנתיים הפסיקו את ההשתתפות שלהם.

<מרינה גרינשפון: אנחנו דיברנו אז על כ-9 מיליון, רק לעלות השוטפת והיום, באמת, מה שהאיגוד בכוונתו להעביר זה 5 מיליון בלבד שזה כ-16% מעלות היחידה.

קארין אלהרר: אז אתם באמת - - - את ה-5 מיליון האלה?

קארין אלהרר: האם אי אפשר להסתדר עם תקציב המדינה בעניין הזה?

<מרינה גרינשפון: אנחנו מאוד היינו שמחים.

<מרינה גרינשפון: כל הנושא של תקציב שמגיע למשטרה לא מקופת המדינה, מאוצר המדינה, הוא מאוד בעייתי לנו.

קארין אלהרר: הוא מאוד בעייתי בסוף, אני רואה, לאזרחי מדינת ישראל.

איל בן ראובן: קשר שנראה בעייתי.

<יובל חיו: באמת, אני, אנחנו, בעדינות, במלים הזהירות שלנו, המלצנו לנתק את הקשר הזה.

איל בן ראובן: וודאי.

<יובל חיו: יחידת "אתגר" היא יחידה מבצעית, אפשר לומר 'חוד החנית' של משטרת ישראל, באמת, היא יושבת גם במקום בתוך המשטרה, כשזו פעילות מבצעית, פעילות אג"מית, פעילות עם יחידות אחרות, לא נראה לנו – בטח לא טריוויאלי אבל אולי יש כאלה שגם יגידו שזה לא ראוי, שיחידה כזו תהיה ממומנת על ידי גופים עסקיים ואין לנו מילה כנגד הגופים העסקיים.

<יובל חיו: אתם, גופים, עושים את מלאכתכם, לא נראה לנו ראוי הדבר הזה ובמילותינו אנחנו אמרנו, שראוי שהמודל הזה ייבחן פעם נוספת.

<יובל חיו: אני יכול לומר, יכולות להיות סיטואציות, יושב פה מפקד יחידת "אתגר" ובהן הוא יידרש לקיים חקירות שבהן חלק מהנחקרים יהיו גם חברות בטוח.

<יובל חיו: זה מודל שהוא לא נכון.

<יובל חיו: יש סיטואציות שבהן יושבים על תיקוני חקיקה, פה, בבית הזה ונשמעת אמירת המשטרה ונשמעת אמירת חברות הבטוח, על אותו תיקון חקיקה, הקשר הזה הוא לא נכון, הוא לא מתקיים במרבית המגזר הציבורי, הוא קיים בתחומים של רווחה, אנחנו פה ב'מטריה' שונה וצריך להיזהר בה יותר.

<יובל חיו: אנחנו באמת ממליצים להמשיך את המגמה הזאת עד לכדי הניתוק.

<מרינה גרינשפון: מסכימה לחלוטין, רק עוד דבר אחד, המטרה פה לא הייתה להגיד שאנחנו לא צריכים את התקציב, כי אנחנו בהחלט צריכים את התקציב והמשטרה סופגת את - - -

קארין אלהרר: תקציב מדינה, יש חוקים.

איל בן ראובן: צריך תקציב יוצר מחויבות, שלאחר מכן, אם צריך לעשות דברים כנגד, לא ייווצר חיכוך לא סביר.

איל בן ראובן: זה אבסורד.

קארין אלהרר: גם הפער הוא פער קטן יחסית, יש עלות מול תועלת.

קארין אלהרר: התועלת שבקבלת כספים מחברות הבטוח היא קטנה במובן הזה שהנזק גבוה יותר.

קארין אלהרר: אתם יודעים מה, אפילו למראית עין זה נראה נורא, אני חייבת להגיד, פשוט נראה נורא.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, אדוני.

<מאיר שביט: רק להשלים את זה.

<מאיר שביט: אני רק רוצה להגיד פה, מיום שאני נכנסתי לתפקיד, בתחילת 2015, חוץ מפגישת היכרות אחת במשרדי היחידה לא היה לי שום קשר - - -

קארין אלהרר: אדוני, אמרתי שאפילו למראית עין זה נראה 'לא משהו'.

<מאיר שביט: אני אפילו מסכים עם גבירתי, אני קיבלתי את זה כמצב קיים.

<מאיר שביט: אני מאוד אודה לוועדה אם היא תצליח לשכנע את הממשלה לממן את המשטרה לבד.

<מאיר שביט: יעידו עלינו חברינו מהמשטרה שכל פעם שהם באים אלינו לקבל איזשהו סיוע, או להודיע לנו משהו, אנחנו בשמחה, כולל באכיפה של חוקים שחלים על חברות הבטוח ואני חושב שאתם יכולים להעיד על זה.

<מאיר שביט: אנחנו פנינו, חברות הבטוח, אין לנו שום בעיה שיאכפו עלינו את כל החוקים, אין לנו שום בעיה שיעשו את זה, נשמח מאוד לא לממן, לפי מיטב הבנתי, ביום שאני אפסיק לממן את "אתגר" אני אצרף עוד שלש חברות לאיגוד, כך שאין לי בעיה עם זה.

<מאיר שביט: נקודה שניה מאוד חשובה, גבירתי, נושא ה'טוטל לוס להלכה', אבי אבות הטומאה.

<מאיר שביט: בנושא הזה, יש הוראה תמימה של משרד התחבורה שאנחנו אתם במשא ומתן בעניין הזה, שמחייבת את השמאים לתת את מחירי החלפים במחיר ברוטו, כפי שקבע היבואן של החלפים, בין אם אלה חלפים מקוריים ובין אם אלה חלפים מתואמים.

<מאיר שביט: כשמחיר הברוטו הזה נקבע על ידי מי שיש לו עניין שיקנו ממנו את החלפים, זה יוצר את אותה תופעה שאתה גילית בדוחות שלך, שאתה מקבל דוח שמאי על 40,000 שקל ואפשר לתקן את זה ב-5,000.

<מאיר שביט: כל ילד יודע, תלכו למוסך, תעשו את הבדיקה הזאת, תגידו: אני צריך להחליף טמבון, יגידו לכם: זה עולה 4,000, 5,000 שקל, תגידו: לא, לא, לא, אני משלם את זה לבד וזו לא חברת בטוח, מיד המחיר ירד ל-1,000 1,200, אולי 800, תלוי באוטו.

<מאיר שביט: כתוצאה מכך, קודם כל, כמות ה'אובדן להלכה' גדלה, כי כשמחיר החלפים הוא מאוד גבוה בתוך הנזק וכל נזק ממש קטן, נזקי פח, עלולים להביא את האוטו למצב של 'טוטאל לוס', זה לא רצוי לחברות הבטוח, זה לא רצוי למשק, זה לא רצוי לאף אחד וזה נובע רק ממקום אחד - - -

קארין אלהרר: מה אדוני מציע?

<מאיר שביט: אנחנו ביקשנו ממשרד התחבורה שיאפשרו לשמאים לבדוק את המחיר נטו, מי נהנה מהמחיר נטו?

<מאיר שביט: ידידינו במוסכים, שמקבלים שמאות על מחיר מוסכים ואחרי זה מוכנים לתת הנחה, שמגיעה עד 80% לבן אדם בתיקון עצמו בסופו של דבר.

<מאיר שביט: אם יאפשרו לשמאים לתת את מחיר החלפים 'על אמת', לאחר שאותו שמאי, והיום השמאים, אין יותר שמאים של חברות בטוח, כל השמאים הם מתוך רשימות של שמאים שהמפקחת מאשרת, אין לנו שום – אני לא אגיד שאין דיבור עם השמאים ואני לא אגיד שפה ושם אין איזה שמאי שהוא מושפע מחברת בטוח אבל הוא לא חייב להיות מושפע מחברת בטוח, הוא יכול להיות עצמאי ולהיות מקצוען - - -

קארין אלהרר: הוא לא חייב, רק אם הוא רוצה להמשיך לעבוד.

<מאיר שביט: לא, הוא מופיע ברשימות אובייקטיביות, אנחנו היום מדברים עם משרד האוצר, להגיע אולי לרשימות כלליות - - -

<קריאה: חבל שלא היית אתמול בדיון בוועדת הכלכלה - - -

<מאיר שביט: היה נציג שלי.

<רונן לוי: הם העידו אתמול.

<קריאה: השמאים העידו - - -

<קריאה: הם העידו שהם לא יכולים לעבוד, שיוציאו אותם מהרשימות.

<אוהד מעודי: אומר לך שבדיון אתנו - - -

<קריאה: אתה נציג חברות הבטוח, אתה רגולטור.

<אוהד מעודי: בדיון אתנו להגיע לנוסח מוסכם - - -

<קריאה: אתה מתחיל - - -

<קריאה: להגיע לנוסח מוסכם - - -

<קריאה: מדומיינת - - -

קארין אלהרר: אדוני.

<מאיר שביט: אנחנו עושים מאמצים לטפל בעניין הזה.

<מאיר שביט: ברור שאנחנו לא יכולים - - - יש לנו את הנציגים של משרד האוצר.

<מאיר שביט: אין לענף הבטוח שום בעיה שהשמאי יהיה עצמאי ואובייקטיבי.

<מאיר שביט: יש לנו רק בעיה אחת, אם הוא חייב - - -

<קריאה: רצוי שהוא יהיה ככה.

קארין אלהרר: האם הוא לא אמור להיות?

קארין אלהרר: זו לא המטרה שלו.

<מאיר שביט: פעם היו 'שמאי בית', אין יותר 'שמאי בית'.

<מאיר שביט: יש שמאים.

<מאיר שביט: עכשיו באים ואומרים לי: אלה שמאים שהם נוחים להשפעה, אז אנחנו נבדוק יחד עם משרד האוצר, איך לגרום לזה שהם לא יהיו בהשפעה אבל, אם שמאים יהיו חייבים לתת מחיר חלפים, שבינו לבין המציאות בפועל אין שום קשר, אז אנחנו עדיין באותו מקום.

<מאיר שביט: הלכה אותה המפקחת, עשתה בשנה שעברה טעות איומה, לדעתנו, איומה ונתנה הוראה שמחייבת אותנו לשלם לבן אדם על פי דוח שמאי, את הסכום ברוטו כולל מע"מ.

<מאיר שביט: פעם היינו אומרים לבן אדם: אתה רוצה שאני אשלם לך את הסכום?

<מאיר שביט: בבקשה, זו השמאות – קח, אבל, אם אתה רוצה שאני אשלם לך את המע"מ, אז תראה לי חשבונית ממוסך שתיקנת.

<מאיר שביט: במידה ויש לי את השליטה הזו, אני יכול לוודא שהמוסך הוא ישראלי אני יכול אפילו לשלוח מישהו לוודא שזה מוסך רציני ולא פיראטי – ביטלו לנו את זה.

<מאיר שביט: היום אני צריך לתת לבן אדם שמביא דוח שמאי, את הסכום כולל מע"מ, אז האם פלא שהוא הולך לקלקיליה?

<מאיר שביט: פלא שהוא הולך למוסכים פיראטים?

<מאיר שביט: וזו הוראה של משרד האוצר.

<מאיר שביט: פנינו למס הכנסה, אמרנו להם: גוועלד, איך אתם נותנים שהיא תעשה את הדבר הזה?

<מאיר שביט: זה שוק שחור, זו כלכלה שחורה, זה כל הדברים הרעים, אמרו לנו: אנחנו מקווים שזה יהיה מעט מאוד מקרים.

<מאיר שביט: התגובה האמתית – את שמעת אותה במו אוזנייך.

<מאיר שביט: זה לעניין החלפים ולעניין תשלום מע"מ.

<מאיר שביט: יוצא, לכן, גבירתי, יוצא לכן, שמבחינתנו, באמת, כל ההשמצות שהיו פה עלינו, אני רוצה רגע להסביר את ההבדל בתיקון כי נדמה לי שאדון מועדי, אתה לא מספיק הבנת את זה.

<מאיר שביט: לחברת הבטוח יותר קל ויותר נוח להגיד למבוטח: הנה הנזק שלך, לך תקן ואם זה על פי דוח שמאי – ואני מחויב היום לתת דוח שמאי עם המע"מ, אני אומר לו: קח, לך.

<מאיר שביט: חברות הבטוח מעסיקות עשרות אלפי פקידים לטפל בזה.

<מאיר שביט: אם אני צריך לשלוח אותו למוסך ואחרי זה אני צריך לבדוק את זה ואחרי זה אני צריך לשלם למוסך ולעשות הסכמים עם מוסכי הסדר וכל מיני סיפורים אחרים, שהומצאו אך ורק בגלל מחיר החלפים המוגזם, בשביל זה יש מוסכי הסדר, שזה - - - את כל הבלאגן הזה, יוצא שלנו כדאי שלא יהיה 'אובדן להלכה' גבירתי, וכאן הבעיה הכי גדולה.

<מאיר שביט: אין הבדל מבחינת תיקון הרכב, בין 'אובדן להלכה' לאובדן 'לא להלכה'.

<מאיר שביט: לגבי כריות האוויר.

<מאיר שביט: אם הייתה תאונה שכריות האוויר התנפחו, חייבים להחליף אותן ככה או ככה, בין אם זה הולך לטיפול במגרש ובין אם זה הולך לטיפול במוסך.

<מאיר שביט: אם חברת הבטוח, שמחויבת לבדוק את התיקון, לא תצטרך לבדוק את התיקון בגלל ההוראות האלו, שאני היום משלם סכום ושוכח מהאוטו, אז בלאו הכי תהיה הבעיה הזו של כריות אויר, אז עדיף ללכת ולעשות, לוודא שביציאה מכל מוסך ומכל מגרש ומכל מקום כזה, ואפילו שמשרד התחבורה יעשה את הבדיקות במכוניות, כך שיצטרכו לוודא שיש כריות אויר ואת כל מנגנוני הבטיחות - - -

<יובל חיו: אני רק רוצה להבין, נכון להיום אנחנו במציאות שבה אתם מקבלים את הרכבים 'אובדן להלכה' ומעבירים אותם - - -

<מאיר שביט: אני לא מקבל, אני קובע 'אובדן להלכה'.

<יובל חיו: ומעביר אותם למגרשי - - -

<מאיר שביט: אני מקבל הרבה פחות כסף - - -

<יובל חיו: בסדר, תאמין לי, הרבה פחות מעניין אותי עכשיו ענין הכסף.

<יובל חיו: אתה למעשה מנתק מגע מאותם רכבים - - -

<מאיר שביט: נכון.

<יובל חיו: ואותם רכבים עשויים - - -

<מאיר שביט: אם לא הוצאתי למגרש - - -

קארין אלהרר: רגע, תן לו להשלים.

<מאיר שביט: תנו לי רק להשלים.

קארין אלהרר: אדוני, הוא כיבד אותך, תכבד אותו.

<יובל חיו: מה שאני רוצה להבין, פוטנציאלית, חוזרים רכבים כאלה שתוקנו חזרה לכביש ואדם, אני כאזרח, יכול לרכוש רכב כזה ואין לי אינדיקציה ותמונה מלאה של השאלות מה נעשה ברכב הזה, איך הוא תוקן והאם הוא עובר תו תקן בטיחותי בצורה נאותה.

<מאיר שביט: האם מותר להגיד איפה הנזק שלי כחברת בבטוח?

<יובל חיו: רק - - -

קארין אלהרר: אבל זה לא העניין.

<מאיר שביט: רק לזה - - -

<יובל חיו: רק תאמר לי - - -

<מאיר שביט: אם חזר לכביש בלי כריות אויר, בלי בלמים, בלי מחשב, אני עושה לו פוליסה, אני לא יודע שהוא כזה, גם אני לא יודע שהוא כזה, אני אעשה לו פוליסה - - -

קארין אלהרר: בסדר, אז אדרבא, זה גם אינטרס שלך.

<מאיר שביט: זה אינטרס שלי - - -

קארין אלהרר: אדוני, זה גם אינטרס שלך שזה יתוקן, אני לא מצליחה להבין את זה.

<יובל חיו: כל שאני - - -

<מאיר שביט: בוודאי, אז למה מאשימים אותי?

<יובל חיו: אני לא מאשים, אדרבא, אתה מצטרף לדברים, אנחנו רק מכירים במציאות שנכון להיום אזרחים תמימים יכולים לרכוש רכבים - - -

<מאיר שביט: בוודאי.

<יובל חיו: בלי שיש להם אינדיקציה לכך שהם נוסעים על כלי מסוכן מאוד, אני לא אוסיף עכשיו תמונות לפיהן גם מסיעים את ילדיהם ברכבים האלה וכו' וכו', זוהי מציאות שאני, כביקורת המדינה, אנחנו חייבים לשקף אותה בצורה הכי חדה, על מנת שתהיה התמודדות עם המצב הזה, זה הכול.

<מאיר שביט: כן, אבל זה לא נכון שזה אינטרס של חברות הבטוח, זה הפוך.

קארין אלהרר: או.

קארין אלהרר: קיי., תודה.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, בקצרה, תראו, בעשר וחצי אני צריכה לפנות את החדר.

<נמרוד הגלילי: בקצרה, שמי נמרוד הגלילי, מנכ"ל הארגון הישראלי להשכרת רכב וליסינג ואכן, בשנתיים הראשונות הארגון היה שותף במימון היחידה ואחרי שנתיים המימון הזה הופסק.

<נמרוד הגלילי: ראשית, אני חושב שהיחידה עושה עבודה טובה ולראייה, ההפחתה בכמות גניבות כלי הרכב אבל, יש עדיין דברים שניתנים לשיפור ואני חושב שהם פועלים לשיפור בחלק מהדברים.

קארין אלהרר: או.

קארין אלהרר: קיי.

<נמרוד הגלילי: אחד הדברים שחשוב לי לציין, הוא אותן תקנות הגבלה ושימוש בכלי רכב משומשים, מתוקף חוק הרישום, שמונע מאתנו – אם בא אדם שיש לו רכב, להתקין באותו רכב חלק משומש, אם הרכב – טרם מלאו שנתיים מיום עלייתו על הכביש.

<נמרוד הגלילי: מה שקורה בפועל, בחברות שיש כלי רכב גדולים, כשקורית להם תאונה שהיא תאונה קשה, אני לא יכול לקחת חלק מרכב שלי ולהתקין חלק ברכב אחר שלי אבל, כתוצאה מזה, בסופו של דבר, אם אין לי כדאיות לתקן את הרכב, אני גם מוכר את הרכב - - -

קארין אלהרר: או.

קארין אלהרר: קיי., בסדר.

<נמרוד הגלילי: נקודה נוספת וחשובה, נאמר פה על כמות התיקים שנפתחו וכמה הועמדו לדין, אני חושב שאם היה יישום של תיקון מספר 28 לחוק העונשין, על ענישה של אותם אלה שכבר כן מגיעים לדין, שמאפשרים פה לאדם שגנב שבע שנים למאסר, לאדם שהרכיב חלק ולקח חלק גם שבע שנים, זאת אומרת, אני לא שמעתי על דברים כאלה שהגיעו לענישה, שבתי המשפט הרשיעו את אותם גנבי רכב, שזה גם ירתיע - - -

קארין אלהרר: או.

קארין אלהרר: קיי.

קארין אלהרר: תודה רבה, תודה.

<נמרוד הגלילי: מילה אחרונה, ברשותך.

קארין אלהרר: משפט.

<נמרוד הגלילי: משפט.

<נמרוד הגלילי: היום כשאתה גונב רכב ואתה רוצה - - - אותו החוצה לתוך שטחי הרשות, המעבר הוא חופשי כמעט לגמרי.

<נמרוד הגלילי: אם היו נעשים שיתופי פעולה גדולים יותר עם צה"ל לגבי כלי רכב שנכנסים לתוך שטחי הרשות, יכול להיות שעם זה, חלק מאותן גניבות רכב היו נמנעות.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: רונן, מר לוי, אני רוצה את ההתייחסות שלך לדברים שנאמרו על ידי יו"ר איגוד חברות הבטוח.

קארין אלהרר: אני רק אגיד, יובל, אני מציינת את הנתונים האלה, שמנתוני הביקורת – ולך אני אומרת את זה, "מנתוני הביקורת ומנתוני המשטרה עולה כי חברות הבטוח בודקות רק את המסמכים והן לא בודקות את האיכות והאמינות של התיקון", זה דבר אחד שאני רוצה להגיד לך ודבר שני, ממה שאנחנו יודעים וממה שכתוב בדוח, חברות הבטוח לא מבטחות רכבי 'אובדן להלכה', הן מסרבות לבטח את כלי הרכב האלה, אז אלה נתונים שחשוב להדגיש ואני רוצה לשמוע, גם ממך, מר לוי וגם ממשרד התחבורה.

קארין אלהרר: תראו, העניין הזה שהעלה כאן האדון, מה הם ברוטו ונטו בהקשר הזה?

קארין אלהרר: מה זה הדבר הזה?

<רונן לוי: הרטוריקה המוזרה שאומרת שאני לא רוצה לבטח אם מישהו אחר ירוויח מהתיקון, זו רטוריקה שאני מכיר רק במקומות אפלים.

<רונן לוי: מבוטח יש לו מודל עסקי, מוסכים משווקים חלקים, מרוויחים על חלקים, זהו המודל העסקי שלהם, אני יכול ללמד, אני אגיד בקצרה, כשאנחנו גובים עבור עבודה אנחנו אמורים לכסות את עלויות התקורה והרווח שנשאר בסופו של דבר, הוא מחלקי החילוף.

<רונן לוי: כשהם החליטו 'להכניס ידיים לכיסים שלנו' הם התחילו לסחור בחלפים.

<רונן לוי: רוב התיקונים היום נעשים במוסכי הסדר ומי שמביא את החלקים וסוחר בהם ומעלה את המחירים, פעם לא היה, לא היו חלפים עם 70% הנחה, לא היה דבר כזה.

<רונן לוי: מאז שהם נכנסו והתחילו לסחור בחלפים, רוב הסחר בחלפים - - - של חברות בטוח.

<רונן לוי: לחברת "הראל" יש חברה והיא מייבאת חלפים בעצמה, אתן דוגמה, היה לנו תיקון לא מזמן במוסך - - -

קארין אלהרר: מה זה?

קארין אלהרר: לא הבנתי.

<רונן לוי: חברת בטוח "הראל" יש לה חברה שמייבאת חלפים בעצמה, הם עושים כל שנה מכרז של חלקים, הם מביאים את החלקים למוסך, הם מרוויחים 70% והם גם אומרים לך, אני אתן דוגמה, היה לי - - - במוסך בחולון, מוסך הסדר, המוסך אמר לאותו שמאי בית: הכנף המקורית לא מתאימה, הפרש 100 שקלים, תאשר לי.

<רונן לוי: אמר לו: לא, במקורית נותנים לי 30% ואילו בחלפית שלא מתאימה, אם תיישר את האוטו ותתאים אותו לחלק, יש לי 70%, את זה אמר שמאי הבית, לא המוסך.

<רונן לוי: האינטרס הכלכלי שלנו לא צריך להפריע להם, אנחנו צריכים להתפרנס מעבודה, לא בושה, לא יכול להיות שאני כל פעם אגיע לכאן, המפקח על הבטוח שלוקח ממני מסים וייושב כעובד מדינה, יגיד שהאינטרס שלי להתפרנס הוא אינטרס פסול ואילו האינטרס שלו להתפרנס הוא אינטרס בסדר.

<רונן לוי: זה המודל הכלכלי שלנו ומזה אנחנו חיים.

<רונן לוי: לא הגיוני - - - מוסכים פירטיים בתואנות וברטוריקה המכוערת הזאת.

קארין אלהרר: האם זה נכון שיש, רק שניה, האם זה נכון שיש חברה שסוחרת בחלפים?

<מאיר שביט: בוודאי שלא חברת בטוח.

קארין אלהרר: חברות בת?

<מאיר שביט: יכול להיות שחברת בטוח רכשה אחוזים בחברה שסוחרת בחלפים.

<מאיר שביט: זה לא לא-מותר.

<מאיר שביט: לא יודע.

<מאיר שביט: לא התעניינתי.

קארין אלהרר: זו נקודה מעניינית, נקודה למבקר המדינה לעקוב.

<מאיר שביט: רוב החלפים במדינה נמכרים על ידי יבואני הרכב, לא על ידי חברות בטוח.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: משרד התחבורה.

קארין אלהרר: מה אתם עושים בעניין?

קארין אלהרר: ואני גם אגיד, סתם, הצעה שהועלתה כאן על ידי משרד מבקר המדינה, למה שלא יהיה רישום ברישיון הרכב שמדובר ברכב 'אובדן להלכה', כך כולם יודעים מה עולה על הכביש, למשל?

<משה קירמאייר: בוקר טוב, כמה דברים שנעשו, אל"ף, טרום הביקורת, בביקורת ולאחר הביקורת.

<משה קירמאייר: הרישום - - -

קארין אלהרר: יש לי עוד שלש דקות על פי השעון.

<משה קירמאייר: הרישום ברישיון הרכב נעשה על פי תקנה 309, בתיקון התקנה כמו שהוצג פה על ידי הגברת, נרשם, האזרח מקבל את זה ורואה את זה ברישיון.

<משה קירמאייר: יכול לראות את זה בכל עת, אנחנו בשקיפות מלאה.

<משה קירמאייר: כמו שעשינו "מספר בעלויות" ועשינו "רישום קילומטרים", עשינו עיקולים, שיעבודים, את כל אלה האזרח יכול לראות.

<משה קירמאייר: כמובן שבשנתיים האחרונות אפשר להוציא גם בסופרפארם ולראות את זה בלי שום עלויות.

<משה קירמאייר: לנושא כריות האוויר שתי מלים, הייתה הערה בביקורת - - - וזה תוקן מיד.

<משה קירמאייר: אמנם זה הליך עד שזה חוקק בכנסת אבל כל הדבר הזה צריך להיבדק והוא נבדק כמו שצריך.

<משה קירמאייר: אנחנו חוששים ורואים את זה כל הזמן, שכרית האוויר, בגלל שזה משהו נסתר ולא כולם יכולים לראות את זה מבחינה מקצועית מכנית, אז לכן צריך לבדוק את זה בעזרת מחשב, יש במכוני הבדיקה מחשבים לקטע הזה, יש המון סוגי רכבים בישראל ברוך השם והנושא הזה צריך להיבדק כמו שצריך.

<משה קירמאייר: הנושא שהעלה פה אדון שביט, הנושא של החלקים – זו מלחמה, הנושא של 'אובדן גמור להלכה' – זו מלחמה, אם אני אקח במילה אחת את ארצות הברית הגדולה, שם או מתקנים או גורסים.

<משה קירמאייר: הנושא של 'אובדן להלכה' שנולד פה לפני ארבעים חמישים שנה - - -

קארין אלהרר: אז אתם פועלים כדי לבטל את הדבר הזה?

<משה קירמאייר: זה בחוק, זה לא במשרד התחבורה, זה סעיף 6ג' לתקנות חוק חוזה הבטוח - - -

קארין אלהרר: אבל אתם אחראים בסוף על בטיחות בדרכים.

<משה קירמאייר: כן, כן, אז אנחנו עושים את כל הפעולות - - -

קארין אלהרר: נו, אז למה שלמשל לא תציינו את זה, אדוני, ברישיון הרכב, למה שלא תציינו את זה?

<משה קירמאייר: מציינים.

<משה קירמאייר: כשהאוטו מתוקן - - -

קארין אלהרר: יש?

קארין אלהרר: מצוין 'אובדן להלכה'?

<משה קירמאייר: לא, אני לא מכיר את המושג.

<משה קירמאייר: מצוין - - -

<קריאה: נזק בטיחותי.

קארין אלהרר: נזק בטיחותי - - -

<קריאה: נזק בטיחותי הוא נזק - - -

קארין אלהרר: או.

קארין אלהרר: קיי., טוב.

<קריאה: זה לא קורה בפועל.

קארין אלהרר: או.

קארין אלהרר: קיי.

קארין אלהרר: , בסדר, טוב, תודה, אני רוצה לסכם את הדיון, מחכים לנו בחוץ.

קארין אלהרר: קודם כל אני רוצה להודות לצוות מבקר המדינה על הדוח המאלף.

קארין אלהרר: תראו, גניבת רכבים היא 'מכת מדינה' אבל, תאונות דרכים הן 'מכת מדינה', שאני אומרת לכם, מדאיגה אותי הרבה יותר ואני רואה שיש פה קשר הדוק בין הדברים, זה עלה כאן בדיון ביתר שאת.

קארין אלהרר: האינטרסים רבים ומגוונים, לכל אחד יש אינטרס וזה בסדר, אין לי בעיה שהאינטרס הציבורי יסתדר עם האינטרס של עוד גוף.

קארין אלהרר: יש לי בעיה כשהאינטרסים הם מנוגדים.

קארין אלהרר: זו הבעיה המהותית ואני בכלל לא מעלה על דעתי שנמשיך עם בסיטואציה הזאת.

קארין אלהרר: משטרה, להעביר את הנוהל 03300607 תוך שבועיים לוועדה.

קארין אלהרר: משטרה – יחידת "אתגר", להעביר תוך שבועיים לוועדה בכתב, כמה מוסכים הם פיראטיים וכמה כתבי אישום הוגשו בשנתיים האחרונות.

קארין אלהרר: הועדה תוציא מכתב למשרד האוצר ולמשרד התחבורה בבקשה להפסקת המימון של יחידת "אתגר" על ידי חברות הבטוח, עם בקשה להתייחסות לסוגיה בתוך חודש ימים.

קארין אלהרר: זה נושא שהוא לא תקין מנהלית בעיניי.

קארין אלהרר: משטרה, להעביר תוך חודש דוח תיקון ליקויים מעודכן למשרד מבקר המדינה עם העתק לוועדה.

קארין אלהרר: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.