ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 240, 2016-07-18 11:00

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 18 ביולי 2016, י"ב בתמוז התשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא שעל סדר-היום: הצעת חוק ביטוח תאונות אישיות לתלמידים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי כנסת.

יעקב מרגי: נעשה סבב התייחסויות, לאחר מכן נשמע את היועצת.

יעקב מרגי: היועצת המשפטית רק תיתן לנו סקירה איפה היינו בדיון הקודם, ולקראת מה אנחנו הולכים.

<מירב ישראלי: אני מזכירה שאישרנו את ההצעה לקריאה ראשונה, והנוסח הכחול מונח לפניכם.

יעקב מרגי: אחרי התיקונים המתבקשים.

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: אחרי כל מה שהוועדה החליטה.

<מירב ישראלי: והוגש לנו הבוקר נוסח עם תיקונים קלים.

יעקב מרגי: תמיד זה קורה הבוקר ותוך כדי דיון, מי אלה?

יעקב מרגי: מי?

<מירב ישראלי: נכון.

יעקב מרגי: זה בדרך כלל משרד המשפטים, נכון?

יעקב מרגי: מי הגיש לך נוסח הבוקר?

<מירב ישראלי: הבוקר, הממשלה.

יעקב מרגי: הממשלה באמצעות?

<זאב גולדבלט: משרד המשפטים.

<מירב ישראלי: למה אתה עושה לי את זה?

יעקב מרגי: אני אומר את זה שייאמר לפרוטוקול.

<חגית מאיר: יש גם דברים שהם חדשים בשבילי.

יעקב מרגי: תהיה אפשרות להתגונן או לגונן על מי שאני הולך, אם אני הולך להתגולל עליו.

יעקב מרגי: אני אומר את זה עכשיו לטובת דיון אחר, לטובת דוח מבקר המדינה, לטובת קשיי החקיקה בכנסת ישראל ובמדינת ישראל.

יעקב מרגי: משרד המשפטים אוהב לקחת לעצמו משימות ומשימות ומשימות ומשימות ומשימות, והוא לא עומד בהם.

יעקב מרגי: הוא מאט לנו את קצב החקיקה.

יעקב מרגי: אנחנו מעריכים ומוקירים את עבודתו, אבל יש דברים שתיקון תקנות – שיאציל קצת סמכויות, יסמוך על הייעוץ המשפטי של משרדי הממשלה, שיסמכו עליהם.

יעקב מרגי: הרי בסוף בסוף הם עובדים אצלם, הם עובדים אתם בצמוד.

יעקב מרגי: אני אומר לכם כמי שהיה שר.

יעקב מרגי: אומר את זה בדגש רבתי – הלשכות המשפטיות של משרדי הממשלה הן לשכות שיודעות מה שהן רוצות ועובדות, שמשרד המשפטים יאציל עליהן סמכויות.

יעקב מרגי: אני לא מבין, למה הכול אליו.

יעקב מרגי: וזה כביקורת למה זה הגיע הבוקר.

יעקב מרגי: עכשיו, מה הנוסח?

<מירב ישראלי: אז כאמור, יש כמה תיקונים קלים.

<מירב ישראלי: גם הנוסח הזה הונח בפניכם.

<זאב גולדבלט: מה הנוסח הסופי?

<מירב ישראלי: הלבן.

<מירב ישראלי: העקוב אחר שינויים זה על גבי הכחול.

<מירב ישראלי: אולי כדאי באמת שמישהו מהממשלה יציג את המשא-ומתן שהיה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מירב ישראלי: יש מישהו?

<מירב ישראלי: חנן.

יעקב מרגי: חנן, אנחנו בשלב שמבקשים מהממשלה להציג את המשא-ומתן שהיה על הנוסח.

<יהודית גידלי: תתיישב ליד השולחן.

<יהודית גידלי: אפשר לשבת גם פה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הם אוהבים לשבת בצד ימין של השולחן.

יעקב מרגי: את יודעת אם הם ישבו ליד חברי הכנסת מה יקרה?

יעקב מרגי: סדרנים פה יפרידו.

יעקב מרגי: חנן, להכניס אותך לתמונה או שנכנסת?

<חנן ארליך: אני יכול לתאר מגעים, שיחה שהייתה לי עם מר ביבס יו"ר מרכז השלטון המקומי.

<חנן ארליך: ישבנו והצגנו את הטיעונים בעד ונגד מתן הבלעדיות לסמשכ"ל, הסברתי את הבעייתיות שאנחנו רואים בכך.

יעקב מרגי: הוא הצליח לשכנע אותך?

<חנן ארליך: לא.

<חנן ארליך: התרשמתי שהוא הבין – הוא לא נמצא פה, נכון?

<חנן ארליך: אני לא מדבר בשמו.

<חנן ארליך: התרשמתי שככל שאין מבחינתו פגיעה באפשרות שיהיה מבטח יחיד, או אפשר שניים, אבל שכל הרשויות מחויבות להתקשר עם המבטח או המבטחים שייבחרו במכרז.

<חנן ארליך: הנושא של בלעדיות הסוכן פחות חשוב לו.

<חנן ארליך: מה שהוא הציג זה חשש מהטלת אחריות על הסוכנות, למרות שהיא לא תהיה קשורה או לא תהיה אחראית להתקשרויות של רשויות מקומיות עם סוכנים אחרים שיתאפשרו, שבכל זאת יתפסו אותה כמי שאחראית, או ככתובת בגלל הזיקה שלה לעריכת המכרז.

<חנן ארליך: ולכן, אמרתי לו שננסה לגבש איזשהו סעיף שייתן מענה לחשש הזה.

יעקב מרגי: יפה.

<חנן ארליך: לדעתנו הסעיף הזה לא הכרחי, כי אין אחריות ברגע שהסוכנות היא לא אחראית או מנהלת ולא מרכזת את ההתקשרות.

<חנן ארליך: ממילא מבחינת דיני נזיקין וכו' אין לה אחריות.

<חנן ארליך: אבל ככל שהדבר אכן יידרש אז אנחנו נוכל לתת - - -

יעקב מרגי: א', טוב שנאמר לפרוטוקול, זה חשוב.

יעקב מרגי: מאה אחוז.

יעקב מרגי: רוצים עוד התייחסויות?

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: נעשה סבב מימין לשמאל טלגרפית מי שיש לו מה לומר.

יעקב מרגי: לא צריך להירשם.

<חגית מאיר: אני רואה הבוקר את הנוסח ומופתעת מאוד.

<חגית מאיר: אני רואה פה איזו סטייה מרוח ההצעה המקורית.

יעקב מרגי: היית בדיון הקודם?

<חגית מאיר: לא הייתי בדיון הקודם.

<חנן ארליך: מוכרת לך עמדת הממשלה?

<חגית מאיר: כן, בהחלט.

<חגית מאיר: אבל יש לנו פה בעיה שקודם כול מטילים על משרד החינוך לקבוע אחוז של עמלה שייגבה מן ההורים.

יעקב מרגי: זו הייתה ההסכמה.

<חגית מאיר: שייגבה מן ההורים, ואנחנו לא מסכימים לדבר הזה מהסיבה שקודם כול התקשרות עם סוכן, לא ההורים מתקשרים, אלא הרשות המקומית.

<חגית מאיר: מדוע הורים צריכים לשאת, קודם כול לייקר את הביטוח בעוד עמלה נוסף על דמי הביטוח; דבר שני, מדוע ההורים שלא היו צד להתקשרות הזאת בכלל, צריכים לשאת בתוצאות.

<חגית מאיר: זה הנראה לי סותר את הכוונה המקורית.

יעקב מרגי: את יודעת, אגלה את אוזנך, אולי לא גילו לך שבשנה שעברה, שנת הלימודים הנוכחית שמסתיימת גבו תקורה.

יעקב מרגי: את יודעת את זה?

<קריאה: ודאי.

יעקב מרגי: אנחנו מסדירים את זה, אז כשמסדירים כותבים.

<חגית מאיר: אבל יש לי פה שאלה אחת.

יעקב מרגי: זה לא איזה משרד ממשלתי שנחת עכשיו מהגלקסיה ולא מכיר את הסוגיה הזאת.

<חגית מאיר: אבל יש פה שאלה, ואני רוצה לשאול את היועצת המשפטית של הוועדה.

<חגית מאיר: נוסח סעיף 6(ד) – אני לא משפטנית – אבל הוא קובע שגובים מהורים בעד שירותים שהם נותנים, לא בעד אספקה שהם נותנים לו.

<חגית מאיר: כלומר, מן ההורה צריך לגבות את שווי השירות שהוא קיבל.

<מירב ישראלי: אז קודם כול, ביטוח זה לא ב-6(ד).

<חגית מאיר: לא, הוא 6(ד1).

<מירב ישראלי: 6(ד1), והוא סעיף מיוחד.

<חגית מאיר: אבל בעיקרון, העיקרון הוא - - -

יעקב מרגי: שאלתך ברורה.

<חגית מאיר: העיקרון הוא שבעצם מן ההורה מותר לגבות רק את שווי השירות, אז מדוע לגלגל עליו עמלה שהיא בעצם חלק של שירות שהרשות מקבלת, לא ההורה מקבל.

<חגית מאיר: למה לגלגל אותה על ההורים?

<מירב ישראלי: בעיקרון העמלה היא חלק מעלות הביטוח.

<מירב ישראלי: חדוה, את אולי תגידי.

<מירב ישראלי: זה בעצם אפילו מגולם בתוך הפרמיה, אם הבנתי נכון.

יעקב מרגי: זה היה בעבר.

<מירב ישראלי: אנחנו רק ביקשנו להפריד בין שני הדברים מאחר שכל הרעיון היה לטובת התלמיד, וזה כדי לעשות תקרה.

יעקב מרגי: ורצינו להגביל, לקבוע תקרה כדי שלא תהיה קביעה שרירותית וגבוהה.

יעקב מרגי: לטעמנו, בשנה שעברה הייתה עמלה גבוהה, ולכן כשבאנו להסדיר אז מסדירים הכול, מסדירים גם את הסוגיה.

יעקב מרגי: ולכן, התמיהה שלך קצת הקפיצה אותי.

<חגית מאיר: זה לא ברור לי בדיוק.

יעקב מרגי: כי לא היית בדיון הקודם, ואנחנו עכשיו בחודש תשיעי כבר, עומדים ללדת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אלי לוי: ברשותך, אדוני, אני רוצה קודם כול להשיב לנציגת משרד החינוך.

יעקב מרגי: מה שהשבתי לא מספיק?

<אלי לוי: מצוין.

<אלי לוי: אני רק רוצה לחדד.

יעקב מרגי: אבל בקצרה.

<אלי לוי: בנקודה קצרה ממש.

<אלי לוי: אנחנו באמת סבורים שזה צריך להיות מגולם במחיר הפרמיה, כך שבעצם מי שישלם את העמלה לסוכן הביטוח, ומה לעשות, סוכני ביטוח לא עובדים מציונות, זו תהיה חברת הביטוח ולא ההורים.

<אלי לוי: ההורים יראו סכום אחד שאותו הם משלמים, זה הכול.

יעקב מרגי: אנחנו מרגישים את זה, אבל יכולתי לומר דברים מיותרים, הם לא עובדים מציונות, את זה אנחנו מרגישים ביום יום.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אלי לוי: דבר שני לעניין הצעת החוק.

<אלי לוי: אני רוצה לומר בהמשך לדבריו של חנן.

<אלי לוי: הצעת החוק כפי שעולה על השולחן היום באמת לא כוללת את מעמדה של הסוכנות כסוכנות מרכזת.

<אלי לוי: אנחנו עדיין סבורים, ואנחנו עומדים מאחורי עמדתנו, שיש בזה בעייתיות מסוימת, גם לעניין ניהול המכרז וגם לצורך המשך הקיום שלו לאורך שנים, וגם לצורך השירות שניתן לתלמידים.

<אלי לוי: כמו שבאמת יושב-ראש מרכז השלטון המקומי לא רצה להיות במצב שבו אנחנו היום נהיה אלה שנמשוך את השטיח תחת הצעת החוק, ובעצם בגללנו לא תיפתח שנת הלימודים, אנחנו נכון לעכשיו מקבלים את נוסח הצעת החוק.

יעקב מרגי: לוי, תקשיב, דיברתי גם עם חיים יושב-ראש המרכז לשלטון המקומי, יש איזה צדק בטענה שלו מצד אחד, אני מבין גם את הרציונל.

יעקב מרגי: אבל שוב, השנה הזו היא שנה ראשונה שאנחנו הולכים לעשות את זה.

<אלי לוי: אני מקבל.

<אלי לוי: נכון.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר את זה, גם מצהיר את זה לוועדה, יכול להיות שבאנו לברך, נצא מקללים.

יעקב מרגי: אנחנו לא יודעים איך זה יתנהל.

יעקב מרגי: כי בזמן שאתה ואני מכוונים לטובת הכלל, יכול להיות שיהיו גורמים עסקיים שייקחו את זה למקומות אחרים.

<אלי לוי: נכון.

יעקב מרגי: לכן אנחנו הולכים לבחון את הצעד, ואם לא, נתכנס שוב.

<אלי לוי: אדוני שיקף את עמדתנו.

<אלי לוי: רצינו פשוט שזה ייאמר לפרוטוקול.

<אלי לוי: באמת סברנו ברמה המקצועית.

יעקב מרגי: אז נאמר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<יגאל שגיא: אני רוצה להעיר כמה הערות, לדעתי טכניות.

<יגאל שגיא: ביטוח תאונות תלמידים נופל תחת תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים ביטוח, בסוגריים ביטוח בריאות קבוצתי.

<יגאל שגיא: על-פי התקנות האלה בסעיף 14 כתוב: תשלום דמי עמילות.

<יגאל שגיא: אז ראשית, צריך לשנות את המושג עמלה לדמי עמילות, פשוט כדי שיהיה תואם את מה שכתוב בתקנות האלה.

<יגאל שגיא: דבר שני, בתקנות עצמן כתוב: לא ישלם מבטח דמי עמילות.

<יגאל שגיא: מאחר שכתוב לא ישלם מבטח, צריך לציין גם פה שזה לא שלא יגבה הסוכן, אלא לא ישלם המבטח, ממש כפי שכתוב פה בתקנות.

יעקב מרגי: מכובדי היה בדיון הקודם, אם אני לא טועה.

<יגאל שגיא: ודאי שהייתי, כן.

<יגאל שגיא: ההערה הזאת לא עלתה ולא נדונה.

<יגאל שגיא: למעשה את הנוסח הזה קיבלנו רק עכשיו.

<אלי לוי: קיבלנו עכשיו.

<יגאל שגיא: כך שלא יכולנו להעיר על זה קודם לכן.

<יגאל שגיא: אלה תיקונים טכניים, אבל צריך לבצע אותם.

<יגאל שגיא: הדבר השלישי, התיקון הטכני השלישי הוא שמדברים פה על תקופת ביטוח בת שלוש שנים.

<יגאל שגיא: האמת היא שעל כך דובר גם בישיבה המשפטית שהייתה קודם לכן.

<יגאל שגיא: תקופת המכרז היא שלוש שנים.

<יגאל שגיא: תקופת הביטוח היא מדי פעם שנה אחת.

יעקב מרגי: שנה, נכון.

<יגאל שגיא: אבל מה שכתוב פה לעומת זאת, כתוב שזה מתחדש עד לתקופה של שלוש שנים, וזה לא נכון.

יעקב מרגי: נחדד את זה.

יעקב מרגי: המכרז מתחדש.

<יגאל שגיא: המכרז מתחדש, בדיוק כך.

יעקב מרגי: ברור.

<יגאל שגיא: לכן, גם את זה צריך לתקן.

<מירב ישראלי: זאת ההתקשרות או המכרז?

יעקב מרגי: המכרז.

<יגאל שגיא: תקופת המכרז היא בת שלוש שנים.

<יגאל שגיא: כל פעם במכרז הביטוח לשנה.

יעקב מרגי: אני רוצה להשאיר את זה פתוח.

יעקב מרגי: אם נראה שתהיה תקלה או לקונה ונראה שזה לא הולך לכיוון שרצינו, נוכל להפסיק את זה.

<יהודית גידלי: בדיוק.

<יהודית גידלי: סעיף 3 זאת בדיוק התוספת.

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: לא להפריע, בבקשה.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיך.

<יגאל שגיא: ההערה האחרונה היא שכתוב פה שהחברה המשותפת תהיה רשאית לקבל מידע כללי בלבד.

<יגאל שגיא: המושג מידע כללי הוא מושג פתוח, ולדעתי, כל אחד מהצדדים יכול לפרש אותו בדרך אחרת.

<יגאל שגיא: לכן, מה שאני חושב זה להוריד את המילה "כללי", כי אין ספק שחברת הביטוח תשתמש בזה כדי לתת מינימום מידע, ולהשאיר את המילה "מידע" בלבד.

יעקב מרגי: אתן לך מידע על התחממות כדור הארץ.

<יגאל שגיא: המידע צריך להיות מידע רלוונטי למכרז.

<יגאל שגיא: ולכן, זה לא מידע כללי, זה מידע של המכרז.

יעקב מרגי: אני אתן למשפטנים לדבר, אבל אתה יודע למה נכנסה המילה "כללי"?

<יגאל שגיא: לא לפגוע בפרטיות.

יעקב מרגי: לא לפגוע בפרטיות.

יעקב מרגי: שלא תבקש - - -

<יגאל שגיא: אבל ראינו את זה, וזה מקובל עלינו לחלוטין.

יעקב מרגי: אדרבה, הנה, בבקשה, משפטנים.

<יגאל שגיא: זה מקובל עלינו לחלוטין, זה כתוב גם בדפי ההסבר.

<יגאל שגיא: אבל לכן את דברי ההסבר אפשר להשאיר שלא לזהות את הזהות של המבוטחים, לא לגלות אותה, אבל יחד עם זאת, המידע צריך להיות מידע ספציפי.

<יגאל שגיא: זאת אומרת, שיגידו לנו כמה תביעות היו מהסוג של נניח, נכויות, כמה היו מהסוג של אובדן כושר עבודה וכמה מקרי מוות היו, ומהם סוגי מקרי המוות.

<יגאל שגיא: לכן, חשוב להוריד את המילה "כללי", כי מי שיסתתר מאחורי המילה כללי זה חברת הביטוח.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שמענו ויהיו התייחסויות.

יעקב מרגי: בבקשה, עוד התייחסויות.

<חדוה קולפניצקי: סליחה, אני רוצה להתייחס למילים שנאמרו.

<חדוה קולפניצקי: בקשר לתקנות בריאות ביטוח קבוצתי, אני לא בטוחה שזה חל על ביטוח תאונות אישיות לתלמידים, אז הייתי רוצה לבדוק את זה לפני שאתה - - -

<יגאל שגיא: אלה התקנות החלות עליהם.

<יגאל שגיא: בדקנו את הנושא, אלה התקנות שחלות.

<חדוה קולפניצקי: זה לא יעלה למעלה - - -

<יגאל שגיא: את לא בטוחה.

<יגאל שגיא: אנחנו בטוחים.

<חדוה קולפניצקי: זה לא חל על ביטוחים שהם מתחת לשנה, וזה ביטוח לשנה.

<יגאל שגיא: לא, עד שנה.

<יגאל שגיא: לכן אנחנו מדברים פה.

<יגאל שגיא: תקופת הביטוח היא כל פעם שנה אחת.

<יגאל שגיא: תקופת מכרז זה סיפור אחר לגמרי.

<חדוה קולפניצקי: לכן, לא בטוח שהתקנות חלות, צריך לבדוק את זה.

<יגאל שגיא: בוודאי שחלות.

<יגאל שגיא: רק האיסור על נושא של עמלה חל לגבי חברות קשורות.

<חדוה קולפניצקי: אז אם רוצים לעשות שינויים בהתאם לתקנות, אז אני אשמח לבדוק את זה לפני.

<יגאל שגיא: את מוזמנת לבדוק.

<מירב ישראלי: בעיקרון, אם אני מבינה נכון, אין פה שינוי במהות, רק שינוי ניסוחי.

<מירב ישראלי: לכן, אין בעיה לפתור את הבעיה הזאת בשלב הניסוח.

<מירב ישראלי: רשמתי את ההערה, נבדוק את זה גם עם הנסחית שלנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סמדר, בבקשה.

<סמדר סגל: אחד הדברים שצורמים לי כאן זה בתיקונים הקלים.

<סמדר סגל: כתוב כאן במפורש שיהיו רשאים לגבות מההורים את העמלה.

<סמדר סגל: אין דבר כזה.

<סמדר סגל: אין מצב כזה.

<סמדר סגל: זה לא משהו שעובר.

<סמדר סגל: איך אפשר לגבות מאתנו את העמלה?

<סמדר סגל: זה רשום כאן במפורש.

יעקב מרגי: איפה זה?

יעקב מרגי: על מה?

יעקב מרגי: איפה את מתייחסת?

<מאיר ממן: בדברי ההסבר.

<סמדר סגל: קיבלנו וזה חדש, היום קיבלנו.

יעקב מרגי: בדברי ההסבר.

<אלי לוי: צריך לשנות את זה.

<זאב גולדבלט: בדברי ההסבר בסוף השליש השני.

<סמדר סגל: "שיעור העמלה המרבי שסוכני ביטוח שיתווכו בין הרשויות המקומיות למי שזכה במכרז יהיו רשאים לגבות מההורים.

<סמדר סגל: " זה ממש למחוק.

<אלי לוי: זה ניסוחי.

<מירב ישראלי: אני רוצה להבין.

<מירב ישראלי: היום, מי משלם את העמלה?

<קריאות: - - -

<מירב ישראלי: שנייה.

<מירב ישראלי: האם היא נכנסת בפרמיה שההורים משלמים לפי מה שהשר מאשר?

יעקב מרגי: בבקשה, לוי.

<אלי לוי: התשובה היא כן.

יעקב מרגי: מה כן?

יעקב מרגי: תפרט.

<אלי לוי: נביא למצב במסגרת הניסוחים שנתקן, שההורים יראו עמלה אחת.

<אלי לוי: היחסים בין המבטחת, חברת הביטוח לסוכן, ההורים לא ידעו ממנה.

<אלי לוי: זה לא צריך להיות עליהם.

יעקב מרגי: אין שום גבייה נוספת?

<אלי לוי: לא תהיה שום גבייה של חברת ביטוח מכם ההורים, שום דבר.

<אלי לוי: אתם תראו את הסכום שייקבע בוועדת החינוך, פה בוועדה.

<סמדר סגל: אבל תהיה מגבלה של עמלה בכדי לצמצם, זהו.

<סמדר סגל: שיישארו עם יותר פרמיה לקנות - - -

<אלי לוי: בוודאי, כדי שזה לא יועמס עליכם.

<סמדר סגל: אוקיי.

<מירב ישראלי: שוב, האם מה שהיום מוטל על ההורים במסגרת הפרמיה לא יהיה מוטל עליהם יותר?

<מירב ישראלי: זה מה אתה אומר?

<אלי לוי: זהו, זהו.

<אלי לוי: היחסים בין המבטחת - - -

<יגאל שגיא: לא.

<יגאל שגיא: יהיה כלול.

יעקב מרגי: ששש.

יעקב מרגי: אחד אחד.

<מירב ישראלי: אלו שני דברים שונים.

<אלי לוי: כן, כן.

<אלי לוי: מבחינת המבטחת, חברת הביטוח שתציע הצעה למכרז, היא יודעת שעליה גם לקחת על עצמה את העמלה שהיא תשלום לסוכן הביטוח.

<מירב ישראלי: אני רוצה להבין איך הנוסח פה, כי זה כן עניין מהותי.

<מירב ישראלי: איך הנוסח פה צריך להשתנות, בעצם?

<אלי לוי: בדברי ההסבר הוא מופיע אך ורק - - -

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: זה נוסח.

<מירב ישראלי: אנחנו בעמוד השני.

<אלי לוי: הנה, אנחנו מדברים בעמוד הראשון על סעיף קטן (2) בנוסח הלבן.

<אלי לוי: כתוב בשורה השלישית: "וכן שיעור עמלה מרבי שרשאים סוכני ביטוח לגבות בעד תיווך לעניין הביטוח;" מהמבטחת.

<מירב ישראלי: לא, אז זה לא במסגרת התשלומים לפי סעיף קטן (ד), אם ככה.

<מירב ישראלי: סעיף קטן (ד) זה הסעיף שגובים מן ההורים.

<יגאל שגיא: אנחנו מדברים על סעיף 2.

<יוסי אפשטיין: אבל זה בהמשך.

<יגאל שגיא: אם מותר לי לרגע.

יעקב מרגי: רגע, רבותי, אחד אחד.

יעקב מרגי: תנו למשפטנים.

<יגאל שגיא: מה שחשבנו לנכון גם לאור התיקון הקודם: וכן שיעור דמי העמילות המרבי שרשאית חברת הביטוח לשלם לסוכני הביטוח, מתוך הפרמיה.

<מירב ישראלי: את הפרמיה ההורים משלמים.

<יגאל שגיא: את הפרמיה ההורים משלמים.

<אלי לוי: הפרמיה תשולם, כן.

<מירב ישראלי: אז זה כולל את העמלה.

<יגאל שגיא: נכון, כן.

<יגאל שגיא: את הפרמיה ההורים משלמים, והיא נקבעת כאן.

<סמדר סגל: לא, רגע, סליחה, אני רוצה להסביר את עצמי.

<סמדר סגל: כשאנחנו משלמים, זה כמו לקנות ביטוח רכב.

<סמדר סגל: אתה משלם 5,000 על הביטוח, חברת הביטוח מסתדרת עם הסוכן, זה לא מעניינו.

יעקב מרגי: נכון, זה הנוסח שהוא ביקש לעשות.

<סמדר סגל: רגע.

<סמדר סגל: אבל מה כן מעניינו?

<סמדר סגל: סכום העמלה צריך להיות הוגן מאחר שזה קולקטיב וגם ככה זאת עמלה יפה, בכד שיישאר לנו - - -

<מירב ישראלי: השר יקבע.

יעקב מרגי: לכן קבענו שהשר יקבע באישור של ועדת החינוך.

<סמדר סגל: פה אנחנו מתערבים.

<סמדר סגל: כן, רוצים רף.

<יגאל שגיא: שהוא יהיה כלול בפרמיה.

יעקב מרגי: בואי נחזור לניסוח.

יעקב מרגי: קיבלת את הניסוח שלו?

<מירב ישראלי: נתנו לי אותו עכשיו, בוא נראה מה כתוב.

<מירב ישראלי: אז אנחנו אומרים: במסגרת התשלומים לפי סעיף קטן (ד), שאלו התשלומים שההורים משלמים, יקבע השר לפני פרסום המכרז את התשלום שייגבה מהמבוטחים, שזה הילדים, ויכלול: דמי ביטוח אחידים, וכן דמי עמילות שחברת הביטוח תהיה רשאית לשלם לסוכן הביטוח בעד תיווך לעניין הביטוח.

יעקב מרגי: ולא לעניין ההורים.

<יגאל שגיא: שיהיו כלולים בפרמיה.

<זאב גולדבלט: שכלולים בפרמיה.

<מירב ישראלי: זה מה שרציתי להבין.

<יגאל שגיא: שכלולים בדמי הביטוח.

<אלי לוי: כלול בפרמיה.

<חגית מאיר: הכלולים בפרמיה.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: אני חושב שזאת הבהרה.

יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים.

יעקב מרגי: ממשיכים, מימין לשמאל.

יעקב מרגי: בבקשה, זאב.

<זאב גולדבלט: אני מבקש רק הבהרה.

<זאב גולדבלט: אם הבנתי נכון, ויכול להיות שלא הבנתי נכון – כי אני בניגוד לחבר'ה, לא סוכן ביטוח ולא עורך-דין – כוונת המחוקק הייתה או על-פי הבנתי שובשה לחלוטין.

<זאב גולדבלט: אם קודם היה בעצם חוסר מתאם קיצוני בין רשויות שהתמודדו ועשו מכרז עצמי לבין רשויות שלא הסכימו, לא ניסו בכלל לעשות את זה, והיו הבדלים של יותר מפי שניים וחצי, כרגע פשוט ההתמודדות תהיה על התנאים.

<זאב גולדבלט: זאת אומרת, על הכיסוי הביטוחי.

<זאב גולדבלט: המשמעות כרגע, כפי שזה מופיע כאן, אם הבנתי נכון, המשכ"ל יפרסם רק את המכרז, את ניהול המשא-ומתן לא יעשה המשכ"ל.

<זאב גולדבלט: אם הבנתי נכון, יכול להיות שלא הבנתי נכון.

יעקב מרגי: לא, לא הבנת נכון.

<זאב גולדבלט: אלא כל רשות מול סוכן ביטוח.

יעקב מרגי: לא, לא הבנת נכון.

יעקב מרגי: רק ההתקשרות, אם הוא יחליט שלא לעשות אותה באמצעות המשכ"ל, ההתקשרות שלו תהיה עצמאית.

<זאב גולדבלט: זאת אומרת, תכולת הפוליסה גם היא תהיה סגורה לכל ההורים.

יעקב מרגי: אחת ויחידה.

<זאב גולדבלט: אותו דבר לכולם.

יעקב מרגי: כן.

<סמדר סגל: כן.

<סמדר סגל: כולל עמלה לסוכן.

<זאב גולדבלט: כולל העמלה, כן.

<אלי לוי: עמלות הסוכן ייסגרו בין כל חברת ביטוח לסוכנים שלה, אבל זה לא מעניין אתכם.

<סמדר סגל: לא, זה לא טוב לי.

<סמדר סגל: רגע, סליחה, אסביר למה.

<סמדר סגל: אם יש סוכן פרטני שינהל משא-ומתן עם חברת ביטוח ויצליח להוציא עמלה יותר גבוהה, הוא אוכל לי את הפרמיה.

יעקב מרגי: אלי, לא.

יעקב מרגי: אתה לא מקשיב, והיא שואלת שאלה.

יעקב מרגי: תחזרי על זה.

<סמדר סגל: אם יהיה סוכן פרטי שינהל משא-ומתן, קודם כול אני מאבדת את הכוח, אבל גם בעמלה אני מאבדת את הכוח.

<סמדר סגל: אם יהיה סוכן פרטי שינהל משא-ומתן ויצליח להוציא מחברת הביטוח עמלה יותר גבוהה, הוא מכרסם לי בפרמיה.

יעקב מרגי: אין סיכוי שהוא יוציא יותר גבוהה, כי השר מגביל אותה.

יעקב מרגי: תודה.

<יגאל שגיא: אבל אני לא הבנתי הערה של כבוד היושב-ראש שאמר שכאילו יש אפשרות שלא לעשות את הביטוח באמצעות החברה המשותפת.

<יגאל שגיא: איזו מין אפשרות קיימת?

<אלי לוי: אין אפשרות.

<סמדר סגל: אפשר.

יעקב מרגי: סליחה.

<יגאל שגיא: יש רק ביטוח אחד.

יעקב מרגי: אתה מה שטוב, בניסוח דקדקת עמילות, עמלה, ופה הלכת לאיבוד.

<יגאל שגיא: אז אדוני יסביר שוב אולי.

יעקב מרגי: לוי, תסביר לו שהמכרז של עמיתך - - -

<אלי לוי: המכרז יהיה מכרז אחד לכלל הרשויות המקומיות, הוא יחייב אותן.

<אלי לוי: הדבר היחיד שבעצם נשאר גמיש זה יחסיה של רשות מקומית עם סוכן, שפה יקבעו לו תקרה, וכל היתר זה בין המבטחת לבין סוכן הביטוח.

<סמדר סגל: ואיפה הלקוחות?

יעקב מרגי: אני אומר שהרציונל והשאיפה שלנו, שכולם יעברו דרך החברה למשק וכלכלה במרכז לשלטון המקומי, אבל במידה - - -

<סמדר סגל: איפה התלמיד יקבל שירות?

<סמדר סגל: זה דברים שחשוב להבין.

<אלי לוי: השירות יתקבל מהמבטחת ומהסוכן שייבחר על-ידי הרשות.

יעקב מרגי: מהסוכן שביטח אותו.

<יגאל שגיא: לא, אבל, אדוני, יש פה בעיה מאוד קשה, משום שכל הרעיון של המכרז בין השאר הוא אחידות בכל התנאים.

<אלי לוי: שתהיה כתובת אחת.

<יגאל שגיא: נתאר לעצמנו לרגע, אחידות זה לא ממשל, כי נתאר לעצמנו מצב - -

<סמדר סגל: גם בשירות.

<יגאל שגיא: - - שבו סוכן אחד גובה 1% והשני גובה 2%.

<יגאל שגיא: מי יחזיר, למשל, את – נניח שדמי העמילות המרביים נקבעו 2% – מי יחזיר את ה-1%?

<יגאל שגיא: למי?

<יגאל שגיא: להורים?

<יגאל שגיא: האם זה יישאר בכיסה של הרשות המקומית?

<יגאל שגיא: למי ילך הפער הזה?

<סמדר סגל: הבעיה שוב אפליות.

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: רגע.

<מירב ישראלי: בתשלומי הורים זה לא עובד ככה.

<מירב ישראלי: בתשלומי הורים קובעים סכום מקסימום, ואם משלמים פחות זה לא נגבה.

יעקב מרגי: זה לא נגבה, מה זה מי מחזיר?

<יגאל שגיא: מה לא נגבה?

<סמדר סגל: לא נכון.

<יגאל שגיא: גבו, נניח 40 שקל - - -

<קריאה: ככה זה צריך להיות.

<סמדר סגל: את חייבת לגבות מכולם נניח 40 שקלים, סוכן ביטוח אחר מוכן להתנדב - - -

<מירב ישראלי: זה לא עובד ככה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: תסלחו לי.

יעקב מרגי: בוא ננחת.

יעקב מרגי: תקשיבו טוב טוב.

יעקב מרגי: רשות מקומית, מכירים אותה?

<סמדר סגל: כן.

יעקב מרגי: רשות מקומית, את הגוף הזה אתם מכירים?

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: אם רשות מקומית החליטה שהיא לא הולכת באמצעות החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי - - -

<סמדר סגל: מותר להם.

יעקב מרגי: מותר לה בגלל שעם משרד המשפטים לא רצינו לעלות על בריקדות ולא רציתי לתקוע את החוק, הסכמתי, בחוסר רצון הסכמתי.

יעקב מרגי: תקשיב, יש אפשרות.

יעקב מרגי: ההערכה שלנו שרוב רובו המכריע של הרשויות המקומיות יעבדו דרך החברה למשק וכלכלה, אבל יש רציונל משפטי כלשהו שלא להגביל.

יעקב מרגי: במידה שרשות מקומית מסוימת לא התקשרה עם אותה חברת ביטוח שזכתה במכרז באמצעות החברה למשק ולכלכלה, היא פועלת מול הסוכן שלה שהיא פנתה אליו, הוא הכתובת.

יעקב מרגי: והיא יודעת שהסוכן הזה – במקרה שלה הפוליסה הפרמיה היא 32 ש"ח, 40 ש"ח, היא תגבה 40 ש"ח, היא לא יכולה לגבות את הסכום המרבי שקבע השר.

יעקב מרגי: הוועדה אישרה.

יעקב מרגי: היא לא יכולה.

יעקב מרגי: אם היא משלמת 40, היא תגבה רק 40.

יעקב מרגי: נקודה.

<סמדר סגל: אבל מעבר לתשלום, סליחה, עוד משפט אחד.

<סמדר סגל: מעבר לתשלום, אתה יכול לחייב את אותו סוכן בודד לתת את אותו שירות שנותן אותו גוף גדול בכדי שלא תהיה אפליה.

יעקב מרגי: חייב.

<סמדר סגל: כי אחרת חזרנו לאותו דבר.

יעקב מרגי: זה התנאי של המכרז.

<סמדר סגל: אבל זה צריך להיות רשום איפשהו.

<סמדר סגל: כי יבוא סוכן שלא בדיוק, יש לו פקידה אחת, ולא מטפל בהם.

יעקב מרגי: רגע, סמדר.

יעקב מרגי: רבותי, אני מרגיש שאני חוזר לדיון בקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: לא יהיה.

<סמדר סגל: לא יהיה.

יעקב מרגי: זה ה-א'-ב' של זה.

יעקב מרגי: מה זה?

יעקב מרגי: זה הרציונל.

<סמדר סגל: רק תוספת קטנה לחדד את זה.

יעקב מרגי: תקשיבי, סליחה, כל הרציונל היה לייצר אחידות.

<סמדר סגל: נכון.

יעקב מרגי: בגלל כל הלקונות – יש אחידות במכרז, יש אחידות בסל הביטוחי, יש אחידות בעמלה, בתקרת העמלה, יש בכול.

יעקב מרגי: יש אחידות.

יעקב מרגי: ישנה אופציה שרשות מקומית לא תפעל באמצעות החברה למשק וכלכלה.

יעקב מרגי: אז היא הצליחה, הסוכן שלה הביא עמלה פחותה ב-50% ממה שקבע השר, בסדר?

יעקב מרגי: הוא יגבה בהתאם לזה.

יעקב מרגי: השירות הוא אותו שירות, זאת אותה פוליסה, אותה חברה.

יעקב מרגי: הסוכן הוא שונה, רבותי, להתמקד בזה.

יעקב מרגי: הלאה.

<מירב ישראלי: המבטח הוא אותו מבטח.

<זאב גולדבלט: רק משפט אחד לסוף.

יעקב מרגי: בבקשה.

<זאב גולדבלט: הפחד הגדול שלנו, אמרתי לך, זה שתהיה כאן דיפרנציאציה בין הרשויות ובין ההורים.

<זאב גולדבלט: גם היום, דרך אגב, או בשנים האחרונות, השירות הזה שהמשכ"ל הציע לכולם היה קיים, ולצערנו, לא כולם הרימו את זה.

יעקב מרגי: אבל לא הייתה אחידות.

<זאב גולדבלט: ולא הייתה אחידות בכלל כתוצאה מזה.

יעקב מרגי: אבל יש חברה אחת.

יעקב מרגי: זה מצמצם.

יעקב מרגי: הגענו להסכם עם חברה אחת.

<זאב גולדבלט: התחושה שלנו והחשש שלנו שהרצון או הלהט הזה של משרד המשפטים להגן על חברות הביטוח ועל סוכני הביטוח באה בצורה ישירה על חשבוננו ההורים, דהיינו הציבור הכללי.

יעקב מרגי: גם לי יש את החשש הזה.

<זאב גולדבלט: הם פשוט מעדיפים את האינטרס שלהם על פני האינטרס של הציבור.

יעקב מרגי: אז הם לא השתכנעו.

יעקב מרגי: ניסינו לשכנע אותם במשא-ומתן המקדים, ניסינו לשכנע אותם בדיון לקריאה ראשונה, ניסה חיים ביבס לשכנע אותם לפני הקריאה – לא הצליח.

יעקב מרגי: אז אנחנו הולכים עם זה.

יעקב מרגי: אם נראה שזה לא צלח, נחזור לשולחן ונתקן את זה.

יעקב מרגי: ההערכה שלי שלא נגיע למצב שהיינו בו בקדנציה הקודמת, בשנה שעברה, שנת הלימודים הקודמת.

יעקב מרגי: נצליח להוזיל את המחיר של הפוליסה וגם נצליח לתת אחידות בשירות.

יעקב מרגי: בבקשה.

<כרמית פולק כהן: לא הייתי בדיון הקודם, אבל המנכ"לית הייתה, ואחת ההערות שהיא העירה, אני חושבת שהיא מתחברת פה להערות שהעירו גם אחרים.

<כרמית פולק כהן: שוב, מבחינתנו זה חוק מאוד מאוד קריטי ומאוד מאוד חשוב, ולכן לא היינו רוצים לתקוע את החוק.

<כרמית פולק כהן: אבל אחת ההערות שהיא העירה באמת זה שמבחינתנו צריך שיהיה פה איזשהו תיקון עקיף שכן יקבע בתקנות, אם צריך, או משהו וכו', איזשהם תנאי סף מינימליים שיהיו לכל המכלול הזה, לא רק - - -

יעקב מרגי: תנאי סף למה?

<כרמית פולק כהן: לפרמיה לביטוח.

<כרמית פולק כהן: לדוגמה, נגיד ההיקף הביטוחי, מה נותן הביטוח?

<כרמית פולק כהן: מה האפשרויות?

יעקב מרגי: שיכנס לגוף החוק?

<כרמית פולק כהן: שוב, דיברנו עם היועצת המשפטית והבנו שזה עשוי לתקוע את החקיקה, ומבחינתנו - - -

<קריאה: בתקנות.

<יוסי אפשטיין: למה זה בתקנות ולא במכרז?

<כרמית פולק כהן: אין בעיה.

<מירב ישראלי: אין פה הסמכה לתקנות בנושא.

<מירב ישראלי: אם אתם רוצים תקנות צריך לקבוע הסמכה לתקנות.

יעקב מרגי: ואם נסמיך אתכם לתקנות, ניפגש בשביעיות, בשמיניות.

<קריאות: - - -

<חגית מאיר: עוד שנתיים.

<מירב ישראלי: מה שאני אמרתי, שזה לשנה הנוכחית, אתם בוודאי לא תספיקו לעשות את זה.

<כרמית פולק כהן: נכון.

<מירב ישראלי: אני מתייחסת לקצב של החלת תקנות באופן כללי.

<כרמית פולק כהן: לכן אנחנו אומרים שוב, מבחינתנו החוק הזה הוא קריטי וחשוב.

<כרמית פולק כהן: רק הערה נוספת לאדוני.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני יש בבית-משפט.

<כרמית פולק כהן: אני עורכת-דין אז אני רגילה.

<זאב גולדבלט: שם זה כבודו.

<כרמית פולק כהן: אז אין בעיה, כבודו.

<סמדר סגל: רגע, תני לו להתרגש.

יעקב מרגי: בבקשה.

<כרמית פולק כהן: אני אומרת שוב, מבחינתנו, יש לנו איזשהו חשש בהקשר הזה שלא חברה אחת בעצם תאגד.

יעקב מרגי: חברה אחת מאגדת.

יעקב מרגי: סוכן.

יעקב מרגי: את מדברת על סוכן.

יעקב מרגי: אל תבלבלו במושגים.

<כרמית פולק כהן: אני מתייחסת לשיח שהיה פה קודם.

<כרמית פולק כהן: מבחינתנו באמת לא היינו רוצים שהחוק הזה יתייתר.

יעקב מרגי: גם אנחנו.

<כרמית פולק כהן: כי הרציונל שלו הוא קריטי לילדים, ובאמת חבל.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לכם – ואני שמח שכיבד אותנו בנוכחותו יושב-ראש המרכז לשלטון המקומי וראש עיריית מודיעין חיים ביבס – הרציונל הזה והחשש הזה קיים אצלו וקיים אצלי וקיים אצל כולם.

יעקב מרגי: לא הצלחנו, אבל הצהרנו לפרוטוקול, ואנחנו אומרים שזה הרצון, והלוואי שיכולתי לקדם את החוק כבר השנה עם זה שזה סוכן אחד, כי אני חושב שזה הכי טוב שיכול להיות.

יעקב מרגי: אבל זה שהגענו למצב שיש חברה אחת שתזכה, אחידות בפוליסה, המסה הקריטית תהיה דרך החברה למשק וכלכלה.

יעקב מרגי: נעקוב אחרי זה.

יעקב מרגי: אם זה לא צלח, נחזיר את זה לשולחן.

יעקב מרגי: לא הבאנו את החוק הזה כדי להגיע לאותו מצב שהגענו בו בפתח שנת הלימודים הקודמת.

יעקב מרגי: לא יהיה.

יעקב מרגי: לפני שאני נותן למר ביבס.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<א. גרשון בינט: אני מוטרד קצת מהקטע עליו היא מדברת, ואני רוצה טיפה לחדד.

יעקב מרגי: אתה יודע, אם לא היינו מוטרדים מה היה קורה לנו?

יעקב מרגי: כמו בטורקיה וצרפת, תכתוב שאנחנו מוטרדים.

<א. גרשון בינט: המשתתפים במכרז יתמודדו ביניהם על היקף הכיסוי הביטוחי.

<א. גרשון בינט: לעניות דעתי, נראה לי שצריך לעשות מינימום כמו שהיה עד היום, כי אחרת זאת לא חוכמה להוריד את עלות הביטוח, כי יכסו פשוט פחות דברים.

<א. גרשון בינט: האם מכוסה פגיעה ב - - - והאם 200,000 או 50,000?

יעקב מרגי: מר לוי, הסל הביטוחי, ודאי שזאת לא הכוונה.

<א. גרשון בינט: צריך להיות איזה מינימום.

<אלי לוי: כמובן שלא.

<סמדר סגל: אנחנו צריכים מינימום.

<אלי לוי: אנחנו נפרסם את המכרז עם רצפה מינימלית לכיסוי.

<סמדר סגל: ברור.

<אלי לוי: והתחרות תהיה בין רצפה לתקרה, כך שבאמת לא - - -

<א. גרשון בינט: אבל המינימום צריך להיות מה שהיום.

<א. גרשון בינט: זאת אומרת, מה מבוטח, מה הכיסוי הביטוחי, מה כולל בתוכו, יהיה כמו מינימום היום.

<סמדר סגל: ישבנו אתם, ההורים, על הפוליסה ואנחנו דואגים לאינטרסים.

יעקב מרגי: סמדר, סמדר.

<קריאה: מה, את צועקת.

יעקב מרגי: את גם מתפרצת, גם – תתרחקי.

<סמדר סגל: אני עוזרת לך.

יעקב מרגי: אבל האוזניים.

יעקב מרגי: נגיש תביעה על תאונת עבודה בסוף.

<זאב גולדבלט: ישבנו אתם על סעיף סעיף, פריט פריט.

<אלי לוי: העבודה נעשתה, גם הוסרו כיסויים מיותרים.

<אלי לוי: נעשתה עבודה בעצם בתיאום עם המבוטח ישירות, כך שזה לא יקרה.

יעקב מרגי: לא יקרה.

יעקב מרגי: תודה.

<א. גרשון בינט: עוד נקודה, עוד הערה אחת.

יעקב מרגי: בבקשה.

<א. גרשון בינט: נכון להיום מטרידים אותם, ואני העליתי את זה בפעם הקודמת, הסוכנים.

<א. גרשון בינט: כשמישהו נפגע אז הם שולחים אותם לאגפי החינוך, איפה שאני נמצא אחד מהם, והם מבקשים מהם רשימה.

<א. גרשון בינט: יש כל מיני מצבים, כמו שדיברנו בפעם הקודמת, כמו הווקף הפרטי, כל מיני, אז באמת, כבוד היושב-ראש אמר שהוא רוצה לעתיד לבוא אנחנו נדע פריט על כל פריט, אתמול גם דיבר על זה ראש עיריית ירושלים, זה בסדר.

<א. גרשון בינט: נכון להיום אין כזה דבר.

<א. גרשון בינט: ולכן, זה לא מותנה בשום דבר.

<א. גרשון בינט: כשמישהו פגוע והוא בגיל הזה, לפי תעודת זהות שבחברת הביטוח זה צריך לחול עליו, ולא לטרטר אותו לרשימות.

<א. גרשון בינט: הרי חובת הביטוח - - -

<קריאה: בסדר גמור.

<קריאה: טוב מאוד.

<אלי לוי: אמרנו שהנושאים האלה היו יכולים להיפתר, אבל - - -

<סמדר סגל: עוד לא מצאתם את הרשימות מהישיבה הקודמת?

יעקב מרגי: עולות פה תהיות ושאלות, למרות שהדבק טוב צריך לחזק אותו במסמרים לפעמים.

יעקב מרגי: אז עולה פה הצעה של היועצת המשפטית של הוועדה שנוכל להסמיך לתקנות, אבל לא בשנה הזו, בשנה הבאה, ואז נוכל להכניס גם את הסוגיה הזו של הסוכן.

יעקב מרגי: במקום לשכנע ארבעה שרים, שר אחד, ונוכל להכניס את הסל הביטוחי.

יעקב מרגי: אני קונה את זה.

<מירב ישראלי: לזה אני צריכה גם את משרד המשפטים.

<מירב ישראלי: לגבי הנושא של תנאי המכרז אין בעיה, זה משהו שאפשר להכניס.

<מירב ישראלי: לגבי תנאים לגבי ההתקשרות, יכול להיות שאנחנו צריכים להגיד במפורש שיש הסמכה לעניין הזה.

<מירב ישראלי: זאת אומרת, לא רק לגבי ההיקף הביטוחי, אלא גם לגבי אופן ההתקשרות של - - -

יעקב מרגי: וזה יכנס רק משנה הבאה, והם ינהלו את המשא-ומתן.

<מירב ישראלי: אני לא רוצה שאחר כך יגידו שאין הסמכה, אז צריך לנסח את זה מאוד בזהירות.

יעקב מרגי: מה אומר חנן?

<חנן ארליך: את מתכוונת שהסמכה לתקנות תהיה ספציפית לעניינים מסוימים שהוגדרו במפורש כדי - - -

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: אנחנו צריכים להגדיר אותה מאוד כדי שאחר כך יהיה ברור לשר שיש לו סמכות להגיד, למשל, שרק לסמשכ"ל יש סמכות.

יעקב מרגי: הוא באישור ועדת החינוך, כמובן.

<מירב ישראלי: באישור ועדת החינוך, כמובן.

יעקב מרגי: אני חושב שלא צריכה להיות בעיה.

<חנן ארליך: אפשר לקבוע, אין מניעה לקבוע סמכות.

<רון אלמוג: ככל שמדובר בתקנות שנוגעות להתקשרות של רשות מקומית מול הסוכנות או מול המבטח, אני חושב שזה יותר עניין של תקנות של שר הפנים ולא של שר החינוך.

<רון אלמוג: ככל שזה קשור לתוכן המכרז או לתנאי המכרז והפוליסה עצמה זה באמת עניין של שר החינוך.

<רון אלמוג: אז רק בתקנות צריך להבחין - - -

יעקב מרגי: הערתך נשמעת.

יעקב מרגי: הערתך במקום ונשמעה במקום.

יעקב מרגי: בהתחלה רציתי לקפוץ, אבל יש דברי טעם במה שאתה אומר.

יעקב מרגי: יושב-ראש המרכז לשלטון המקומי.

<חיים ביבאס: חברים, בוקר טוב לכולם, אני שמח שהגענו לכאן.

<חיים ביבאס: אני מצטער שזה באיחור של ארבע שנים.

<חיים ביבאס: לפני ארבע שנים הייתי יושב-ראש הדירקטוריון של הביטוח.

<חיים ביבאס: הזהרתי את כולם, כולל את משרד המשפטים, שביטול הפול של הביטוח בסופו של דבר יביא בהכרח לעליית מחירים.

<חיים ביבאס: ומה שאמרנו אז, שהפריפריה ישלמו את המחיר הכי גדול, והמגזר עוד יותר.

<חיים ביבאס: וכל מה שאמרנו כאילו לא רק שקרה - -

יעקב מרגי: נבואה שהתקיימה.

<חיים ביבאס: - - אלא אנחנו חוזרים חזרה כדי לתקן את מה שהיינו יכולים להימנע ממנו.

<חיים ביבאס: אני אומר עוד פעם, מבחינתי הדבר הנכון ביותר היה לקחת ולהוציא מכרז אחד, חברה אחת, סוכן אחד עם כל מה שצריך.

<חיים ביבאס: משרד המשפטים בנושא הזה עומד עם רגליים אחוריות, אני מכבד את דעתם.

<חיים ביבאס: למרות שאני אומר שצריך לקחת בחשבון שיכול להיות שבעוד שלוש שנים בעצם הדבר הזה יגווע, כי אם אין לך תיק ואין לך יכולת לסדר אותו ואין לך איפה לשים את זה במקום מרוכז - - -

יעקב מרגי: ואז נבחן את זה שוב.

<חיים ביבאס: אין חיה כזאת שכל 257 רשויות במדינת ישראל ינהלו סוכן בנפרד.

<חיים ביבאס: אבל בעוד שלוש שנים אני, או מישהו אחר יצטרך להתעסק בזה חזרה.

<חיים ביבאס: אני מקווה לפחות שיהיה לנו יושב-ראש כמו מרגי, אם לא מרגי בעצמו.

<חיים ביבאס: אני מקווה שדרך אגב, תגיע למקום קצת יותר גבוה שם, תוכל לטפל במה שנקרא הביטוח, אבל עדיין נקווה - - -

<זאב גולדבלט: הוא יהיה השר שיחתום על התקנות.

יעקב מרגי: לא רע לי פה, למה אתם - - -

<חיים ביבאס: אני מקווה בשביל השלטון המקומי במדינת ישראל שבסוף יבינו שאם מאן דהו מוציא מכתב נגד מכרז כזה או אחר, בסוף צריך לבדוק גם מה האינטרס ולמה זה גורם בסוף.

<חיים ביבאס: כי את האבן שזרקו לבור אותם חבר'ה באילת, היועצת המשפטית וכל החכמולוגים למיניהם, בסופו של דבר הביאו אותנו למצב שבו כולנו מנסים להציל את הביטוח של התלמידים, שעולה לנו בצורה קיצונית כל שנה ושנה.

<חיים ביבאס: אני חושב שיושב-ראש הוועדה, ואני רוצה להודות לך בשמי, בשם השלטון המקומי, זה לא מובן מאליו, בדרך כלל אנשים נשברים באמצע, ואומרים: חבר'ה, עזבו אותי ממשרד המשפטים, עזבו אותי מכולם.

<חיים ביבאס: אני גם רוצה להודות למשרד המשפטים.

<חיים ביבאס: תראו, למרות שיש לנו ויכוח על דבר אחד קטן, בסך הכול אני חושב שמשרד המשפטים בסופו של דבר הבין, הפנים, והלך לקראת כדי שנייצר משהו משותף לכולם.

<חיים ביבאס: הדבר האחרון והחשוב, בסוף אנחנו גם צריכים להביא זכיין שיבטח את כל התלמידים, וזה לא פשוט.

<חיים ביבאס: כי היום במדינת ישראל אין כמעט חברת ביטוח שרוצה לבטח את כולם כמקשה אחת, בטח ובטח אחרי שיצאנו החוצה ולחזור חזרה.

<חיים ביבאס: אבל אני מאמין שאם נצטרך, נחזור לכאן כדי לטכס עצה ולמצוא פתרון.

<חיים ביבאס: אני, דרך אגב, חושב שבסופו של תהליך, אם לא יצלח, ואני אומר את זה בשם השלטון המקומי, אנחנו מוכנים מה שנקרא להגיש חזרה, שיחזירו את זה לחברת "ענבל", שהמדינה תבטח כמו שהיא מבטחת כל דבר ועניין, גם את תלמידי מדינת ישראל.

יעקב מרגי: אמרתם זאת בתחילת הדרך.

יעקב מרגי: קריאת

יעקב מרגי: כם לא נענתה, חיזוריכם לא נענו על-ידי המדינה, על-ידי חברת "ענבל".

<זאב גולדבלט: תרשה לי רק מילה אחת.

<זאב גולדבלט: חיים, מה שהשתנה בארבע שנים האחרונות, קודם כול, יש לנו יושב-ראש חדש לוועדה; ב', אתה נבחרת כיו"ר המש"מ; ו-ג', קם הפורום, שזה בן ברית.

<זאב גולדבלט: והשלישיה הזאת כנראה היא שלישייה מנצחת.

יעקב מרגי: אז אני מתחרט שנתתי לך, כי זה מה שרציתי לומר.

<חיים ביבאס: אלמלא פורום ההורים לא היינו מגיעים להרבה הישגים משמעותיים, לחלוטין.

<זאב גולדבלט: ואני רוצה להגיד המון המון המון תודה, כי מצאנו במהלך התהליך הזה שותפים אמיתיים, עם ראש פתוח, ובעיקר עם לב ישר.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: זה מה שרציתי לומר.

יעקב מרגי: והאמת היא שפה התכנסתם לשולחן עגול, גם המרכז לשלטון המקומי, שבאמת, לכאורה הוא היה יכול להתנער מזה, זה כאב ראש אחד גדול.

יעקב מרגי: ואנחנו התגוללנו עליו בשנה שעברה ונחתנו עליו בגלל הסכום שעלה.

יעקב מרגי: אמר: אדרבה, קחו את זה ממני.

יעקב מרגי: זיהינו שיש לקונה וכל הגורמים ביחד: משרדי הממשלה, החינוך, השלטון המקומי, משפטים, אוצר, הממונה על הביטוח, כולם ביחד, יחד אתכם בפורום - - -

<זאב גולדבלט: פורום ועדי ההורים היישוביים.

<סמדר סגל: פורום ההורים, ההורים.

יעקב מרגי: תשנו את השם כבר למשהו קצר.

<סמדר סגל: פורום ההורים הארצי.

<חיים ביבאס: למשהו יותר קצר וקליט.

<סמדר סגל: פורום ההורים הארצי.

<זאב גולדבלט: נפתח מכרז ונשמח לקבל הצעות.

יעקב מרגי: אז באמת שוב, תודה.

יעקב מרגי: והיועצת המשפטית, אנחנו מתכנסים לסיכום.

<סמדר סגל: תודה לכם, ביבס, תודה רבה.

<סמדר סגל: מרגי, תודה.

יעקב מרגי: את הסיכום, ועוד לא הצבענו.

יעקב מרגי: חכי, עוד לא הצבענו.

<מירב ישראלי: אולי נתחיל מהתחלה ככה לפי הסדר.

יעקב מרגי: נתחיל להקריא.

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו מקריאים את החוק, ולא להפריע.

יעקב מרגי: ואם צף לכם משהו בדרך, רק יד.

<מירב ישראלי: אז בחוק לימוד חובה בסעיף 6(ד1) (1): "האמור בו יסומן כפסקה "(1)", ובה, במקום הסיפה החל במילים "התשלומים שייגבו" יבוא "רשויות החינוך המקומיות יתקשרו בחוזה ביטוח כאמור עם מי שזכה במכרז שנערך לפי הוראות סעיף 198ב לפקודת העיריות ובהתאם להסדר שנקבע באותו סעיף.

<מירב ישראלי: "; (2) אחרי פסקה (1) יבוא: "(2) במסגרת התשלומים לפי סעיף קטן (ד), יקבע השר, לפני פרסום המכרז" – כאן יש לנו את - - -

יעקב מרגי: את הנוסח המוסכם.

<מירב ישראלי: אמרתי שהמהות מוסכמת והנוסח עוד ישופץ.

<מירב ישראלי: תיקון פקודת העיריות – 2.

<מירב ישראלי: בפקודת העיריות , אחרי סעיף 198א יבוא" – לגבי התקנות אני חושבת שהן צריכות להיות פה.

<מירב ישראלי: אז אתה רוצה שנדבר על זה עכשיו או - - -

יעקב מרגי: עכשיו, נגמור את זה, אנחנו כבר בהרצה של ההקראה.

<מירב ישראלי: מה שאפשר לעשות זה להסמיך – אני מקבלת את ההערה של נציג משרד הפנים שהתוכן של הביטוח שהוא לגבי התלמידים נוגע באמת יותר לשר החינוך, ולעומת זאת המבנה של ההתקשרות נוגע לשר הפנים.

<מירב ישראלי: אני רוצה גם להציע משהו, ואני אצטרך את ההערות שלכם בעניין הזה.

<מירב ישראלי: יש לנו בחוק המכרזים המשותפים, רשויות מקומיות מכרזים משותפים, איזשהו מנגנון ששר הפנים יכול לאשר, נכון?

<קריאה: נכון.

<קריאה: פרסום מכרז.

<רון אלמוג: הוא מאשר לרשויות המקומיות להתקשר עם הזוכה במכרז, אבל כאן המנגנון הוא שהוא מוציא את שר הפנים.

<מירב ישראלי: אז אני רוצה להתלבש – אני שוב אומרת, אני מקבלת את ההערה שלך.

יעקב מרגי: אז תמצאי לך ניסוח סופי.

<מירב ישראלי: אין בעיה, רק אנחנו צריכים שתצביעו על המהות כדי שאנחנו נוכל לנסח.

<מירב ישראלי: אני צריכה לדעת בדיוק את הפרטים, שתיתנו לנו הסכמה מדויקת כדי שננסח את זה.

<מירב ישראלי: אז בואו נתחיל – לגבי שר החינוך, לגבי תנאי המינימום למכרז.

יעקב מרגי: את זה יש לנו בגוף החוק.

<מירב ישראלי: אז זה יהיה פה – תנאי מינימום למכרז, ואנחנו נראה איך לנסח את זה להיקף הביטוחי בעצם, נכון?

<מירב ישראלי: על זה אנחנו מדברים.

<חגית מאיר: כן.

<מירב ישראלי: או לתנאי הביטוח.

<חנן ארליך: גברתי, אנחנו מדברים על הרשאה, לא חובה, לא תוטל עליו חובה לקבוע תקנות.

<חנן ארליך: אם הוא יראה לנכון.

<מירב ישראלי: למרות שאתה יודע, לפעמים רשאי בית-המשפט - - -

<חנן ארליך: לא בהכרח, יכול להיות שלא נרצה לקבוע, זה יכול לסכל את המכרז.

<חנן ארליך: זאת אומרת, אם הוא יקבע איזשהו סכום ודווקא יכול להיות מהכיוון של המשכ"ל או של השלטון המקומי, יש פה בקשה לא לקבוע - - -

יעקב מרגי: אנחנו רוצים את התקנות האלה למקרה שיהיה כשל או משהו כזה, יוכל בתקנות.

<מירב ישראלי: אז אנחנו נכתוב "רשאי", ונראה באמת איך הדברים יקרו בפועל.

<מירב ישראלי: אז הוא רשאי.

<מירב ישראלי: הוא צריך להתייעץ או להסכמה של שר אחר פה?

<מירב ישראלי: של שר הפנים?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: למה?

<מירה סלומון: לתנאי סף?

<אלי לוי: לתנאים במכרז, לא.

<מירב ישראלי: אני חושבת שכן חשוב פה שיהיה איזה - - -

יעקב מרגי: זה לא היה עד היום.

<אלי לוי: המכרז לא מעניין אותו.

<מירב ישראלי: אוקיי.

יעקב מרגי: זה לא היה עד היום.

יעקב מרגי: אין שום סיבה.

<קריאה: רון, לתנאי סף, צריך אישור משר הפנים?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: זה לא היה עד היום.

יעקב מרגי: רק תנאי התקשרות.

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: לא לסבך את החוק.

יעקב מרגי: בואו, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: מה שהיה עד היום יימשך.

<מירב ישראלי: היום לא היה לנו את זה.

יעקב מרגי: אבל הוא קבע, הוא הביא את זה לוועדה, למה אני צריך עכשיו לתת לו?

<מירב ישראלי: לא, רק את הסכום.

<מירב ישראלי: הוא לא הביא את התנאים.

<מירב ישראלי: זה לא היה.

<מירב ישראלי: אני מנסה לברר האם זה שר האוצר או שר – אני לא יודעת, מישהו שהוא צריך להתייעץ אתו, כי הוא הרי לא מומחה לביטוח, שר החינוך.

<מירב ישראלי: אז נראה לי שצריך להיות פה גורם מקצועי כלשהו.

<חגית מאיר: הרי בסך הכול בכל החוזים הקיבוציים ממילא צריך לעבור את האישור של המפקח על הביטוח באוצר.

<מירב ישראלי: בחוזה.

<מירב ישראלי: השאלה לגבי התקנות.

<מירב ישראלי: אז אם ככה אולי זה שר האוצר.

<מאיר ממן: גם כן, משרד החינוך פעל במשך השנים אל מול המפקח על הביטוח באוצר - - -

<מירב ישראלי: אין בין כה וכה, כי אנחנו עכשיו קובעים בחקיקה.

<מירב ישראלי: אם את לא תקבעי בחקיקה, לא יהיה.

יעקב מרגי: שמעת אותו?

<מירב ישראלי: סליחה, לא.

<מאיר ממן: משרד החינוך פועל עדיין מול הממונה על הביטוח באוצר לקביעת תקנות.

<מאיר ממן: הן נעצרו שם בגלל שהחוק קצת הפריע לנו.

<מירב ישראלי: קביעת תקנות לפי מה?

<מאיר ממן: קביעת תקנות לביטוח.

<מירב ישראלי: ומכוח מה ההסמכה בחוק?

<מאיר ממן: כדי שיהיו תנאי מינימום.

<מירב ישראלי: אבל מאיזה הסמכה בחוק אתם עושים את זה?

<מירב ישראלי: מאיזה חוק?

<מאיר ממן: לא הייתה הסמכה, ולכן זה נתקע.

<חגית מאיר: לא הייתה הסמכה.

<מירב ישראלי: אז זה בדיוק מה שאני רוצה לתת לכם עכשיו.

<חנן ארליך: זה אומר שהגורם המתאים הוא שר הפנים.

<קריאות: - - -

<מירב ישראלי: לא תהיה להם הסמכה.

<מאיר ממן: אבל אם ההסמכה היא של משרד החינוך - - -

<מירב ישראלי: אתה לא רוצה עכשיו?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני עוזב את התקנות כרגע, רבותי.

<מירב ישראלי: אוקיי.

יעקב מרגי: אם תהיה לקונה אנחנו נתכנס פה, נתקן את החוק.

יעקב מרגי: לא רוצה את זה, זה רק מסבך את העניינים.

יעקב מרגי: אני צופה בלגנים.

יעקב מרגי: תורידי את זה.

יעקב מרגי: אנחנו לגופו של החוק.

<מירב ישראלי: וגם לא לעניין של ההתקשרות.

יעקב מרגי: אם אין לי תקנות, אין לי חובת התייעצות.

<מירב ישראלי: אמרנו שיהיו שני סוגים של תקנות:

<מירב ישראלי: אחד לגבי היקף הביטוח; אחד של שר הפנים לגבי המכרז המשותף.

<מירב ישראלי: השאלה אם אתה לא רוצה את שניהם.

יעקב מרגי: את שניהם לא.

<מירב ישראלי: לא.

<מירב ישראלי: בסדר.

דב חנין: איך יוגדרו, אם כך, תנאי המינימום לביטוח?

<חנן ארליך: במכרז.

<מירב ישראלי: זה ייעשה לא מכוח החוק, אלא כמו שזה נעשה עד היום.

יעקב מרגי: כמו שנעשה עד היום, יקבעו במשא-ומתן.

<אלי לוי: כבר סוכמו.

יעקב מרגי: סוכמו.

<מאיר ממן: זה נעשה היום משותף בין הסוכנות וארגון ההורים ומשרד החינוך.

<אלי לוי: בין החברה למשק וכלכלה לבין איגודי ההורים, פורום ההורים.

יעקב מרגי: קדימה, אנחנו נצמדים לנוסח המקורי בלי תקלות.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: אז גם לגבי המכרז המשותף יהיה צריך לחזור לתיקון חקיקה.

<מירב ישראלי: "2.

<מירב ישראלי: בפקודת העיריות – "ביטוח תאונות אישיות לתלמידים 198ב.

<מירב ישראלי: (א) בסעיף זה – "ביטוח תאונות אישיות לתלמידים" – כמשמעותו בסעיף 6(ד1) לחוק לימוד חובה; "חברה משותפת" – חברה שבעלי המניות שלה הן מרבית הרשויות המקומיות; "חוק לימוד חובה" – חוק לימוד חובה, התש"ט–1949.

<מירב ישראלי: (ב) על אף האמור בסעיף 197, עירייה שהיא רשות חינוך מקומית כהגדרתה בחוק לימוד חובה, תתקשר בחוזה ביטוח תאונות אישיות לתלמידים, עם מי שזכה במכרז פומבי שתערוך חברה משותפת, לפי הסדר שהתקיימו בו הוראות אלה: (1) דמי הביטוח במכרז יהיו כפי שקבע שר החינוך לפי סעיף 6(ד1) לחוק לימוד חובה; (2) שיעור העמלה המרבי שסוכני ביטוח" – כאן אנחנו צריכים לעשות גם התאמה בניסוח.

<אלי לוי: את ההתאמה לנוסח הקודם.

<מירב ישראלי: אז נעשה התאמה בניסוח.

<מירב ישראלי: ב-(3) נאמר שזאת לא תקופת הביטוח, אלא תקופת המכרז.

<מירב ישראלי: "(3) תקופת המכרז לא תעלה על שנה, ועורך המכרז".

יעקב מרגי: לא.

<קריאה: לא, להפך.

<אלי לוי: תקופת המכרז תהיה שלוש שנים.

<מירב ישראלי: תקופת המכרז לא תעלה על שלוש שנים.

<סמדר סגל: והביטוח לשנה.

<מירב ישראלי: ועורך המרכז יוכל להאריכה – לא.

<מירב ישראלי: אז זה לא.

יעקב מרגי: תקופת הביטוח לא תעלה על שנה, זה נכון.

<חנן ארליך: רק הסוף, המילה ביטוח בסוף.

יעקב מרגי: לא היה צריך לתקן את זה.

<מאיר ממן: יש לך את הנוסח, הנחתי לך שם.

דב חנין: הנוסח לגבי תקופת הביטוח הוא טוב.

דב חנין: האם גברתי חושבת שצריך להבחין בניסוח של החוק בין תקופת הביטוח לתקופת המכרז?

<קריאה: בטח.

<קריאה: ודאי.

<מירב ישראלי: תקופת הביטוח למעשה יכולה להיות אפילו, לא יודעת, אם אני מבינה נכון, היא יכולה להיות - - -

<חנן ארליך: אני חושב שהכוונה הייתה להחליף את המילה ביטוח - - -

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: סליחה, כל שנה הביטוח מתחדש מחדש.

יעקב מרגי: המכרז הוא לשלוש שנים.

<חגית מאיר: אבל הביטוח מתחדש מדי שנה.

יעקב מרגי: כל שנה, נכון.

<מירב ישראלי: אז תקריאו לי את הנוסח, בקיצור.

<יוסי אפשטיין: לדעתי הנוסח עונה על זה.

<אלי לוי: אני רוצה להקריא אם אפשר.

יעקב מרגי: לוי, בבקשה.

<אלי לוי: תקופת הביטוח לא תעלה על שנה, ועורך המכרז יוכל לחדשה לשתי תקופות נוספות שלא יעלו שנה כל אחת בהתאם לתנאי המכרז, כך שתקופת ההתקשרות הכוללת לא תעלה על שלוש שנים.

יעקב מרגי: מקובל.

<מירב ישראלי: למעשה זה רק לחדשה במקום להאריכה, אם אני מבינה, ועורך המכרז.

יעקב מרגי: כן.

<מירב ישראלי: אבל אני בכל זאת רוצה לחדד.

<יהודית גידלי: המילה בסוף תקופת הביטוח זה תקופת המכרז.

<מירב ישראלי: לא, זה הביטוח.

<אלי לוי: תקופת המכרז זאת תקופת ההתקשרות הכוללת, במסגרת המכרז לא תעלה על שנה.

יעקב מרגי: ופה נכנסת לחשש שלך שהכניס אותנו לסרבול מההתחלה.

יעקב מרגי: היית אומר בסיפה של הסעיף.

<אלי לוי: נכון.

<מירב ישראלי: האם תקופת הביטוח - - -

יעקב מרגי: לדיון הבא.

<מירב ישראלי: אני רוצה רק להיות בטוחה.

<מירב ישראלי: כשאתה אומר "תקופת הביטוח" בהתחלה, אני לא בטוחה שזה הביטוח.

<אלי לוי: תקופות ביטוח הן בפרקי זמן של שנה.

<אלי לוי: המכרז, ההתקשרות עם אותה מבטחת היא לשלוש שנים מקסימום.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: "(4) החברה המשותפת תפעל באמונה ובשקידה לטובת המבוטחים בלבד, ותהיה רשאית לקבל מהזוכה במכרז" – כאן עלתה השאלה לגבי מידע כללי.

<מירב ישראלי: הכוונה הייתה למידע הנוגע לתביעות לתגמולי ביטוח, שאין בו פרטים אישיים בעצם.

<אלי לוי: מזהים.

<מירב ישראלי: מזהים.

יעקב מרגי: מה אומר, חנן?

<חנן ארליך: לכן חשבנו שצריך להכניס את המילה "כללי", כדי שיהיה ברור שזה לא כל מידע שנוגע לתביעות לתגמולי ביטוח.

<חנן ארליך: זאת אומרת, כולל מידע שיש בעיה מבחינת הגנת הפרטיות.

<חנן ארליך: לא אכפת לי גם בניסוח אחר, אבל שיבינו את העניין.

<מירב ישראלי: כן, ברור.

יעקב מרגי: חנן, החשש שלך מובן, אבל תבין, אומר לך היועץ – סליחה שאני אומר בשמך – הוא אומר: נעשה את זה יותר יעיל ופשוט.

יעקב מרגי: הוא אומר לך: כשאתה כותב לי מידע כללי, הרי החשש שלך כבר מעוגן – "הנוגע לתביעות לתגמולי ביטוח שהוגשו לפי חוזה הביטוח".

יעקב מרגי: אתה רוצה: ובלבד שלא תיפגע - - -

<חנן ארליך: הגנת הפרטיות.

יעקב מרגי: תכניס.

יעקב מרגי: אבל כללי, אתה נותן פתח להתחמקויות.

<חנן ארליך: נכון.

<יוסי אפשטיין: זה ממילא גם בחוק חופש המידע, ככה שאין בעיה בנוסח.

<חנן ארליך: נצטרך להוסיף בסוף הפסקה: ושאינו נוגע לפרטים.

יעקב מרגי: ואז אתה מוריד את הכללי.

<אלי לוי: שאינו פוגע בפרטיות או שאינו פוגע - - -

יעקב מרגי: קיבלתי.

יעקב מרגי: יצאת עם מבוקשך, ואנחנו יצאנו עם מבוקשנו.

יעקב מרגי: תודה.

<חנן ארליך: לא שפוגע, שלא נוגע לפרטים.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: נמצא את הניסוח.

<מירב ישראלי: התוספת הזאת של "(5) החברה המשותפת או חברת בת שלה שהיא סוכן ביטוח, לא יישאו באחריות בכל הנוגע לקיום חוזה הביטוח בהתקשרות של רשות מקומית עם הזוכה במכרז לפי סעיף זה שאינן מנהלות או מרכזות אותה ושלא נובעת מהליך עריכת המכרז עצמו.

<מירב ישראלי: "

יעקב מרגי: ובצדק, זה מה שביקשת, חיים.

<מירב ישראלי: אבל קודם כול זה המצב המשפטי, לדעתי.

<חנן ארליך: כפי שאמרתי, גברתי, אנחנו חושבים שזה מיותר, למעשה.

<מירב ישראלי: האמת שכאן אני מסכימה עם חנן.

<מירב ישראלי: אני חושבת שזה לא רק מיותר, זה גם עלול להיות מזיק.

<מירב ישראלי: כי בעצם ברגע שאתה כותב דבר כזה, אתה כאילו מניח שיש אחריות, ואז כל מה שלא הכנסת בדבר הזה יכול לכאורה להיות אחריות.

<מירב ישראלי: הייתי מציעה דווקא למשכ"ל להוריד את הדבר הזה, כי לדעתי זה רק מזיק, ולא רק שזה לא מועיל.

<אלי לוי: מה לעשות אבל שהחיים חזקים יותר, ונכון להיום גם ברשויות מקומיות שלא מבטחות באמצעותנו כסוכנות אנחנו מצורפים כמשיבים לעתירות או לתביעות.

<אלי לוי: וכאן המקום לומר שאם לפחות לא הוטלה עלינו אחריות לרכז את כל התחום הזה, אז לפחות שבחוק יהיה מובהר שאנחנו לא צד להתנהלות של הסוכן או של ההתנהלות של הביטוח ברשויות שלא בחרו בי.

<אלי לוי: המציאות חזקה יותר.

<אלי לוי: בואו תראו מה ההוצאות שאנחנו מוציאים.

<מירב ישראלי: זה התקבל אי-פעם בבית-משפט שאתם אחראים?

יעקב מרגי: די שהוא מבטח.

<מירב ישראלי: זה שמצרפים אתכם לתביעה - - -

<אלי לוי: אנחנו יודעים מה קורה בבית-הדין - - -

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: לא, זה לא בסדר, כי הוא לוקח עורך-דין, זה עולה לו 20,000 שקל.

<מירב ישראלי: אני מבינה את זה.

<מירב ישראלי: רק מה שאני אומרת, אתה מסתכן פה בזה שאתה מוסיף את הדבר זה, אתה מסתכן פה לדעתי במשהו שאני לא בטוחה שאתה רוצה להסתכן.

<אלי לוי: אשמח לשמוע.

<אלי לוי: אני רוצה להבין.

<אלי לוי: איפה הסכנה?

יעקב מרגי: אני לא חושב כך.

יעקב מרגי: למה?

<מירב ישראלי: שאם אתה אומר את הדבר זה, זה כאילו מניח שיש אחריות, לכן אתה צריך להגיד את הדבר הזה.

יעקב מרגי: סליחה, תקשיב, אני התנדבתי, והחוק הזה הטיל עלי חובה לנהל את המכרז הזה.

יעקב מרגי: יכול להיות דמאן דהו בגלל שיש, ואני לא משפטן, בגלל שאני מנהל את המשא-ומתן ואת המכרז הזה, יכול להיות שמישהו ישית עלי אחריות שלא בצדק.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי הוא לקח ועשה לעצמו חופש והחוק אפשר, התקשר באמצעות סוכן אחר.

יעקב מרגי: ברגע שהוא התקשר באמצעות סוכן אחר למה אתה מפיל עלי?

<חנן ארליך: אמרתי בפתח הדברים לפני שנכנסת, שזה בעקבות השיחה שלנו.

יעקב מרגי: אין לו בעיה עם זה.

<חנן ארליך: אבל גם הבהרתי שלדעתנו זה מיותר.

<חיים ביבאס: התנאי מבחינתי היה אחד מסוים, או לוותר לגמרי – אני באמת לא רוצה - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: היא אמרה את חששה, היא היועצת המשפטית היא חייבת לומר.

יעקב מרגי: היא באה להגן.

<מירב ישראלי: בסדר.

<מירב ישראלי: להפך, אני אומרת לכם, אני לא מתנגדת לזה בגלל שזה לא נכון.

<חגית מאיר: זה מיותר.

<מירב ישראלי: לא רק שזה מיותר, אלא לדעתי זה מכניס פה איזשהו עניין שכאילו אומר שיש אחריות בבסיס.

<יגאל שגיא: ברגע שזה נכנס אז לא תהיה יותר אחריות, לכן אין חשש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סמדר, הערה, בבקשה.

<סמדר סגל: סעיף (4) ,החברה המשותפת" - - -

יעקב מרגי: איך חזרת ל-(4)?

<סמדר סגל: כי עברתם מהר.

<סמדר סגל: "החברה המשותפת תפעל באמונה ובשקידה לטובת המבוטחים בלבד" – אני רוצה שגם סוכני הביטוח, אם ויהיו כאלה, שזה גם יכלול אותם.

<חנן ארליך: יש להם חובה לפי חוק שירותים פיננסיים.

<חיים ביבאס: הם לא מעניינים אותנו.

<חיים ביבאס: את בניגוד עניינים, את סוכנת ביטוח.

<סמדר סגל: צריך להקשות על סוכן ביטוח בודד שייתן לי בדיוק את אותו שירות שנותן לי הגוף הגדול.

<סמדר סגל: אם הוא לא עומד בזה - - -

יעקב מרגי: הסוכן – אני מתפלא על המשפטנים שהם שותקים.

<סמדר סגל: הוא לא עומד בזה, שלא יכנס לזה.

יעקב מרגי: למה הם קופצים כשלא צריך, ופה הם שותקים.

יעקב מרגי: תקשיבי טוב טוב, אני לא משפטן, ואני אומר לך - - -

<מירב ישראלי: אני מוחה בשם כל המשפטנים.

יעקב מרגי: שמעתי את מחאתך.

<חיים ביבאס: המחאה נרשמה.

יעקב מרגי: תקשיב, יש לי ארבע שנים טובות במשרד ממשלתי, לפעמים הם לא צריכים והם קופצים, בוועדת שרים לענייני חקיקה גם כן, חנן ראה אותנו שם.

יעקב מרגי: תקשיבי טוב טוב, הרי הסוכן הזה שאו במקרה הגדול המרכזי זו חברת הבת של החברה המשותפת, נכון ככה זה מוגדר בהגדרה המשפטית?

<חיים ביבאס: נכון.

יעקב מרגי: או אותו סוכן שערבה או ירוחם או אופקים הלכו התקשרו אתם, בסדר?

יעקב מרגי: הוא מחויב, הסוכן הזה, לפעול לפי הכללים שנקבעו במכרז.

יעקב מרגי: וכבר שם קבענו ב-(4) שבתום לב ולטובת – אני לא צריך עוד פעם לחזק וסתם.

יעקב מרגי: שכנעתי אותך?

<סמדר סגל: ממש.

יעקב מרגי: אני מאוד מעריך את זה שהצלחתי לשכנע אותך.

<סמדר סגל: יש.

יעקב מרגי: כי לא קורה לי הרבה שאני מצליח לשכנע את אשתי או את הסובבים אותי, אבל הנה, הצלחתי.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מירב ישראלי: אז נראה לי שהקראנו הכול.

<חגית מאיר: את דברי ההסבר צריך.

<מירב ישראלי: לא צריך להקריא.

יעקב מרגי: לא.

<יהודית גידלי: לא רלוונטי.

יעקב מרגי: רבותי, מאחר שיש פה הרבה חברי כנסת, אחד אחד, מי בעד?

<סמדר סגל: אחד אחד, לא להתפרץ

<חנן ארליך: את סעיף 3 הקראת?

<מירב ישראלי: זה חשוב.

<מירב ישראלי: "3.

<מירב ישראלי: בפקודת המועצות המקומיות, בסעיף 34א(א), אחרי "198א," יבוא "198ב,".

<מירב ישראלי: ", שזה כמובן מפקודת העיריות, אנחנו שואבים את זה לגבי רשויות מקומיות אחרות.

יעקב מרגי: ולכן, הגענו לרגע השיא, ואנחנו מודים, לפני הצבעה, מודה שוב לחברה למשק וכלכלה, ליושב-ראש מרכז השלטון המקומי, לפורום ההורים היישובי.

<חיים ביבאס: תקצרו את השם.

יעקב מרגי: למשרדי הממשלה, לעבדכם הנאמן, לכל חברי הוועדה שנמצאים או לא נמצאים כאן.

<חיים ביבאס: לחנן.

יעקב מרגי: מי בעד הצעת החוק?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: בעד – פה אחד

יעקב מרגי: אין מתנגדים.

יעקב מרגי: אושר פה אחד תרתי משמע, ויבוא למליאה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, ליועצת המשפטית הזריזה שלנו.