ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 236, 2016-07-12 12:30

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 12 ביולי 2016, ו' בתמוז התשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: "איומים על מפקד הפלוגה של החייל היורה", של חבר הכנסת יעקב מרגי, עבדכם הנאמן, חברת הכנסת מירב בן ארי, חבר הכנסת מיקי לוי.

יעקב מרגי: התקיים דיון במליאת הכנסת בעקבות הצעה לסדר היום, שבו הוצגה על-ידי חברי הכנסת להעביר את הדיון להמשיך בדיון ועדת החינוך.

יעקב מרגי: לכאורה – מה הקשר?

יעקב מרגי: כך נשאלתי אתמול גם על-ידי יועץ שר הביטחון ויועץ הרמטכ"ל - מה הקשר לוועדת החינוך?

יעקב מרגי: קודם כל מליאת הכנסת הצביעה, אני חייב לקיים דיון.

יעקב מרגי: אבל הקשר הוא שרצו למקד את הזה בסוגיה שאנחנו עוברים בחברה הישראלית את כל סוגית השיימינג, נקרא לזה התקפות במרחב הווירטואלי - אם זאת אלימות מילולית ואיומים.

יעקב מרגי: אני חושב שזה אך נכון גם לשמוע איך אנחנו כחברה אזרחית, כמשרד החינוך, משטרת ישראל, הצבא, מתמודדים עם הסוגיה הזו של השיימינג, של ההשמצות, של האיומים במערך הווירטואלי, כשברקע כולנו היינו ערים להתקפה הבוטה שהייתה כלפי המ"פ של החייל היורה שמילא את חובתנו האזרחית, וחובתו הצבאית להעיד ולומר עדות אמת כפי שהיא משתקפת, וכפי שהוא מאמין בה.

יעקב מרגי: אני חושב שמה שקורה בחברה הישראלית לאחרונה, יכול להיות שכבר מוביל שאנשים בעלי דעה עצמאית שיכולים להשפיע ולעצב דעת הקהל הישראלית יחששו לומר את העמדה שלהם.

איתן ברושי: אתמול הייתה הקדמה – עשו את חוק העמותות, התחילו - - -

יעקב מרגי: עזוב, זה רציני מאשר לעשות פוליטיקה.

יעקב מרגי: החשש הוא שאנשים שחייבים לומר את דעתם, או שרוצים לומר את דעתם ודעתם לא שייכת, סליחה אם אני אומר את זה, למיינסטרים הרווח בחברה הישראלית, הם יודעים שאם הם יאמרו את דעתם, ויחוו דעה על נושא כזה או אחר על סדר היום הציבורי, הם יידעו שהם הולכים לחוות התקפה מאסיבית.

יעקב מרגי: אני חושב שזה דבר שצריך להיעלם מהחברה הישראלית, חברה דמוקרטית, חברה שמתיימרת להיות דמוקרטית.

יעקב מרגי: אנחנו חייבים לאפשר את השיח, את חופש הביטוי כמובן ברמה נאותה, מכובדת, ומה שקורה במרחב הווירטואלי רחוק מלהיות מכובד, רחוק מלהיות ידידותי.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי, לפני כמעט שנה עשתה איזה מיזם של להציג רק על חברי כנסת את הסטריפים של האיומים, ההשמצות שרצו בטוקבקים על עמדה כזו או אחרת של חברי כנסת.

יעקב מרגי: תאמינו לי, כאשר מרכזים את זה על כל חבר כנסת, מה נאמר עליו? - זה מחריד, מחריד ומזעזע.

יעקב מרגי: יש תחושה שאתה לא רוצה להיות שייך לחברה כזו.

יעקב מרגי: באמת, אני אישית לא עובר על טוקבקים, לא קורא אותם.

יעקב מרגי: אני טוען שזה משחית את הנפש, זה משחית לך את סגנון הדיבור שלך.

יעקב מרגי: זה משחית לך כל ערך - הגיע הזמן שנעשה מעשה.

יעקב מרגי: אי אפשר לומר – נכון, אי אפשר לבער את זה, אי אפשר למגר את זה.

יעקב מרגי: אבל אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לומר - אי אפשר לעשות כלום ולא עושים כלום.

יעקב מרגי: זו העמדה שלי גם כמציע, גם כיושב ראש הוועדה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי, אחת המציעות.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מירב בן עטר: תודה רבה, אדוני היושב ראש, אני יזמתי את ההצעה הזאת לפני שבועיים, ואתה הצטרפת אליי, ואני מאוד מעריכה את זה כמובן.

<מירב בן עטר: בנושא של המ"פ נעמן - אני רוצה להגיד לכם שאני פרסמתי פוסט על המ"פ, וכתבתי על העניין הזה שהרשת מנהלת לו משפט שדה, ודיברתי על הקללות והאיומים, ושפרסמו את השם שלו.

<מירב בן עטר: אני כן רוצה להתמקד בנעמן, ואחרי זה נדבר בהסתה, כי אני מתעסקת בהסתה, אבל נתמקד שנייה במה שהיה כי זה גם השפיע עליי.

<מירב בן עטר: דיברתי על תום נעמן שהוא קצין מצטיין, ומ"פ, ופרסמו את הפלאפון שלו, ואת התמונה שלו.

<מירב בן עטר: אמרתי בגלל שאני מכירה את החטיבה טוב, אמרתי גם שאחד המפקדים הציע לטוס להודו, ואמר לו תיסע, אל תישאר כאן בארץ.

<מירב בן עטר: כשאני שמעתי את זה, אמרתי לעצמי, איך אני בתור חברת כנסת אשמע דבר כזה על קצין שהוא עושה את התפקיד שלו - בא לתת עדות.

<מירב בן עטר: זה שהוא אמר, זו האמת בעיניו לצורך העניין.

<מירב בן עטר: זו האמת שהוא העיד בשבועה, אני מאמינה לו.

<מירב בן עטר: וגם אני מאמינה לו לצורך העניין, אני שומעת דבר כזה, חברת כנסת, אני אומרת לעצמי, אנחנו צריכים לתת לו גיבוי.

<מירב בן עטר: אז העליתי פוסט, וכתבתי על תום, ועל מה שעובר עליו.

<מירב בן עטר: שני דברים שאני אגיד לך בעקבות הפוסט הזה.

<מירב בן עטר: האחד - אני בן-אדם שכותב פוסטים, מה שנקרא מיינסטרים.

<מירב בן עטר: פעם ראשונה שחטפתי כל כך הרבה אש מהציבור ה-so called ימני, אבל בואו, גם אני נמצאת בצד הימני של המפה, ואני לא כותבת ככה לאנשים.

<מירב בן עטר: אמרתי לעצמי, אם אני חטפתי כאלה תגובות - - -

יעקב מרגי: אני חושב שזה בא מהימין הקיצון והשמאל הקיצון.

<מירב בן עטר: לא, אבל זה היה ימין קיצון, בוא נשים את הדברים על השולחן.

<מירב בן עטר: אני אומרת לעצמי, כאילו אם אני חטפתי כאלה תגובות בפוסט, מה הוא חטף?

<מירב בן עטר: – בפלאפון, מה, תחשבו מה כתבו לו.

<מירב בן עטר: ואני בצחוק כתבתי פוסט על משהו שראיתי והיה לי נראה חמור בעיניי.

<מירב בן עטר: דבר שני, ואני חייבת לומר את זה גם לפרוטוקול.

<מירב בן עטר: התשובה של סגן שר הביטחון אלי בן דהן, אני ואתה ישבנו שם במליאה, ואני זוכרת שהסתכלנו אחד על השני, הייתה חיוורת – זה אנדרסטייטמנט.

<מירב בן עטר: זה היה חיוור, תשמעו, זה מאוד מטריד.

<מירב בן עטר: ובאמת, ליבי על משפחת אזריה מה שהיא עוברת עכשיו בבית-משפט.

<מירב בן עטר: חייל יצא לקרב - חייל יצא לשטח במקרה הזה.

<מירב בן עטר: אנחנו יושבים פה ואומרים - ליבי עם המשפחה הזאת, אני לא מקנאה באף אחד על מה שהם עוברים עכשיו, זה נורא.

<מירב בן עטר: אבל השיח הזה – לקחת את אותו בחור, ופשוט לאיים עליו באיומים של רצח, זה מה שאני חושבת שבשיח הציבורי שלנו הוא מאוד נוקשה, ולכן הגשתי את ההצעה לסדר-היום.

<מירב בן עטר: מלה אחרונה לסיום.

<מירב בן עטר: מהפרט אנחנו לומדים על הכלל.

<מירב בן עטר: אמר, ובצדק חבר הכנסת מרגי, יו"ר הוועדה, שאנחנו מתעסקים הרבה בהסתה ברשתות.

<מירב בן עטר: כל הזמן אנחנו עושים דיון.

<מירב בן עטר: נכון, כמעט כל חודשיים, גם חבר הכנסת ברושי חבר ותיק פה בוועדה, כל הזמן אנחנו מתעסקים בהסתה.

<מירב בן עטר: היום אני יודעת שיש ועדה של משרד המשפטים שמנסה למצוא פתרון להסתה.

<מירב בן עטר: לצערי, אנחנו צריכים לשפוט את עצמנו בבית הזה, לשפוט את עצמנו טוב, טוב, כי הרבה פעמים יוצאים מפה דברים לא פשוטים.

<מירב בן עטר: ואני אומרת, אין לי הצדקות לדברים שנעשים פה, אבל אולי אתם שבצד שלי, שבדרך כלל שומעים אתכם, תתנו לנו איזשהו נקודת אור.

<מירב בן עטר: אולי הצוות שנמצא כאן ויסביר לנו מה אפשר לעשות, כי באמת המצב איום - אני לא זוכרת תקופה כזאת במדינת ישראל שקצין הולך ועושים לו משפט ציבור, שזה אמור להיות בית-משפט.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי.

יעקב מרגי: בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, באתי לדיון הזה כי אני חושב שהוא יותר חשוב מהיקף המשתתפים בו.

איתן ברושי: ואני חושב ישראל נמצאת – ואמרתי את זה אתמול בדיון במליאת הכנסת בנקודה מאוד בעייתית, ואולי אפילו על מדרון חלקלק, והממשלה והכנסת הם לא בדיוק הדוגמה הנדרשת בימים ובשעות האלה, ובחלק מהאווירה שנוצרה יש לממשלה אחריות.

איתן ברושי: אתמול בדיון שנמשך על פני שש שעות שהתוצאה שלו הייתה ידועה מראש, בוודאי נשאלת השאלה במה ישראל התקדמה בתום הלילה הארוך הזה בחוק שהיה מיותר, והוא בוודאי לא מועיל לשיח החברתי, לאחריות הנדרשת מכל אחד מאתנו.

איתן ברושי: אבל אני גם מוכן לומר בוודאות, שחופש הביטוי הוא לא חופש מאחריות.

איתן ברושי: אבל צה"ל וכוחות הביטחון תמיד היו מחוץ ומעל כל מחלוקת.

איתן ברושי: והנה, הגענו למקרה שיצא מהפרופורציות.

איתן ברושי: היו, ולצערי כנראה גם יהיו אירועים.

איתן ברושי: אני בעצמי שירתתי, וסיימתי את השרות כסגן אלוף בצה"ל.

איתן ברושי: חמשת ילדיי שירתו ומשרתים ביחידות מיוחדות, מובחרות, ואחד רב סרן בקבע - אני מאחל להם הצלחה כמו לרבים אחרים.

איתן ברושי: לא היה כדבר הזה שגם שרים וראשי ממשלה - ראיתי עכשיו שגם הבן של שר הביטחון תרם.

איתן ברושי: אני חושב שמישהו איבד פה את הצפון ואת המצפון.

איתן ברושי: שר אחד שדיבר על זה, הרחיקו אותו, שר הביטחון לשעבר.

איתן ברושי: אבל באמת נוצרה פה מציאות שבסוף אלה שאתה לא קורא, וגם אני לא קורא, הפכו להיות מעצבי דעת הקהל.

איתן ברושי: אותה קבוצה שבמקום אחר לא היו מתייחסים אליה, הפכו אותה למי שקובעת פה את השיח החברתי.

איתן ברושי: אני חושב שמוכרחים לעצור את זה.

איתן ברושי: תראו, אני ביקרתי אצל המשפחות השכולות, אני מקווה אחרונות, גם בקריית ארבע וגם בעתניאל.

איתן ברושי: בכלל לא זר לי השטח הזה.

איתן ברושי: אבל מה זה הדבר הזה שעולים עכשיו להר הבית לפרובוקציה?

איתן ברושי: ואיך הממשלה החליטה שהיא שמה 50 מיליון שקל על קריית ארבע?

איתן ברושי: אתמול שר החקלאות שבכלל מצא מתקציבו מקור לחזק את יהודה ושומרון, מסביר לי שגם בעוטף עזה נתנו.

איתן ברושי: אמרתי, נו, ממתי אתה משווה?

איתן ברושי: משהו פה גדול השתבש, והשיבוש הזה הולך ומחריף, כי ההקצנה, המציאות הזאת שיכלה להביא את האירוע המצער בחברון לאירוע לאומי, והשאלה של מעמד בית-המשפט, מעמד הרמטכ"ל – השיח החברתי הופך להיות אלים, מסוכן.

איתן ברושי: עוד מעט לא נהיה לא אור לגויים, ואני מפחד שנהיה חושך ליהודים.

איתן ברושי: אנחנו מדברים כל הזמן שאנחנו הדמוקרטיה היחידה באזור.

איתן ברושי: דיברנו פה על יציבות, היציבות נעלמת והדמוקרטיה מתכרסמת, ואני חושב שוועדת החינוך אולי לא צריכה להסתפק רק בדיון הזה, ולא רק כתגובה, אלא כיוזמה לשינוי.

איתן ברושי: ואני קורא לך, ולך שאתם חלק מהקואליציה, להבין שחלק מהיוזמות של הקואליציה, וחלק מהחוגים והסגנון והדיבור, ואני והסיעות, וניצול הרוב שקיים והעברת דברים שאין להם שום תרומה לחוסנה וביטחונה וחיזוקה של המדינה.

איתן ברושי: משפט אחרון.

איתן ברושי: אמרתי את זה אתמול, ואני חותר למהלך שיביא את המדינה למשאל עם.

איתן ברושי: משאל עם שיכול להתגבר על הרוב של הממשלה שיכולה להתנגד לרעיון שמדינת ישראל מוכרחה להגיע להכרעה.

איתן ברושי: חמישים שנה כמעט אחרי ששת הימים, היא לא קיבלה הכרעה על מה עתידה של יהודה ושומרון.

איתן ברושי: השאלה הזאת כל עוד היא לא תיפתר, היא מקור לעוינות ולאיבה בינינו לבין עצמנו ולחוסר השלום עם שכנינו.

איתן ברושי: לכן הנקודה הזו של המתח הזה שהולך ומתעצם, היא המקור לחלק גדול מהבעיות שאתם רוצים לפתור אותן.

איתן ברושי: זה לא ייפתר מוועדת חינוך, ולא ייפתר בעוד שיעור בבית-ספר.

איתן ברושי: זה ייפתר מהחלטה שהגיעה זמנה - לאן המדינה רוצה להגיע, מהי דמותה, מהי אופייה ומהם גבולותיה של המדינה.

איתן ברושי: כשזה ייגמר או יוכרע, תהיה רגיעה, לפי דעתי, בהרבה מאוד נושאים אחרים.

יעקב מרגי: תודה איתן.

יעקב מרגי: אני אומר לך, מאז שאני יו"ר ועדת החינוך, חסר לי הדיונים האלה המדיניים, כי אני ממוקד בחינוך - תרמת לי.

יעקב מרגי: אין ספק, אתה צודק, אבל זה לא הבמה.

יעקב מרגי: אין ספק שצריך לעשות הכרעה – צריך לדון וכו'.

יעקב מרגי: אבל אני אומר לך, אני חולק עליך באחד מהמשפטים שאמרת.

יעקב מרגי: למרות הוויכוחים - לא חכמה למגר את תרבות השיימינג, ולפתח תרבות ושיח נאה כשכולם מסכימים באותו דבר.

יעקב מרגי: אנחנו כחברה, למרות הוויכוחים, למרות הפערים בדעות, למרות המתחים, עלינו לשמור על תרבות דיבור, וזה הכיוון של הדיון הזה.

יעקב מרגי: הצטרף אלינו אחד המציעים, חבר הכנסת מיקי לוי.

יעקב מרגי: בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה אדוני.

יעקב מרגי: לאחר מכן נשמע את משרד החינוך.

יעקב מרגי: משטרת ישראל.

איתן ברושי: שר החינוך הוא אומר שהוא שם כדור בין העיניים לראש הממשלה.

איתן ברושי: ממתי הוא יכול לחנך - - -

יעקב מרגי: תשאל אותו.

איתן ברושי: מה אני אשאל אותו?

יעקב מרגי: איתן, זה דיון רציני.

יעקב מרגי: אני רוצה - - - תובנות.

איתן ברושי: אני שואל אותך.

איתן ברושי: מה זה - הוא שם כדור בין העיניים לראש הממשלה.

יעקב מרגי: איתן, לך לוועדת חוץ וביטחון, ותרביץ שם נאומי חוצבי להבות.

איתן ברושי: אני לא באתי לנאום.

איתן ברושי: אתה חושב ששר החינוך הוא הדוגמה - - -

יעקב מרגי: לא, אני אמרתי משרד החינוך, לא אמרתי שום שר חינוך.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על משרדים, לא על פרסונה.

יעקב מרגי: נשמע את מיקי לוי.

מיקי לוי: תודה רבה אדוני, דבר אחד אני חולק עליך, הדמוקרטיה זה הרוב, אין מה לעשות.

מיקי לוי: יוצא הון, יוצא דמוקרטיה – זה שלטון הרוב, וזה רצון העם ורצון המצביעים - מה לעשות.

מיקי לוי: אז זה הבסיס הבסיסי לנושא הדמוקרטיה והרוב מחליט.

מיקי לוי: אם נצליח להעביר משאל עם בדברים מהותיים, כמו למשל שעשו להבדיל כרגע בבריטניה, אז זה אפשרי.

מיקי לוי: אבל בעיקרון אנחנו שלטון הרוב, וטוב שכך, ואני רוצה לחיות בדמוקרטיה ולא בשום משטר אחר לטוב ולרע.

מיקי לוי: אני נזעקתי עם חבריי המציעים ולו מן הסיבה האחת.

מיקי לוי: נחרדתי ביחס לו זכה המ"פ ומשפחתו לאחר שהוא העיד במשפט.

מיקי לוי: אם צריך להציב מאבטח למ"פ בצבא הגנה לישראל – אנה הגענו?

מיקי לוי: היום כל המדינה בהיכון כי המג"ד אמור לבוא ולהעיד אחרי שהמח"ט - - -

<מירב בן עטר: העיד לדעתי בבוקר.

מיקי לוי: היינו עסוקים, אני מתנצל בוועדת כספים בענייני דיור ציבורי שהלהיט אותנו, אז אני לא יודע בדיוק מה קרה.

מיקי לוי: אם אני מופיע בשבת תרבות בבאר-שבע - ויסלחו לי הדתיים כאן.

מיקי לוי: ואני אומר את דעתי ותפיסת העולם שלי לגבי הוראות פתיחה באש וטוהר הנשק, ואני זוכה לקריאות לא נעימות מצד חלק מקהל השומעים אותי.

מיקי לוי: וכשאני יוצא אני צובט את עצמי, זו המדינה הדמוקרטית.

מיקי לוי: הרגשתי מאוד לא נוח, אני מניח שכולם יודעים על המקרה שלי שנתתי הוראה לירות במחבל מתאבד, וזה לא היה פשוט.

מיקי לוי: ואני רואה מה עוברים אותם הנושאים בנטל, אתם, שנמצאים בחזית הזו, וראוי שאנחנו, מדינת ישראל, ממשלת ישראל, הוועדה הזו נחשוב מה אנחנו עושים כדי להוריד את גובה הלהבות.

מיקי לוי: אין לנו מדינה אחרת, אין לנו עם אחר.

מיקי לוי: אם יהיו מלחמות בתוך, בינינו - מותר להתווכח, יש גבולות בוויכוח.

מיקי לוי: טוהר הנשק הוא חשוב לנו.

מיקי לוי: היום נחרדתי מהעמוד הראשון של "ידיעות אחרונות", אם זה נכון, לא בדקתי.

מיקי לוי: אני מתכוון ליזום דיון בעניין הזה אם האמירה הזו אכן נאמרה על מי שנבחר להיות הרב הצבאי הראשי.

מיקי לוי: בעניין הזה אני אומר לאנשי המדים – חבריי ואני נעמוד כחומה בצורה נגד כל מי שינסה.

מיקי לוי: ואני גם חטאתי בעניין הזה, ודיברנו על זה דווקא אתמול במליאת הכנסת בתגובה - נטרפה דעתי, ויכול להיות שהייתי צריך בגלל שקיבלתי החלטות קשות אחרות בימי חיי לא להגיע למצב הזה.

מיקי לוי: גם אני נטרפה דעתי, וגם עליי הסייגים שאני אומר פה, אני צריך להחיל אותם.

מיקי לוי: הנוער שלנו שרואה את כל מה שנעשה ברשתות, וקיימנו דיון על הרשתות החברתיות שהן חלק ממקור הבעיה.

מיקי לוי: חלק ממקור הבעיה – הרשתות החברתיות, כי שם כמעט הכול מותר.

מיקי לוי: אם מישהו מצלם חברה של מישהו אחר, ומפיץ את התמונות ברשת.

מיקי לוי: ואם מישהו מפרסם דברי נאצה, ואני מניח שגברתי הנציגה של פרקליטות המדינה, שהנושא של הרשתות החברתיות לא פוסח על צה"ל, וצריך לחשוב גם בצה"ל מה אנחנו עושים, גם במשטרת ישראל ביחידות שזה הרבה יותר מצומצם, איך אנחנו מורידים את גובה הלהבות האלה.

מיקי לוי: זוהי אש שבוערת ועלולה לעטוף את כולנו.

מיקי לוי: אני מאוד מודאג מהדורות שלכם, מהדורות הבאים.

מיקי לוי: אתם הדור הבא שתצטרך לקחת את הנהגת המדינה ולהחליף אותנו.

מיקי לוי: אנה אנו נגיע – האמת היא שאין לי פתרון.

מיקי לוי: אין לי איזה פתרון קסם, אלא, אני רואה אדוני, איזשהו תהליך רב מערכתי של מספר ועדות, רב משרדי, זה לא יכול ליפול רק על משרד החינוך או על משרד הביטחון.

מיקי לוי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אין ספק, אמרתי בפתיח הדברים שחברי הכנסת בחרו דווקא ועדת חינוך במליאה כדי לנסות לראות איך אנחנו מצליחים – אל"ף לא מרימים ידיים, אין לנו את הפריבילגיה לומר, זה גדול עלינו, אי אפשר, אנחנו לא ננצח, יודעים שלא ננצח את זה.

יעקב מרגי: אבל עלינו לטפל, למזער, לצמצם, לסתום חורים כמה שיותר בפרצה הזו.

יעקב מרגי: נתחיל עם משרד החינוך.

יעקב מרגי: יש לנו הטמעה של כל סוגיית מניעת החרמות, ההשמצות, הקללות במרחב הווירטואלי במערכת החינוך.

<רוני דיין: אני מנהל אגף טכנולוגיית מידע.

<רוני דיין: איתי הגברת לירז, היא מנהלת אגף.

<רוני דיין: כפי שידוע, המרחב הווירטואלי הוא מרחב נוסף למרחב הפיזי שבשנים האחרונות הלך והתפשט ונוגע כמעט לכל נקודה בחיים שלנו.

<רוני דיין: את אותה מסוגלות שבאמצעותם אנחנו מכינים את בוגרי העתיד שלנו, ולחיים הפיזיים, הם צריכים גם להרחיב את אותו ידע ואת אותן יכולות גם לעולם הדיגיטלי.

<רוני דיין: במסגרת הזאת יש תכנית מאוד מסודרת שנקראת אוריינות דיגיטלית.

<רוני דיין: בתוך המסגרת של אוריינות דיגיטלית, יש פרק רחב היקף שעוסק באתיקה וערכים בכלל ברשת, כולל כל הנושא של גלישה והישמרות והימנעות שתמיד כאן בדיונים בכנסת שזומנו, נתנו את הדגש רק על ההיבט הזה.

<רוני דיין: כלומר, איך להימנע ואיך להישמר מסכנות ברשת.

<רוני דיין: אבל בהחלט יש פרק שלם שמדבר גם על אתיקה וערכים ברשת עם כל המשמעויות שיש בזה.

<רוני דיין: אנחנו מאמינים שבגיל צעיר שנקנה את אותם ערכים דרך התכנית הזאת לילדים, ודאי נעצב דמויות שיידעו איך להתמודד עם תופעות כמו ששמענו פה שמתרחשות.

<רוני דיין: התכנית שלנו היא למעשה תכנית ספיראלית, מתחילה בגן הילדים, ומסתיימת בתיכון.

<רוני דיין: למעשה, יש חובה על-פי חוזר מנכ"ל שאנחנו הוצאנו לבתי-ספר, יש מקומות שלפעמים לא מיישמים.

<רוני דיין: אנחנו בשביל זה מפעילים את תהליך האכיפה, אבל בעיקרון החוזר הזה מדבר - - -

<מירב בן עטר: איך אתה מפעיל את תהליך האכיפה?

<מירב בן עטר: כי אני חייבת להגיד לך, שעכשיו הגיע אליי מסמך מאוד מרתק, אני אתן לך לקרוא את זה.

<מירב בן עטר: כתבו כמה סטודנטים, מאוד מעניין, אם תרצה, ובו במדינות כמו אוסטרליה וארצות-הברית, ובריטניה - מדינות נאורות לכל הדעות, יש חיוב של בתי-הספר להציג תכנית חינוכית בנושא של הסתה ושיימינג.

<מירב בן עטר: תבין, תכנית בחקיקה שאם גם בית-הספר לא מגיש תכנית, תבין, יש אכיפה על בתי-ספר, זה מדהים.

<מירב בן עטר: אני קראתי את זה עכשיו.

<מירב בן עטר: דרך אגב, חשבתי שזה מהשנה האחרונה.

<מירב בן עטר: מסתבר שבמדינות כמו אוסטרליה ובריטניה זה כבר שלוש, ארבע שנים.

<מירב בן עטר: יש ארגון של האו"ם שנקרא "דפנ"ה" – אתה בטח מכיר, בראשי תיבות באנגלית, ובעצם לקחו ממנו את התכנית.

<מירב בן עטר: אני הגשתי את זה לשרת המשפטים, את כל התכנית שקיבלתי מהסטודנטים - זה בחקיקה, ובית הספר מחויב.

<מירב בן עטר: הוא מחויב להגיש, לכן אמרתי לעצמי איך אתה בעצם אוכף, מה אתה אומר לבית-הספר תעשה, או לא.

<רוני דיין: הנקודה ברורה.

<רוני דיין: יש בשביל זה חוזר מנכ"ל, הוא לא החלופה של חוקי הכנסת, אבל הוא בעצם כלי מכוון ומחייב את בתי-הספר לפעול.

יעקב מרגי: אל תתנצל, כי מנכ"לית במשרד החינוך והשר רואים בזה חלופה, הם מעדיפים תמיד חוזר מנכ"ל.

יעקב מרגי: אני אומר את זה כהערת ביניים.

<מירב בן עטר: לא, אבל הוא התנצל, כי הוא הבין שמראש - - -

<רוני דיין: אני מדבר על מה - - - כמעט במקביל התחלנו עם התכנית גם בארץ.

<רוני דיין: לפחות שלוש שנים אנחנו מפעילים בכל בתי-הספר, או העברנו הנחיה שצריכים להפעיל צוות שנקרא "חיים ברשת", שחוברים אליו מנהל בית ספר, יועץ של שפ"י מבית הספר, המחנכים של הכיתות ורכז התקשוב.

<רוני דיין: הם חייבים להכין תכנית עבודה לאותה שנה לכל הכיתות, כאשר בכל כיתה צריכים להתבצע שלושה שיעורים לאורך השנה – באזור תחילת השנה, באמצע השנה, פחות או יותר בתקופה של שבוע אינטרנט, אתה בטוח שאנחנו מקיימים בכל הארץ, ולקראת יציאת התלמידים לחופש כפי שנעשה בחודש האחרון מול בתי הספר.

<רוני דיין: זאת תכנית מחייבת, יש לו מפקחים, יש לו מדריכים, יש מנהלים.

יעקב מרגי: באיזה כיתות זה מתקיים?

<רוני דיין: אמרתי, זה מתחיל מגן הילדים ומסתיים בי"ב.

<רוני דיין: עוד אלמנט אחד.

<רוני דיין: בנוסף לזה, פיתחנו למעשה חומרים שמיועדים להורים.

<רוני דיין: אנחנו נפגשים עם ועדי ההורים, אנחנו נפגשים עם המועצות של ההורים השונות שקיימות בארץ, וביחד איתם מנסים להעביר את הידע הזה גם להורים מאחר ויש היום גם כלים טכנולוגיים כאלה או אחרים שאפשר להפעיל אותם וחשוב מאוד שהורים יידעו להפעיל אותם בבתים עם הילדים.

יעקב מרגי: באמת, היה לנו קושי לכאורה מה אנחנו רוצים ממשרד הביטחון.

יעקב מרגי: איימו על המ"פ, הדיון על האיומים, וכל הדיון בוועדה הוא כדי לראות איך אנחנו מתמודדים עם כל התרבות הזאת של ההשמצות, איומים ברשת, וזה התגלגל אליכם.

איתן ברושי: עם משרד הביטחון או צה"ל?

<מירב בן עטר: צה"ל.

<מירב בן עטר: אני יכולה לומר שבאופן כללי אנחנו שותפים כמובן לדאגה שהובעה כאן, ולרצון להגן על קציני הסתה שבוצע כנגדם הסתה או תופעה שיימינג ברשתות החברתיות.

<מירב בן עטר: הטיפול שאנחנו יכולים להציע בהקשר הזה, במרבית המקרים דובר באזרחים שעושים את זה, ואם זה מגיע אלינו, אנחנו מעבירים את זה לטיפול רשויות האכיפה האזרחיות, משטרת ישראל ו/או פרקליטות לפי המקרה המתאים.

<מירב בן עטר: אם מדובר בחיילים, כרגע אנחנו מבצעים חשיבה על איך נכון לטפל בחיילים שמתבטאים כנגד המפקדים שלהם ברשתות החברתיות.

יעקב מרגי: יש לכם אמצעי - - -

<מירב בן עטר: החייל הזה שכתב - - -

<מירב בן עטר: החייל, הוגשה כנגדו תלונה, ועדיין לא הסתיים הבירור שלו בבית דין משמעתי.

יעקב מרגי: אבל אמצעים אקטיביים אתם נוקטים?

<מירב בן עטר: אנחנו רשות אכיפה.

יעקב מרגי: את באה מהפרקליטות.

יעקב מרגי: אני אומר השאלה אם צה"ל עצמו - - -

<מירב בן עטר: כחיל חינוך אין לי את המידע.

<מירב בן עטר: מעניין דווקא מה שהיא אומרת, כי יש חיילים שצריכים להעיד שם.

<מירב בן עטר: אמרנו גם במליאה שהקצינים, המפקדים - אבל יש שם חיילים בני 18, 19 שכבר העידו.

איתן ברושי: אם תוכלי להסביר לי איך הסתבכתם עם הסיפור הזה?

איתן ברושי: הרי הצבא לא נולד היום, נולד עוד לפני שאנחנו נולדנו, אבל זה לא יכול להיות.

איתן ברושי: כל הפרשייה של הירי בחברון הפכה להיות מאירוע נקודתי לאירוע לאומי.

יעקב מרגי: זו החברה בישראל.

<מירב בן עטר: אני לא יכולה להתייחס לשום דבר שנוגע למשפט עצמו, כיוון שמדובר בהליך שתלוי ועומד.

איתן ברושי: אבל באיזשהו מקום משהו פה איבד שליטה.

איתן ברושי: אתם, הצבא גם אחראי שלקחו אירוע נקודתי, שיש עליו בוודאי עוד אלף דוגמאות שהיו ויהיו.

איתן ברושי: נמצא פה אלוף במילואים, סגן אלוף במילואים, סרן – גברתי, היינו במקומות האלה.

איתן ברושי: זה יצא משליטה.

איתן ברושי: הפכו את זה לאירוע בסדר גודל שלא נראה כמותו על מקרה שהיה צריך לקבל החלטה של מפקד.

איתן ברושי: משהו פה איבד שליטה והפכו את זה לאירוע לאומי – ילמדו עליו עוד הרבה שנים, ועוד לא ברור איך זה ייגמר.

יעקב מרגי: רק שהסתיים.

איתן ברושי: ברור שזה הסתיים, אבל יישאר פה פצע.

<מירב בן עטר: מה ציפית?

<מירב בן עטר: אנחנו ב-2016 - - - בכל מקום.

יעקב מרגי: המשרד לביטחון פנים, גם בוועדה אתם נדרשים לסוגיה הזו.

יעקב מרגי: אין ספק שיש התפתחות בכל הסיפור של הסייבר והרשת, אבל בעתיו סביב הפרשייה תנסו להתמקד סביב הפרשייה הזו של המ"פ והתופעות שמתפתחות.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני כחבר כנסת, אני היום חושב עשרים פעם לא שאם לומר את דעתי או לא לומר את דעתי.

יעקב מרגי: אבל אם יש הכרח שאני אביע את דעתי וזה תורם כשזה לא במיינסטרים, אני עושה נזק מול תועלת, לא נזק אלקטוראלי, שלא תבינו אותי, אני לא עושה חשבונות.

יעקב מרגי: אני אומר, אם זו סתם אמירה שלא תורמת לשיח הציבורי - אבל למה אנחנו צריכים להגיע לזה?

יעקב מרגי: אז עזבו, אני חבר כנסת יש לי שיקולים אחרים.

יעקב מרגי: יכול להיות שאדם עם עמדה אזרחית מסוימת שיכול להביע עמדה, ולהשפיע על דעת הציבור מכוח תפקידו, יחשוב עשרים פעם אם הוא יאמר את זה, כי הוא ירגיש מיד מושמץ ומאוים ברמות, ובכמויות באוטוסטרדה שלא היה – זה אחד מהכלים שהמרחב הווירטואלי נתן.

<ירון בנימין: אני מהאגף לחקירות במודיעין במשטרת ישראל.

<ירון בנימין: אני אשתדל להיות קצר ותכליתי, לנגוע ברמה הכללית וברמה הפרטנית שקשורה למ"פ, שזה תיק שטופל בהליך חקירתי.

<ירון בנימין: ראשית, אני אומר גם כמשטרה שאנחנו מצטרפים לדעה שכל העבירות במרחב האינטרנטי זה משהו שהוא מבחינת שינוי מציאות שלא הייתה קיימת לפני כמה שנים, ולנו ברור שהאלימות ברשת היא הרבה יותר חזקה ומשפיעה מהאלימות בעולם הפיזי, מהסיבה הפשוטה – בשל החשיפה הרבה שלה זוכה אלימות ברשת.

<ירון בנימין: אני רוצה לומר שטוקבקיסט שיושב בבית עם פיג'מה, לצורך העניין, וכותב משפט, יש פוטנציאל של מיליוני אנשים שיראו את המשפט הזה, ולפעמים זה כואב.

<ירון בנימין: אני אומר משהו שהוא לא קשור לדיון, היה לנו גם קצין משטרה שהתאבד כתוצאה משיימינג, ויש לנו מקרים, והדיון הוא דיון מאוד עקרוני.

יעקב מרגי: ואיש רשות המסים שהתאבד.

<ירון בנימין: נכון, אנחנו לא נפרט.

<ירון בנימין: אני אומר שאנחנו כמשטרה נשמח להיות שותפים בכל תהליך שיביא לצמצום הנושא הזה.

<ירון בנימין: יחד עם זאת, צריך לזכור משהו, ואני רואה שאין פה נציגי משרד המשפטים וחבל.

<ירון בנימין: צריך לזכור משהו - מכוח הנחיית היועץ המשפטי לממשלה ופרקליט המדינה.

<ירון בנימין: משטרת ישראל לא מוסמכת לפתוח בחקירה, באווירת הסתה, אלא לאחר אישור פרקליטות המדינה.

<ירון בנימין: וזאת למה?

<ירון בנימין: מאחר ובזמנו יש הנחיית פרקליט המדינה שנקראת 14/12 שנגזרת מהנחיית היועץ המשפטי לממשלה שקבעה שכל עבירות ביטוי שנמצאות בעצם על הציר שבין חופש הביטוי מצד אחד, לבין עבירה פלילית מצד שני, בגלל הזהירות והצורך לאזן, עבירת הסתה זו עבירה שתהיה רק לאחר אישור של פרקליטות המדינה.

<ירון בנימין: לכן אנחנו כמשטרה מוגבלים בנושא הזה, אנחנו צריכים לבקש אישור.

יעקב מרגי: אם כבר אתה מזכיר את זה.

יעקב מרגי: תאמר לי מקרה שהוא באמת מאפיין את הכלל לא הקיצון.

יעקב מרגי: הגישו תלונה, אתם לוקחים את זה, מעבירים את זה לפרקליטות, כמה זמן ההליך הזה, הפרוצדורה הזו?

<ירון בנימין: אני אענה לך.

<ירון בנימין: בזמנו לפני שהנושא הזה – מה שנקרא הפך להיות צונמי של כתבות באינטרנט, היה לנו מתווה שהוא היה מתווה דיי ארוך.

<ירון בנימין: זאת אומרת, היה תיק חקירה, היינו צריכים להעביר את זה לבחינת פרקליטות המדינה, היו בוחנים, זה היה יכול לקחת זמן.

<ירון בנימין: היום אנחנו יזמנו מנגנון מקוצר מול פרקליטות המדינה, ובמקרים מסוימים וחמורים אנחנו פועלים מהר.

<ירון בנימין: אני יכול לתת דוגמה קלאסית – המ"פ.

<ירון בנימין: אני הייתי באופן אישי מעורב אז אני מכיר את הסיפור הזה.

<ירון בנימין: אני קיבלתי את האירוע הזה ביום שישי אחרי הצהריים, וביום שישי בערב או שבת בבוקר כבר היה אישור של פרקליטות המדינה לחקור את אותו אדם שפרסם את הפוסט בעבירה של הסתה לאלימות שזה חריג.

<מירב בן עטר: אתה מדבר על החייל?

<ירון בנימין: על המ"פ.

<מירב בן עטר: מי שכתב את הפוסט, זה אזרח.

יעקב מרגי: אם הוא מעורב זה אזרח.

<ירון בנימין: הפוסט נמצא פה.

<ירון בנימין: בחור תושב איו"ש שהעלה איזשהו פוסט עם התמונה של המ"פ, והתבטא שאם הוא היה הוא היה שובר לו את הידיים והרגליים, משהו בסגנון הזה.

<ירון בנימין: אנחנו ראינו את זה בחומרה, עשינו בירור טלפוני זריז עם המשנה לפרקליט המדינה, קיבלנו אישור לחקור בעבירה של הסתה לאלימות ושל הדחת עד, אפילו הלכנו על הקטע של הדחת עד.

<ירון בנימין: בעקבות החקירה הזאת נולדה עוד חקירה של טוקבקיסט שגם פרסם את מספר הטלפון, אז זאת אומרת, שנולדו שתי תיקי חקירה.

<ירון בנימין: התיקים האלה תוך שבוע, שבועיים כבר מוצו.

<ירון בנימין: אחד כבר עבר לפרקליטות, יש פה גם נציג היחידה החוקרת, והתיק השני תוך יממה גם כן יעבור לפרקליטות.

<ירון בנימין: אחרי מיצוי חקירתי, אני נותן דוגמה שאנחנו פעלנו מהר בנושא הזה.

<ירון בנימין: אני שוב אומר, הנושא הזה בכללותו הוא נושא כואב, נושא רחב, צריך להבין.

יעקב מרגי: ב-2003 בערך היחידה שלכם הוקמה.

יעקב מרגי: אני זוכר שקיבלנו נתונים לוועדת הכנסת - - -

<ירון בנימין: איזה יחידה אדוני?

יעקב מרגי: שטיפלה בכל סוגיית הסייבר, מחשב.

<ירון בנימין: לדעתי, ב-2003, לא היינו בעולם האינטרנטי.

<ירון בנימין: אם אני לא טועה הפייסבוק - - -

יעקב מרגי: עוד לפני הפייסבוק, אני זוכר הייתי חבר בוועדה לזכויות הילד – אני רוצה לתת לכם במרחק של עשור מה קרה במדינה, בעולם.

יעקב מרגי: בתחילת אותה קדנציה, לא יודע אם זה היה 2003, 2005, 2006 בקדנציה השנייה, היה שוטר אחד שריכז את זה, לאחר מכן 10 שוטרים.

יעקב מרגי: היום קמה היחידה הזאת שמתעסקת בכל הנושא המחשוב, כל יחידת הסייבר כמה מונה?

<ירון בנימין: אני יכול להגיד לך, שמשטרת ישראל בהתאמה לשינוי המציאות היא נערכה, ונערכה טוב.

<ירון בנימין: יש לנו יחידת סייבר שנמצאת בלה"ב, יש לנו יחידות חטיבת סייבר, יש חטיבת סיגן, יש לנו רפרנטים.

<ירון בנימין: יש רפרנטים במחוזות.

<ירון בנימין: יש אנשים שהתפקיד שלהם זה פשוט לסרוק פרסומים באינטרנט, ולנסות להציף עבירות – נעשית הרבה עבודה, אבל צריך להבין, שמעל לכול יש פה את נושא של חופש הביטוי, ואנחנו כמשטרה מוגבלים.

איתן ברושי: מי מטפל ביישוב היהודי – משטרת ש"י או אתם?

איתן ברושי: היישוב היהודי ביהודה ושומרון.

איתן ברושי: משטרת ישראל וש"י.

איתן ברושי: אני שואל בכל זאת, כולל בצד של המחבלים.

איתן ברושי: אתם מהמטה הארצי.

יעקב מרגי: ש"י גם באזרחים.

איתן ברושי: משטרת ש"י עוסקת ביהודה ושומרון, היא עוסקת גם בצד היהודי של יהודה ושומרון?

איתן ברושי: מי שאמרת שכתב את הפוסט הוא מיהודה ושומרון?

איתן ברושי: מי מטפל בו?

<ירון בנימין: נכון.

<ירון בנימין: בתיק הזה טיפלו יחידה מרכזית במחוז ש"י.

<ירון בנימין: זה יכול ללמד על החומרה שאנחנו ייחסנו לסיפור הזה.

<ירון בנימין: באמת, כמשטרה, אנחנו נשמח להיות שותפים בכל דיון.

יעקב מרגי: יש אקטיביזם?

יעקב מרגי: - חשיפה מעבר לתלונות?

<מירב בן עטר: מעניין אותי לשאול אותך שאלה.

<מירב בן עטר: אותם הטוקבקיסטים האלה שבמקרה הזה – גם אותו אחד שפרסם את הנייד של תום, זה אנשים שבדרך כלל פעם ראשונה שנתקלים בכוחות הביטחון, או שזה אנשים שמראש באים מרקע כזה?

<מירב בן עטר: אני תוהה על טוקבקיסט בפיג'מה שדיברת עכשיו.

<מירב בן עטר: האם הוא בן-אדם שבא מרקע עברייני מסוים?

<מירב בן עטר: כי הרי בסופו של דבר זה שאנחנו חשפנו את השם, ואת הטלפון שלו, חשפנו את אותו אדם מסכנת חיים, ואני תוהה מה אופיו של האדם שעשה את זה.

<ירון בנימין: אני אענה לך באופן כללי וגם באופן פרטני.

<ירון בנימין: אי אפשר לבוא ולאפיין טוקבקיסטים מאחר וטוקבקיסט הוא חוצה את כל מה שנקרא קשת רחבה.

<ירון בנימין: יכול להיות שטוקבקיסט שכותב משהו שהוא הכי חמור שאפשר להעלות על הדעת, ואין לו רקע פלילי, ויכול להיות ההיפך.

יעקב מרגי: הוא לא מסתתר הוא שם את התמונה שלו.

<מירב בן עטר: בעיקר בפייסבוק.

<ירון בנימין: אני יכול להצביע על עוד בעיה שהיא גם לא קשורה לדיון, אבל היא בעיה קיימת שלפעמים השרת לא נמצא בארץ, והכותב לא מזדהה בשמו, ולצורך, מה שנקרא, התקדמות בחקירה במקרה כזה או אחר, צריך לפנות לחברת גוגל שהשרתים יושבים בארצות הברית, ושם המדיניות היא מדיניות יותר מקלה בנושא הזה.

<ירון בנימין: אני יודע שבארצות הברית, לפי מיטב הבנתי, לא פותחים בחקירה בשום עבירת ביטוי, כי חופש הביטוי הוא חזק, אבל זה לא לדיון הזה.

<ירון בנימין: אני רק אומר - יש המון פערים ובעיות שצריך לתת עליהם את הדעת.

<ירון בנימין: אנחנו כמשטרה עושים את המקסימום, ונמשיך לעשות את המקסימום.

יעקב מרגי: תודה.

איל בן ראובן: אני מצטער שלא הייתי בחלק הראשון, אבל אני חושב שצריכה לצאת מפה גינוי מכל וכל לתופעה הזאת, תופעה איומה ונוראה של התנפלות על קצינים, על חיילים, על מפקדים.

איל בן ראובן: אני אומר לכם כחייל כמה שנים, הרבה שנים, זו פגיעה קשה בביטחון מדינת ישראל.

איל בן ראובן: נקודה.

איל בן ראובן: אם אנחנו נתקדם למקום שבו מפקדי פלוגות שלנו או קצינים שלנו הצטרכו בכלל להעלות בדעתם שכתוצאה מפעולה שלהם שהם צריכים לעשות, הם יחטפו מה שהם יחטפו ברשת, או בכל מיני מקומות אחרים שהם עלולים להיפגע מזה, הדיון הזה הוא פגיעה אנושה בביטחון ישראל, זה פשוט דבר בלתי אפשרי.

איל בן ראובן: ברור שאנחנו פה בתופעה חדשה.

איל בן ראובן: זו תופעה שאנחנו נצטרך – ואני אומר פה ליושב ראש הוועדה.

איל בן ראובן: אני מאוד מברך על הדיון הזה בוועדת החינוך, כי אני חושב שיש פה משמעות מאוד גדולה לסיפור הזה של חינוך.

איל בן ראובן: יושבת פה נציגת צה"ל.

איל בן ראובן: אני חושב שצריך פה לחשוב על חיבורים של בין מערכת החינוך למערכת הביטחון להתמודדות נכונה בעניין הזה, והמשרד לביטחון פנים – כל השותפים, אני, למשל, לא ידעתי את מה שסיפרת עכשיו, ואני מאוד שמח על כך על הפעולה שאתם עשיתם כנגד אותו טוקבקיסט, אותו פושע, לא פחות מזה, פושע שעשה את מה שעשה ברשת, ופעולה מהירה ונחושה כנגד הדבר היא חלק מהפעולה.

איל בן ראובן: אני לא יודע אם אתה יודע, כבוד היושב ראש, ביום שני, אני מקווה, עובר הצעת חוק שלי שעוסקת במקום לא מאוד רחוק מזה, שאומרת - מניעת פרסום שמם של חיילים, קצינים, משמר הגבול ומשטרה שעוסק בפח"ע – מניעת פרסום שמם בחוק כאשר הם נמצאים תחת חקירה מבצעית – חקירה מבצעית ופעילות מבצעית.

איל בן ראובן: אני אומר את זה, כי זה לא מאוד רחוק.

איל בן ראובן: יכול להיות שאנחנו נצטרך ללכת לצעדים נוספים, כי תראו מה קורה לנו פה.

איל בן ראובן: קורה פה מצב - ברושי דיבר על זה, הוא שאל אותך את השאלה, ואת כמובן לא הכתובת לתשובה בעניין הזה.

איל בן ראובן: אבל הגורם למה שקרה פה סביב כל אירוע החייל הזה, בוא נגיד את האמת, זה הפוליטיקאים.

איל בן ראובן: הרי אם זה היה נשאר כמו שזה היה צריך להישאר בתוך הצבא אז הצבא היה עושה תחקיר, ומהתחקיר הזה החייל הזה היה הולך לחקירה מבצעית ופלילית אם צריך חקירה פלילית, והיה מצ"ח, כמו שהצבא עושה, היו כבר כל כך הרבה מקרים כאלה בעבר, וזה לא פעם ראשונה שחייל עובר מתחקיר לחקירה פלילית סביב אירוע כזה או אחר.

איל בן ראובן: החדש הוא שהפוליטיקה נכנסה לתוך העניין הזה, והפכה את זה לאיזה אירוע לאומי - ברמה הלאומית אירוע מוטרף ומטורף, אני לא רוצה לפרט אותו שהוא חמור מאוד.

איל בן ראובן: אני באמת חושב שאנחנו צריכים לצאת מתוך הנחה שאנחנו צריכים לחשוב על שינוי.

איל בן ראובן: הדרך שבה אנחנו פועלים היא כנראה לא מספקת.

איל בן ראובן: הרשת הזו, התופעה הזאת יצרה לנו מימד חדש.

איל בן ראובן: אנחנו צריכים להגיב למימד הזה כי אחרת כמו שאמרתי קודם - צה"ל לא מסוגל, לא יכול לסבול את הדבר הזה.

איל בן ראובן: לא יכול לסבול שקצין בצבא יילך עם תחושה שאם הוא עושה משהו ולפעמים גם אם הוא שוגה אנחנו לא מסוגלים לתת לו את ההגנה עליו כי הרשת היא חזקה מכל בנקודה הזאת.

איל בן ראובן: אנחנו מוכרחים לתת פה מענה, אני חושב שהמשטרה – או יש פה כלי, רק ברור שלמהירות ולאפקטיביות גם שלכם עם מערכת המשפט - אני הייתי רוצה גם לשמוע שהפושע הזה גם נשפט, והייתי גם רוצה לקוות שהוא לא יקבל איזה ליטוף וארוחת צהריים טובה על-יד בית המשפט, אלא שיילך לעזאזל מה שנקרא, שיילך לבית-סוהר בזה, כי הוא פוגע בביטחון ישראל, הוא פשוט פושע.

איל בן ראובן: אני אומר דברים קשים, רק המערכות צריכות לשאול את עצמן, מה שאני מעלה פה זה קשר של בין מערכת החינוך - - -

יעקב מרגי: טיפול רב מערכתי.

איל בן ראובן: כי יש פה המון בתחום החינוך, בתחום החינוך הבסיסי שנחנך את הנוער שלנו קצת לעניין הזה.

איל בן ראובן: נכין אותו גם לשירות במערכת הצבאית, וגם להבין את משמעות השרות והמשמעות הכול כך איומה כאשר אנחנו פוגעים במערכת הביטחון בצורה כל כך חמורה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שלא יישמע שכביכול שאנחנו ממקדים הכול בנוער שמשם זה בא.

יעקב מרגי: פשוט התייאשנו מדור הביניים והמבוגרים.

יעקב מרגי: באמת, הפכנו לחברה שלא מסוגלת לשמוע דברים שלא נעימים להם לאוזן.

איל בן ראובן: הדוגמה הכי טובה, זה למה לא קוטפים פרחים היום.

איל בן ראובן: הלכנו דרך הנוער, דרך הילדים, והבאנו תוצאות.

יעקב מרגי: יפה, לשם אני חותר.

יעקב מרגי: אנחנו הפכנו לחברה פחות סובלנית שלא מסוגלת לשמוע דעה שהיא נוגדת את העמדה שלך או של האחר.

יעקב מרגי: נמצאים אתנו מועצת התלמידים והנוער הארצית.

יעקב מרגי: בבקשה.

<דניאל זליקוביץ: אני ממועצת התלמידים והנוער הארצית.

<דניאל זליקוביץ: דיברתם על הנוער באמת, דיברתם על חינוך.

<דניאל זליקוביץ: זה נכון, זה מדויק.

<דניאל זליקוביץ: מבחינתנו, אנחנו מועצת התלמידים והנוער הארצית היא הגוף שמייצג את כל בני הנוער במדינת ישראל.

<דניאל זליקוביץ: מבחינתנו, שמנו לנו את זה כמטרה.

<דניאל זליקוביץ: כבר בשנת תשע"ה, הועידה שלנו, אנחנו כל שנה מקיימים ועידה שמחליטה על מדיניות של כל מועצות התלמידים והנוער במדינת ישראל.

<דניאל זליקוביץ: כבר אז החלטנו שחיבור בין שונים ולחבר בין אוכלוסיות שונות ולאחד יותר מלפלג זו המטרה שהיא מרכזית אצלנו.

<דניאל זליקוביץ: בתשע"ו השנה, ממש לא מזמן, הוועידה שלנו הייתה בנושא דמוקרטיה – מחזון למעשה, שזה נושא שחשוב לי לגעת בו דווקא בתחום הזה של בית-המשפט.

<דניאל זליקוביץ: משהו ששמנו לנו בין היתר במסמך, שצריך לתת לבית-המשפט לשפוט.

<דניאל זליקוביץ: לפני שאנחנו יוצאים בהכרזות, ולפני שאנחנו מחליטים החלטות, בגלל זה אנחנו גם לא לוקחים צד בנושא הזה, כי בית-המשפט צריך לשפוט, והוא צריך להיות נקי מכל השפע חיצונית, והוא צריך להיות נקי מכל השפעות של פוליטיקאים.

<דניאל זליקוביץ: ועוד משהו ששמנו לנו למטרה מאוד חשובה, זה הנושא של חופש הביטוי.

<דניאל זליקוביץ: כשמאיימים, ומעלים פוסטים פוגעניים כאלה, זה לא חופש הביטוי.

<דניאל זליקוביץ: זה חופש השיסוי וזה מסוכן.

<דניאל זליקוביץ: האמת, שאנחנו גם עושים צעדים אקטיביים מאוד בנושא.

<דניאל זליקוביץ: אני רוצה שעדן, שהיא יושבת ראש ועדת נוער וקהילה, היא אחראית על כל הפרויקטים במועצה שלנו, ומרכזת את כל היוזמות, שהיא תספר לכם.

<דניאל זליקוביץ: אנחנו עושים המון דברים, אני מקווה שיש לה מספיק זמן לספר.

<עדן סניור: בעצם ראינו במדינת ישראל שהשיח הופך להיות שיח מתלהם וקיצוני ושלילי כבר בתחילת השנה.

<עדן סניור: אני אסביר לכם על צעדים שלקחנו.

<עדן סניור: אנחנו יודעים שיש לנו כלי בידיים.

<עדן סניור: זאת אומרת, יש לנו כלי של הרשתות החברתיות.

<עדן סניור: אפשר לקחת אותו לכיוון השלילי, אפשר לעשות דברים מאוד שליליים עם הרשתות החברתיות.

<עדן סניור: אנחנו מאוד נגד זה, אנחנו מגנים את זה בכל תוקף.

<עדן סניור: העניין הוא כזה.

<עדן סניור: החלטנו שאנחנו לוקחים את הדבר הזה שקוראים לו רשתות חברתיות, ולוקחים אותו למקום החיובי.

<עדן סניור: כבר בתחילת השנה פתחנו בפרויקט שקוראים "שבוע אהבת חינם".

<עדן סניור: שבוע שנועד ליצור כאן משהו אחר.

<עדן סניור: ליצור כאן שיח חיובי ומפרגן.

<עדן סניור: בעצם השתמשנו ברשתות החברתיות.

<עדן סניור: כל אדם שלקח חלק באתגר כתב פוסט מפרגן לאדם אחד, אותו אדם שכתבו את זה עליו, תוך 24 שעות הצטרך להפיץ את זה לשלושה אנשים, יכתוב פוסט מפרגן לשלושה אנשים.

<דניאל זליקוביץ: זה הגיע גם לכאן למסדרונות האלה, ולראש הממשלה וליושב ראש האופוזיציה.

<מירב בן עטר: נו, והצליחו להוציא פרגונים – זה הכי חשוב.

<מירב בן עטר: ..

<עדן סניור: כן.

<עדן סניור: היה מדהים והיה כיף.

<עדן סניור: עוד פרויקט שלנו, זה פרויקט בשיתוף עם עמותת הכפתור האדום.

<עדן סניור: בעצם, דיברנו על זה בעבר, והייתה לזה הצלחה מאוד גדולה.

<עדן סניור: זאת אומרת, הנוער לא עומד מן הצד, אנחנו נוקטים בצעדים אקטיביים.

<עדן סניור: אנחנו לא מוכנים לשתף פעולה או לעמוד מנגד כשקורים כאן דברים כאלה ואנחנו לא מוותרים.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אלירז קראוס: אני רוצה להתייחס להיבט של חינוך למסוגלות בשיח, ולכבוד לאחר, ולריבוי דעות.

<אלירז קראוס: אנחנו עושים את זה בהרבה מאוד מישורים מתוך תפיסה ממש דומה לדאגה שהובעה פה שזה לא משנה מאיזה מחנה אתה בא, אתה חייב לגדל אנשים שמסוגלים לשמוע אחד את השני.

<אלירז קראוס: קודם כל יש מודל לדיון באקטואליה שמועבר על ידי מינהל חברה ונוער לכל המחנכים, כאשר באמת ההנחיה היא לעסוק באקטואליה עם התלמידים, ויש דגש מאוד חזק על זה שהמחנך צריך לדאוג לזה שכל התלמידים בכיתה ירגישו בנוח, להקפיד שלא ייאמרו אמירות פוגעניות כלפי קבוצות בחברה, שכל התלמידים יוכלו להביע את העמדה בלי שתהיינה התבטאויות פוגעניות כלפיהם, ולהיות ערניים במקרים של ביוש ושיימינג גם בתוך הכיתה, לא רק ברשת הווירטואלית.

<אלירז קראוס: אני אדלג ואומר שהשנה כבר התקיימו בשיתוף פעולה של המטה לחינוך אזרחי של הפיקוח על הוראת האזרחות, ועל יתר תחומי הדת שבמסגרת הלמידה המשמעותית אנחנו מאוד מעודדים לקיים דיונים ערכיים בכיתות, והם מזמנים נושאים טעונים ושנויים במחלוקת.

<אלירז קראוס: התקיימו תהליכים של פיתוח מקצועי למורים בנושא הזה על ידי מט"ח, על ידי מכללת אורנים, על ידי מרכז יסודות, וגופים שבאים גם הם ממקומות שונים בתוך החברה, וההשתלמויות שלהם הם בדרך משותפות למורים ממגזרים שונים, שמתנסים כבר תוך כדי התהליך הזה בעצם בשונות.

<אלירז קראוס: כי אם אתה עושה את זה בתוך עצמך, זה הרבה פחות יפעל.

<אלירז קראוס: יש גם יחידת השכלה כללית שמומלצת היום לבתי-הספר שעוסקת בדיונים באקטואליה בתוך הכיתות עם דגש על לקיחת אחריות ומעורבות חברתית.

<אלירז קראוס: רציתי לדבר על מועצת הנוער הארצית, אתם עשיתם את זה הכי טוב שאפשר.

<אלירז קראוס: אני אקצר בנקודה הזאת.

<אלירז קראוס: יצא גם חוזר מנכ"לית שמעודד לקיים דיונים בכיתות כדי שמורים לא יחששו גם להביע את עמדתם, וגם לקיים דיונים בכיתות ולתת מקום לצדדים הרגשיים הקשים כדי שתלמידים התנסו בלבטא רגשות, ואחר כך להיכנס לנושא על בסיס של עובדות, ועל בסיס של עמדות מעשיות, ושלא המקום הרגשי יקבע את ההתנהגות המעשית.

<אלירז קראוס: זאת אומרת, אתה לא נותן מקום להתבטאויות ולעולם הרגשי הזה, אתה לא עוזר לבנייה של תהליכים של תיעול הרגשות הקיצוניים, ככה שאנחנו מאוד מודעים לזה.

<אלירז קראוס: אנחנו שותפים לזה שהתפקיד החינוכי שלנו לחיים בתוך חברה של שונות - יש תכניות כאלה ביסודי, וביקש רוני שאני אוסיף במישור שלו, שבתוך התכנית שהוא דיבר עליה תתקיים החתמה של תלמידים בתוך הכיתות על אמנה של כללים להתנהגות ברשת.

<אלירז קראוס: אני מקווה שביחד, כל המערכות, נוכל להתמודד עם המצב החדש הזה, וגם בעזרה של הנוער המצוין.

<אלירז קראוס: יש גם נוער מצוין שלא יעמוד מהצד.

יעקב מרגי: אנחנו לא מופתעים.

יעקב מרגי: אמרנו בדיון הקודם.

יעקב מרגי: קודם כל יש לנו נוער נפלא, אנחנו פוגשים אותו בהרבה יוזמות, הלוואי על הרבה מדינות.

יעקב מרגי: לפעמים יש תופעות חריגות כמו אצל המבוגרים, אז הכי קל לזרוק על הנוער שלנו.

יעקב מרגי: אבל הנוער שלנו מצליח ונפלא ומופלא למרות המבוגרים שלפעמים לא משמשים דוגמה אישית טובה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת המציעים, לחברי הכנסת שהשתתפו בדיון, וכן האורחים שהגיעו.

יעקב מרגי: הוועדה עמדה לתופעות השיימינג והאיומים שיש ברשת בכלל, ועל ההתקפה של המ"פ המותקף תום נעמן.

יעקב מרגי: הוועדה מגנה בכל תוקף כל רצון להלך אימים על חיילים, מפקדים, ואזרחים שמביעים את דעתם באופן חופשי ולגיטימי.

יעקב מרגי: הוועדה רואה בחופש הביטוי ערך עליון, ובפירוש לא חופש לשיסוי וביזוי.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה על פעולות משרד החינוך, משטרת ישראל ומשרד הביטחון על הפעולות שנוקטים בטיפול בבעיית הביזוי ברשת.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לראש ממשלת ישראל, מר בנימין נתניהו, לקבל החלטה לטיפול רב מערכתי בין-משרדי אם על ידי הצבת יעדים להתמודדות עם תופעת הביוש, הביזוי והשיסוי במרחב הווירטואלי.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.