ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 249, 2016-07-27 08:30

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הסדרת סוגיות להסעות תלמידים ברשויות המקומיות לבתי הספר, כולל החינוך המיוחד, ישיבת מעקב.

דוד אמסלם: אני רוצה לתת את הרקע לישיבה הזאת.

דוד אמסלם: זה הדיון הרביעי או החמישי, משנה שעברה.

דוד אמסלם: אנחנו התחלנו איתו, לדעתי, משנה שעברה, בערך פחות או יותר בתקופה הזו.

דוד אמסלם: אנחנו נמצאים עכשיו בתחילתו של החופש הגדול, עוד פעם מתחילים את שנת הלימודים ועדיין הסוגיה לא הוסדרה.

דוד אמסלם: הדיון האחרון היה ב-24.5.16, שבו ביקשתי קודם כל לסגור את כל הנושא הזה ולנעול את כל הנושא של התקנות בנקודות הבאות שאז הן היו חסרות לנו מבחינת הארגונים, שביקשתי לשבת איתם ולסגור את הסיפור.

דוד אמסלם: הזכאות להסעות לילדים עם צרכים מיוחדים שמשולבים בבתי ספר רגילים, זו סוגיה שאז עדיין הייתה פתוחה ועדיין לא נעולה.

דוד אמסלם: שתיים, היקף הזכות להסעה, עדיין גם את הסוגיה הזו לא נעלנו עד הסוף, היא קריטית פה, זה דבר קריטי בעניין.

דוד אמסלם: היקף הזכאים לליווי, אותו סיפור, ובסופו של עניין אני גם ביקשתי, כפי שאמרתי קודם, לשבת עם הארגונים, בגלל שהם בסך הכול האנשים הטובים שעשו כאן את עבודת העומק, ולהסדיר איתם את הסוגיות האלה ולנסות להביא איזה שהוא מכלול אחד סגור.

דוד אמסלם: אני גם ביקשתי ממשרד החינוך לקבל מהם תוך שבועיים את סיכום הדיון בנושא הסעות.

דוד אמסלם: אתם עשיתם דיונים, אמרת לי, שמעון, ואני ביקשתי תוך שבועיים וחצי לקבל את סיכום הדיון, אבל כמובן לא קיבלתי עד היום, יכול להיות שלא עברו שבועיים וחצי.

דוד אמסלם: עברו חודשיים וחצי, אבל חשבתם שבועיים וחצי, אם זה עבר אז כנראה חשבתם שזה צריך להיות בשנה הבאה.

דוד אמסלם: אני גם כתבתי בסיכום שאנחנו נקיים דיון מעקב עוד חודש וחצי ואכן הגענו לחודש וחצי.

דוד אמסלם: שמעון, אני רוצה להפנות אליך את רשות הדיבור ותספר לנו איפה הדברים עומדים נכון להיום.

דוד אמסלם: קודם כל למה לא שלחתם לנו.

דוד אמסלם: מי רוצה לדבר?

<שמעון אבני: אילן מהייעוץ המשפטי, כי עקרונית זה בתוך התהליך של ה - - -

דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי, בלי יועץ משפטי אתה לא זז.

<שמעון אבני: גם, אתה לימדת אותי את זה.

דוד אמסלם: אני לא לימדתי אותך כלום, אני רציתי כולה תקנות פה.

עבדאללה אבו מערוף: עכשיו אתם מעלים ייעוץ משפטי?

עבדאללה אבו מערוף: עד עכשיו לא עלה העניין של ייעוץ משפטי.

עבדאללה אבו מערוף: מה, עכשיו פתאום?

<שמעון אבני: לא, הייעוץ המשפטי שותף בכל התהליך.

עבדאללה אבו מערוף: אתם יכולים לבוא בלי ייעוץ משפטי, זה ביניכם.

<שמעון אבני: לא, הייעוץ המשפטי נמצא פה, הוא בכל התהליך, זה לא שהבאנו אותו היום לדיון במיוחד.

עבדאללה אבו מערוף: אתם הבאתם אותו לדיון במיוחד, זה מה שנראה.

<שמעון אבני: לא.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: תביא מצדי, אמרתי, את הרב הראשי לצה"ל גם לפה, זה בסדר, אנחנו רוצים תקנות.

דוד אמסלם: רק לפני שאנחנו נכנסים למהות אני ביקשתי להביא לנו את הפרוטוקולים שעשיתם, ביקשתי תוך שבועיים וחצי לקבל את הפרוטוקולים שעשיתם דיונים לגבי נושא ההסעות בכללותו, כל הזכאויות, ואתם לא שלחתם לי.

דוד אמסלם: למה?

<שמעון אבני: אני לא זוכר שהתבקשו פרוטוקולים.

דוד אמסלם: כתוב, אני כותב.

דוד אמסלם: אני שלחתי מכתב, הרי אני שולח לכם מכתב מטעם הוועדה.

דוד אמסלם: אני אקריא לכם.

דוד אמסלם: לסיכום מבקשת הוועדה ממשרד החינוך לקבל תוך שבועיים ימים את סיכום הדיון בנושא הסעות אשר יכלול נתונים רלוונטיים כדי לראות מה יהיו המסקנות בנושא הזכאות.

דוד אמסלם: הגוף שיקבל את החלטות ה - - -מוגדר כבעל הלקות וזכאי להסעה ומה הוא היקף הזכאים להסעה סך הכול.

דוד אמסלם: אני ביקשתי לקבל את הפרוטוקולים, בגלל שאתם אמרתם בדיון הקודם שעשיתם דיונים פנימיים ורציתי לדעת מה היו הדיונים הפנימיים ומה עלה בהם.

דוד אמסלם: זו שאלה טכנית, אני רק ביקשתי לדעת מה זה.

דוד אמסלם: ביקשתי את זה, אתם גם הייתם פה בדיון.

<שמעון אבני: אנחנו נעביר, היה גם דיון אצל המנכ"לית, נעביר גם את הדיונים שהיו אצל המנכ"לית.

<שמעון אבני: אני לא זכרתי שצריך להעביר - - -

דוד אמסלם: שמעון, אני לא ביקשתי שתעבירו - - -

קארין אלהרר: לא צריך לזכור, זה כתוב במכתב.

דוד אמסלם: אני, לא ביקשתי שתעבירו, ביקשתי שאז תעבירו, לא היום באתי, 'תעבירו'.

דוד אמסלם: עברו כבר למעלה מחודשיים וחצי.

דוד אמסלם: אז אל"ף, תרשמו לכם מה שנקרא כוכבית אדומה, לא תקין, ובואו נתקדם, אחרי זה נראה מה נעשה עם זה.

<אילן פרץ שי: הקובץ של התקנות הועבר למחלקת חקיקת משנה במשרד המשפטים, קיימנו מספר סבבים של דיונים עם מחלקת חקיקת משנה על נוסח של התקנות.

<אילן פרץ שי: אני מקווה שהנוסח האחרון שהעברנו להם לפני עשרה ימים יקבל אישור להגשה.

<אילן פרץ שי: מעבר לזה, מעבר לדיון עם מחלקת חקיקת משנה לגבי נוסח של התקנות אנחנו גם קיבלנו דרכם, מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות הערות לגבי הנוסח ונקבעה ישיבה אצל המנכ"לית לגבי ההערות האלה.

<אילן פרץ שי: נדמה לי שהתאריך הוא 14 באוגוסט.

דוד אמסלם: למה?

<אילן פרץ שי: מכיוון שיש דברים מסוימים בהערות שלהם שאנחנו צריכים להעלות לדרג יותר גבוה.

דוד אמסלם: אילן, תשמע מה מפריע לי.

דוד אמסלם: אתה יודע שה-1 בספטמבר כל פעם מפתיע אותנו, אנחנו לא יודעים שהוא מגיע, פתאום קמים בבוקר, 'וואו, הגיע ה-1 בספטמבר, לא ידענו.

דוד אמסלם: הפתיע אותנו'.

עבדאללה אבו מערוף: שבוע אחרי אפילו.

דוד אמסלם: ד"ר עבדאללה, בדיון הקודם, באמת קיימנו את הדיון שבועיים אחרי 1 בספטמבר.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: עכשיו אתה אומר לי, אתם קבעתם ב-15 באוגוסט.

דוד אמסלם: הרי למה אני קובע את הדיונים האלה בלוחות הזמנים האלה?

דוד אמסלם: אתה לא מבין, אני יושב עם היומן ולנגד עיניי יושב ה-1 בספטמבר ואני יודע שאנחנו צריכים להביא תוצאה ל-1 בספטמבר, זה מה שמעניין.

דוד אמסלם: לכן אני הולך אחורה והיום עשינו שמיניות באוויר כדי להשאיר את הישיבה הזאת, בגלל חקיקה שהממשלה מגישה לקראת סוף המושב ואני התעקשתי לעשות את הדיון הזה, ואני עושה אותו בגלל שאני רוצה לסגור את זה ל-1 בספטמבר.

דוד אמסלם: אז אתם אומרים לי שקבעתם עם המנכ"לית ב-15 באוגוסט.

דוד אמסלם: זה נשמע לך הגיוני?

דוד אמסלם: האם יהיו תקנות ל-1 בספטמבר, לדעתך, אם תעשו דיון ב-15 באוגוסט?

עבדאללה אבו מערוף: טוב שלא קבעתם 14 באוגוסט.

דוד אמסלם: אני שואל, או שעכשיו תגיד לי שזה קשור ליומן של המנכ"לית ואין לך תשובה.

<אילן פרץ שי: קודם כל כן, זה קשור ליומן של המנכ"לית.

דוד אמסלם: הבנתי, ידעתי.

קארין אלהרר: ואת המנכ"לית לא מעניין שלתלמידים יהיו הסעות?

<אילן פרץ שי: יש הסעות לתלמידים.

<אילן פרץ שי: אני חייב להגיד - - -

קארין אלהרר: לא, סליחה, הסעות שמתאימות לצרכים שלהם.

<אילן פרץ שי: אני אגיד לכם.

<אילן פרץ שי: התקנות כתובות כבר - - -

קארין אלהרר: העניין של התקנות לא נולד עם ה - - -

<אילן פרץ שי: תני לי לתאר את המצב ואז אני בכוונה - - -

קארין אלהרר: אני מודה לך שאתה מתאר לי את המצב.

קארין אלהרר: אני מכירה אותו שנים, זה לא נולד עם היושב ראש החדש, זה נולד מזמן.

קארין אלהרר: הארגונים על הראש שלכם כבר הרבה זמן.

קארין אלהרר: הנושא הזה בדיון בכנסת שנים ויש איזה גרירת רגליים.

קארין אלהרר: אתם יכולים לספר לעצמכם שזה לא נכון, אבל זה נכון, אתם גוררים רגליים.

קארין אלהרר: אם באמת הייתם רוצים הייתם מקיימים את זה.

קארין אלהרר: כשמשרד החינוך, משרד כזה גדול, אדוני, רוצה להתקין תקנות או לחוקק חוק הוא יודע, השאירו אותנו עד אמצע הלילה כדי לחוקק חוק.

דוד אמסלם: אתמול בלילה יצאנו ב-3:00 בלילה לשמוע הסתייגויות הזויות.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר דבר כזה, אני רוצה להתחבר למה שאמרה חברת הכנסת קארין, דרך אגב היא מלווה את הנושא הזה הרבה מאוד שנים, עוד לפני שבכלל נכנסתי אני לתמונה, היא גם מלווה את זה מהקדנציה הקודמת.

דוד אמסלם: שמעון, אני אבוא אליך ישר, עזוב ,אני באמת לא רוצה לבייש אתכם.

דוד אמסלם: אמיתי.

דוד אמסלם: בגלל שתראו מה קרה.

דוד אמסלם: עזבו עכשיו את ההשתלשלות ואת הסיפור של הפגישות ולמה, תדמיינו הפוך.

דוד אמסלם: אני יושב שם ואתה, שמעון, יושב פה ואתה עושה דיון לפני שנה, מתחיל.

דוד אמסלם: פעם ראשונה נקלעתי, אני לא ידעתי שיש דבר כזה, ואני מספר לך את הסיפור הזה בדיוק שב-15 באוגוסט זו התשובה האחרונה שיש לי, המנכ"לית - - - דרך אגב, למה המנכ"לית לא פה בנושא כזה?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: שר החינוך, מעניין אותו רק המנהרות?

דוד אמסלם: כל היום, מהבוקר עד הלילה?

דוד אמסלם: הוא שר חינוך.

קארין אלהרר: ו-5 יחידות מתמטיקה.

דוד אמסלם: אני לא מבין, שר החינוך, לפני שהוא מדבר על ה-5 יחידות קודם שיביא את הילדים לבית הספר.

דוד אמסלם: זה בסדר, אף אחד פה לא יושב, תמיד שולחים אתכם, באמת, וכאן יש לי את השליח, אין לי ברירה, יכול להיות שזה לא אתה הכתובת, אבל אתה השליח.

דוד אמסלם: אין לי ברירה, אתה שר החינוך מבחינתי פה יושב, אתה נציגו.

<שמעון אבני: אגב, אנחנו מעבירים את המסר.

<שמעון אבני: חבר הכנסת, באמת, יושב ראש הוועדה, התקנות כתובות, הן מוכנות, הן עברו, כרגע כל אחד רוצה באמת להשפיע ולהוסיף.

<שמעון אבני: התקנות מוכנות, הן היו במשרד המשפטים, עברו שלוש פעמים התייחסות.

דוד אמסלם: אבל, שמעון, אני רוצה לשאול אותך - - -

<שמעון אבני: לא, אבל אני חייב להגיד את זה.

דוד אמסלם: לא, שמעון, אתה מדבר כרגע אליי כאילו עכשיו התחלנו את הדיונים.

דוד אמסלם: בעצם התקדמנו, בדיון האחרון ביקשתי דבר כזה, שתשב עם רוית, אמרתי לך תשב עם הארגונים, הם עשו עבודה יותר טובה משלכם, אנשים שלא מקבלים שקל - - -

<שמעון אבני: אבל אנחנו ישבנו איתם.

דוד אמסלם: לא, היו פערים בדיון האחרון.

דוד אמסלם: אתם ישבתם איתם בעבר, נכון.

<שמעון אבני: ישבנו בעבר, אני מכיר את הפערים האלה, זה לא שזה חדש.

דוד אמסלם: מה עשית עם הפערים?

<שמעון אבני: זה הולך לעלות - - - זה הדיון שהולך להיות אצל המנכ"לית.

<שמעון אבני: כי יש לזה עלויות.

<שמעון אבני: אני יכול לצאת עם כמות גדולה - - - יש דברים שעלו עכשיו, בזמן האחרון, ממשרד המשפטים, שאלמלא זה היינו יכולים להתקדם עם זה.

<שמעון אבני: כל סוגיה כזאת שעולה מחדש אנחנו פותחים, אנחנו מתמחרים, יש לזה משמעויות, תקציביות, שלטון מקומי, ורק אחרי שאנחנו מנתחים את המשמעויות של זה אז אנחנו יכולים להחליט אם להכניס את זה לתקנות.

<שמעון אבני: יש תקנות.

דוד אמסלם: תודה, שמעון.

דוד אמסלם: קודם כל אני הבנתי את הסיפור של התקנות, אני ביקשתי בקשה, זה שלא עשיתם לא עשיתם.

דוד אמסלם: אני ביקשתי לשבת עם הארגונים, היו שלוש נקודות שעדיין לא היו סגורות, שבדיון ב-24.5 ביקשתי מכם תשבו איתם, תנעלו את שלוש הנקודות הלא סגורות, שהן הנקודות המהותיות, אבל אתם המשכתם עם אותה נגינה.

דוד אמסלם: אפילו היית נפגש איתם, ביקשתי, תזמין אותם לכוס קפה, אלה חבר'ה שנוסעים על חשבונם, דרך אגב, כל בוקר, כל דיון שלי הם מגיעים לכאן בבוקר מוקדם, הנשים עוזבו את הילדים, חלקם דרך אגב, כמו ששמענו את הסיפור של אסתר, בבוקר היא צריכה לשלוח את הילדים לבית הספר, כשגם הם זקוקים להסעה וטיפול מיוחד, זה לא ילד רגיל, והיא מגיעה לכאן ב-8:00 בבוקר על חשבונה, עוזבת את העבודה.

דוד אמסלם: אותו דבר כל הארגונים האלה, אז אני מצדיע להם שהם פה.

דוד אמסלם: הן עושות עבודה, אני מבקש ממך, עזוב, רק בשביל הכבוד, תיפגש איתם עוד פעם, תשמע אותם.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להתקדם קדימה, אמיתי שוחט, ממשרד המשפטים.

דוד אמסלם: תגיד לי, הוא אומר שאתם הבעיה.

<אמיתי שוחט: נציבות שוויון זכויות.

דוד אמסלם: התקנות זה אתה, או שאתה מישהו אחר שאומר לי שהוא לא פה?

<אמיתי שוחט: אני לא ייעוץ וחקיקה, אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

קארין אלהרר: הוא נותן את העמדה המקצועית של הנציבות לגבי זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות מתוך משרד המשפטים.

קארין אלהרר: יש עוד אגף שאחראי על הניסוח ממש.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: בבקשה.

<אמיתי שוחט: אז ככה באמת התקנות זה נושא שהוא בפני עצמו, נקרא לזה הבירוקרטיה של התקנות, אבל אחת ההערות שחוזרות גם מהארגונים וגם מהערות שלנו של נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, זה הערות עקרוניות לגבי התקנות.

<אמיתי שוחט: נגיד את זה ככה, דבר ראשון, הנושא של קריטריונים לזכאות, של קביעת מה שאנחנו מבקשים, שמה שיקבע את הזכאות להסעה - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, חברת הכנסת קארין אלהרר הולכת בגלל שיש לה דיון לנהל, לא בגלל שהיא מיצתה את הנושא.

<אמיתי שוחט: אני נכנס לתוך ההערות שלנו.

<אמיתי שוחט: נושא אחד זה הקריטריונים לזכאות, זאת אומרת לא על פי לקות או מוגבלות של הילד, אלא על פי הצורך שלו בהסעה וזה יכול לחסוך גם, כי יכול להיות שיש ילדים שעומדים בקריטריונים, אבל לא זקוקים להסעה הזאת, והדבר השני זה הנושא של ילדים שמשולבים במסגרות החינוך הרגיל, הם לא זכאים להסעות למרות שלכאורה אם הם היו בחינוך המיוחד הם היו זכאים להסעות.

<אמיתי שוחט: יכול להיות שהכוונה בזה טובה, הנושא של השילוב, אבל בפועל - - -

דוד אמסלם: אמיתי, תקשיב, אני לא בא עכשיו - - -

<אמיתי שוחט: אז נתונים - - -

דוד אמסלם: אתה ישבת עם אביבית, עם הארגונים?

<אמיתי שוחט: בטח, אנחנו עובדים גם כן.

דוד אמסלם: אתם מסונכרנים מבחינת הצרכים?

<אמיתי שוחט: כן.

דוד אמסלם: ההמלצות שלך עברו לאן?

<אמיתי שוחט: למשרד החינוך ולייעוץ וחקיקה.

דוד אמסלם: מה הוא עשה איתם?

<שמעון אבני: הם עברו רק עכשיו.

<שמעון אבני: אתה חייב להבין - - -

דוד אמסלם: שמעון, מה הכוונה עכשיו?

דוד אמסלם: הצבי הגיע הבוקר עם הדואר?

דוד אמסלם: הבוקר פרקו את המכתב?

<שמעון אבני: הסוגיה הזאת עלתה רק עכשיו, לצורך העניין.

<שמעון אבני: אני מכיר אותה מארגוני האמהות, אני מכיר את הסוגיה.

דוד אמסלם: מה זה עכשיו?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: שמעון, אנחנו עשינו את הדיון האחרון ב-24.5.

דוד אמסלם: היא דיברה על זה ב-24.5, הרי מאיפה אני יודע שאתה צריך לשבת איתה?

דוד אמסלם: בגלל שכשאביבית ביקשה את רשות הדיבור היא אמרה 'אנחנו ישבנו, ישבנו עם שמעון, ישבנו על התקנות ויש שלושה נושאים פתוחים כרגע שצריך - - -

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לפי מה ידוע לנו, אנחנו מקווים שאין עוד הפתעות.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אז אני ביקשתי לשבת איתם.

דוד אמסלם: אתה אומר לי שאתה עכשיו יודע על זה?

דוד אמסלם: שמעון, נו.

<שמעון אבני: לא את זה.

<שמעון אבני: טוב, בסדר, הבנתי.

<אמיתי שוחט: אני רק אסיים בכל מקרה, הנושא של הילדים שמשולבים בחינוך הרגיל ולא זכאים להסעות, למרות שאם הם לומדים בחינוך המיוחד הם היו זכאים להסעות.

<אמיתי שוחט: כמו שאמרתי, יכול להיות שהכוונה בזה טובה, אבל בפועל יש ילדים שזקוקים להסעה הזאת ולא מקבלים אותה ואני אנסה לדבר במספרים כדי שתבינו בכמה מדובר בסך הכול.

<אמיתי שוחט: אנשים עם זכאות פוטנציאלית, זאת אומרת ילדים שאם היו לומדים בחינוך המיוחד היו מקבלים הסעה ובגלל שהם לומדים בחינוך הרגיל הם לא מקבלים הסעה, מדובר על כ-11,401 ילדים.

<אמיתי שוחט: זה סדר הגודל של הילדים.

<אמיתי שוחט: זה מספר שיש לי לפי נתונים לא מדויקים, אלא נתונים כלליים שיש.

<אמיתי שוחט: יכול להיות שזה פחות.

דוד אמסלם: זאת אומרת זה הפער שהם לא מקבלים?

<אמיתי שוחט: זה הפער כרגע.

דוד אמסלם: זאת אומרת יש 11,000 משפחות שיש להם בעיה עם ההסעה של הילד.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: שחלקם אפילו מקבלים, ברשותך, אמיתי, מאחר שיכול להיות שהם זכאים לפי קריטריון המרחק, או מכוח ועדת חריגים.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: כלומר ייתכן שמספר הילדים בפועל - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת זה המספר המקסימלי שעל בסיסו יש ועדת חריגים.

<אמיתי שוחט: כן, שהם יכולים לפנות לוועדת חריגים, כשבדרך כלל ועדת חריגים עובדת.

<שמעון אבני: אגב, אנחנו מאשרים הרבה מאוד.

<אמיתי שוחט: נכון.

<שמעון אבני: וחלקם עומדים בקריטריון.

<שמעון אבני: זאת אומרת זה לא המספר - - -

דוד אמסלם: אם אתם מאשרים כמעט את רובם אז למה לא תכניסו את כולם לקריטריונים?

<אמיתי שוחט: אז אני אגיד גם עלויות.

<אמיתי שוחט: לפי הנתונים של משרד החינוך המספר הכי גדול זה 18% כשבעלויות זה פחות מ-100,000 שקל.

<שמעון אבני: מה מה מה?

<אמיתי שוחט: לפי הנתונים שלכם.

<אילן פרץ שי: לא יכול להיות.

<אילן פרץ שי: 100 שקל לילד הסעה לשנה?

<אילן פרץ שי: 100,000 אולי ליום.

<אמיתי שוחט: לא, סליחה, זה מיליון שנתי.

<אמיתי שוחט: לכל היותר, המספר הכי גבוה.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על הסעות של 11,401 ילדים.

<אמיתי שוחט: זה חישוב שעשיתי עכשיו.

דוד אמסלם: סליחה, נשמה, אתה טעית בחישוב.

עבדאללה אבו מערוף: רק עכשיו נעשה החישוב?

דוד אמסלם: מיליון שקל לא עולה להסיע 11,000 תלמידים.

<אמיתי שוחט: אין בעיה, תעשו כאן את החישוב.

<אמיתי שוחט: יש כאן את המספר של - - -

דוד אמסלם: לא חשוב, עזוב את החישוב הכספי.

דוד אמסלם: אנחנו יכולים לעשות אומדן, אני יודע לעשות אומדן בראש בשניות, זה בסדר.

<אמיתי שוחט: אוקיי, זה תוספת של 18%.

דוד אמסלם: מהתקציב?

<אמיתי שוחט: לא, של החינוך המיוחד.

דוד אמסלם: מה התקציב שלך של החינוך המיוחד?

<שמעון אבני: בערך 800 מיליון שקל.

דוד אמסלם: אז אנחנו מדברים על תוספת של בערך 100 מיליון שקל.

<שמעון אבני: זה לא מיליון שקל.

דוד אמסלם: מה שאומר אמיתי, בגרוסו מודו, הרי בסופו של דבר זה פחות, בגלל שאתה אמרת שאתם מאשרים הרבה בחריגים.

<שמעון אבני: נכון.

דוד אמסלם: אז בשבילי הרבה - - - כמה זה בשבילך הרבה?

דוד אמסלם: כדי שאני לא אנחש.

דוד אמסלם: מה, 50%, 40%, 30%?

<שמעון אבני: אין לי את הנתון, אבל יש יותר מאושרים מלא מאושרים.

דוד אמסלם: אז מעל 50%.

<שמעון אבני: כן.

דוד אמסלם: אז בוא נשאיר 50%, אז אנחנו מדברים על 5,000-6,000 ילדים.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: ושוב, חלק מהם זכאים על פי קריטריון מרחק.

דוד אמסלם: כן, לא חשוב, כבר הורדתם להם, הוא בא לתוצאה.

דוד אמסלם: אז אם התקציב הוא בסך הכול 800 מיליון ואנחנו מדברים כרגע על חריגה של 18%, אז בוא נגיד 8%-9% מזה זה 60 מיליון שקל.

דוד אמסלם: זה הפער, זאת הדלתא כדי שתביא את כולם לשם, בגרוסו מודו.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בעיה מהסוג הזה זו בכלל בושה וחרפה במדינה שאנחנו מתעסקים עם סכום כזה כדי לפתור בעיה כל כך גדולה, כל כך מציקה, לאותם אנשים שכל פעם אני אומר, אותן משפחות, קשה להן גם ככה בחיים.

דוד אמסלם: הסיפור שלהם עם הילד לא מסתיים רק בהסעה הזאת, יש להן התמודדויות נוספות בכל מיני מישורים וגם ככה קשה להם.

דוד אמסלם: אני מתלבט עם עצמי.

דוד אמסלם: שמעון, אני מתלבט עם עצמי בחשיבה מה לעשות, לעשות שני דברים, האם לשלוח את זה למבקר המדינה שייכנס לתמונה ולהגיש את זה כהצעת חוק של התקנות ולהוציא אתכם מהתמונה?

דוד אמסלם: בגלל שאני לא מתקדם איתכם בקצב הרצוי.

דוד אמסלם: זו בושה וחרפה שהמנכ"לית קובעת ב-15 באוגוסט.

דוד אמסלם: אני המום.

דוד אמסלם: אצלי לא היו פקידים כאלה.

דוד אמסלם: אני אומר את זה לפרוטוקול ולמצלמה, אמר בנט 'אצלי אין פקידים כאלה', ואני פקיד.

דוד אמסלם: אם אנחנו הצבנו יעד, אני התחלתי בשנה שעברה ואני הייתי משוכנע לחלוטין והצבתי את היעד הזה כיעד שהוא אפילו, איך אמרתי?

דוד אמסלם: עוד בדרך אתם תיסעו לחופשות, אתם תיסעו לנופשים, הכול, חשבתי ב-1 בספטמבר סיימנו את הסיפור הזה, הוא אחרינו, הבושה הזאת נעלמת מהשולחן, אבל תראה מה קורה לי.

דוד אמסלם: אני עכשיו מנהל דיון, אנחנו אוטוטו בתחילת אוגוסט, אתה אומר לי שהמנכ"לית קבעה ל-15 באוגוסט.

דוד אמסלם: אני מניח שעד שתכתבו את הפרוטוקול של אותה ישיבה אנחנו נגיע לאמצע ספטמבר, רק כדי שתפיצו את המכתב, אם זה הקצב שאנחנו מדברים עליו, אם שלושה חודשים אני מחכה רק שהיא תקבע פגישה וכלום לא קורה שלושה חודשים.

דוד אמסלם: אז קודם כל, היות שאביבית הגיעה לכאן וגם הארגונים, אני רוצה לשמוע אותם ואחרי זה נראה מה אנחנו נעשה, אני אחשוב תוך כדי מה אני עושה.

דוד אמסלם: בבקשה, אביבית.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: תודה, אדוני היושב ראש, ותודה גם על המעקב אחר הסוגיה הזו.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כפי שציינת, אדוני, הסוגיות הללו אלה הסוגיות שידועות לנו, שלא נכנסו בטיוטה שאנחנו הארגונים ראינו לאחרונה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לא ראינו את הנוסח האחרון שמסתובב במשרד המשפטים ואני מאוד מקווה שאין שם הפתעות נוספות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: על כל פנים, לגבי הנתונים של אמיתי - - -

דוד אמסלם: למה משרד המשפטים צד בעניין?

דוד אמסלם: מה הוא יגיד לנו שלא חוקי?

דוד אמסלם: מה, להסיע ילדים?

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את ההיגיון.

<אילן פרץ שי: נוהל העבודה בממשלה הוא שכדי להגיש תקנות צריך שמחלקת חקיקת משנה במשרד המשפטים תאשר את הנוסח.

דוד אמסלם: דרך אגב, הלשכה פעם לא אישרה לכם את הנוסח?

<אילן פרץ שי: זה לא שהיא לא מאשרת, אלא שאנחנו מתקנים בהתאם להערות שלהם עד שאנחנו מגיעים לנוסח שהם מאשרים להגשה.

דוד אמסלם: בדרך כלל ההערות שלהם במהות או בניסוח?

<אילן פרץ שי: יש גם וגם, היו גם הערות של - - - למשל אחד התיקונים המהותיים שהם ביקשו זה שההוראה לגבי סודיות תימחק מכיוון ש - - -

דוד אמסלם: הבנתי, אבל זה לא ברמת המהות של ההסעה עצמה.

<אילן פרץ שי: אבל לגבי הנוסח היו הרבה הערות.

דוד אמסלם: אביבית, בבקשה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: רק לגבי הנתונים של אמיתי, מעבר לכך שחלק מהילדים הללו מוסעים כבר היום על פי קריטריון המרחק אני חייבת להגיד שחלק מההסעות הללו כבר קיימות, כלומר מדובר על לצרף ילדים משולבים להסעה קיימת ועל כן המספרים הללו, אני סבורה שהם לא מדויקים והסכום הוא פחות מזה שאמיתי הציג.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני חושבת שבנסיבות הללו, במיוחד כפי שציין אדוני, שאנחנו ממש לפני ה-1 בספטמבר וכולנו קיווינו שב-1 בספטמבר תצא מפה בשורה לאותם ילדים שזקוקים להסעה ולא מקבלים אותם, או שמקבלים אותם בצורה לא בטיחות ולא תקינה, ללא ליווי ואני לא אציין כאן את כל הסיפורים שנשמעו כבר בעבר על השולחן הזה ועל שולחנות נוספים כאן בכנסת.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני חושבת שאין מנוס, אדוני, ואני מאוד מבקשת, בשם הארגונים, שמאחר שכבר עברו 45 ימים ניתן לקדם את הצעת החוק שהגשת ביחד עם כל חברי הוועדה ואני אשמח מאוד אם תודיע שאתה מקדם את ההצעה הזאת שנותנת מענה לכל הסוגיה הזאת על כל היבטיה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: דבר נוסף, אדוני היושב ראש, ישנן תקנות נוספות שצריכים להוציא כדי שבאמת ההסעה תהיה בטוחה, אלה תקנות ששר התחבורה אחראי עליהן, אני לא יודעת אם יש כאן נציג משרד התחבורה, אבל נציגת בית חולים אלי"ן ישבה עם משרד התחבורה ונתנה את ההצעה שלה, המקצועית, כיצד דרוש לשנות את המפרט הטכני שהיום מעוגן והוא מאוד מאוד מיושן.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני אשמח אם תוכל גם לבקש עדכון ממשרד התחבורה היכן עומדות התקנות הללו.

דוד אמסלם: משרד התחבורה פה?

דוד אמסלם: אנחנו הזמנו אותם?

דוד אמסלם: לא, לא הזמנו אותם לדיון הזה.

<גבריאל נבון: אני משרד התחבורה, מאגף תחבורה ציבורית, לא מאגף הרכב.

דוד אמסלם: אתם יודעים על מה אביבית מדברת?

<גבריאל נבון: אני מבין שאת מדברת על תקנות הרכב עצמן.

<גבריאל נבון: זה אגף הרכב, זה לא אגף - - -

דוד אמסלם: אבל תאמין לי, נשבע לך, זה מזכיר את המערכון של הגשש.

דוד אמסלם: אתה לא תאמין, אם אני אקליט אתכם אתם לא תאמינו מה הציבור יחשוב, הוא ימות מצחוק.

דוד אמסלם: אני מפחד שיקרה לו משהו בגלל שהוא ימות מצחוק.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: אולי אם זהר תוכל לעדכן על העניין, כי היא ישבה עם משרד התחבורה.

<זהר פילבר: אנחנו נכנסנו לנושא של תקנות להסעת ילדים עם צרכים מיוחדים מהכיוון של בטיחות בנסיעה.

<זהר פילבר: אני רוצה להביא כאן את הקול של הורים לילדים שמוסעים בכיסאות גלגלים, בעיקר אבל לא רק.

<זהר פילבר: יש לנו בעיה קשה, ישנה חוברת של מפרט טכני להסעת ילדים נכים שנכתבה בשנת 95' ומאז לא עודכנה.

<זהר פילבר: אנחנו פנינו מספר פעמים למשרד התחבורה בבקשה לעדכן את החוברת - - -

דוד אמסלם: למי במשרד התחבורה?

דוד אמסלם: שם פרטי ושם משפחה.

<זהר פילבר: לאגף הרכב.

דוד אמסלם: מי זה הבן אדם?

<זהר פילבר: אנחנו עכשיו בשיח מול מנהל אגף הרכב, משה וייצמן.

<זהר פילבר: נענינו באוזן קשבת, החשש שלי, שוב, הוא מסחבת בירוקרטית שהולכת כבר המון המון זמן.

<זהר פילבר: המצב בשטח הוא מצב של עמימות, המסיעים וגם מנהלי המחלקות ברשויות המקומיות לא מכירים את התקנות האלה, את המפרט הזה.

דוד אמסלם: אתם נפגשתם עם מר וייצמן?

<זהר פילבר: כן.

דוד אמסלם: נתתם לו את התקנות, את ההצעה שלכם

<זהר פילבר: כן.

דוד אמסלם: הוא עיין בה?

דוד אמסלם: קבע פגישה איתכם?

<זהר פילבר: כן.

דוד אמסלם: עברתם סעיף סעיף?

<זהר פילבר: עברנו סעיף סעיף על התיקונים שאנחנו מציעים לחוברת.

דוד אמסלם: ומה אמר לכם מר וייצמן?

<זהר פילבר: שזה יועבר לדרגים האחראים.

דוד אמסלם: מי זה הדרגים?

דוד אמסלם: זה הוא.

<זהר פילבר: יש כאן גם עניין משפטי של תיקון תקנת תעבורה חדשה.

דוד אמסלם: אז זה חזר למשרד המשפטים?

<זהר פילבר: משרד המשפטים.

<זהר פילבר: המצב בפועל הוא שהרבה ילדים שמוסעים בכיסאות גלגלים מוסעים בצורה - - -

דוד אמסלם: מתי זה היה?

דוד אמסלם: מתי ישבתם עם מר וייצמן?

<זהר פילבר: ישבנו מספר פעמים, הישיבה האחרונה הייתה בתחילת החודש.

<זהר פילבר: אנחנו כבר העברנו את כל החומר הרלוונטי שנדרשנו להעביר ואני מקווה שזה גם ייצא לפועל ויהיו תקנות חדשות וברורות איך מסיעים ילדים בכיסאות גלגלים.

<זהר פילבר: אנחנו בינתיים מקבלים פניות קורעות לב מהורים שנאלצים לשלוח ילד בכאב לב ובחשש גדול ממה שיקרה לו במהלך הנסיעה.

<קריאה: אני חושב שגם מערך ההיסעים צריך לדעת מה הולך להשתפר ומה הולך להיעשות, כי כל זה תקציבים, זה כסף, זה שינויים.

דוד אמסלם: אני מסכים איתך במאה אחוז שאתם צריכים זמן התארגנות גם בנושא, אבל זה במסגרת התקנות.

דוד אמסלם: יש סוגי תקנות, בכלל במדינה, שיש חלק מהתקנות שצריך לתת לארגונים חמש שנים להתארגן, יש כאלה שמחר בבוקר אפשר ליישם אותן.

דוד אמסלם: אני מדבר באופן כללי.

דוד אמסלם: כאן אם יש תקנות לגבי כלי רכב, אז בוודאי שצריך לאפיין את הכלי ולתת זמן לכל - - - אבל אני לא שם.

דוד אמסלם: אני אומר, קודם כל שיהיו התקנות.

דוד אמסלם: כמובן שבמסגרת התקנות - - -

<קריאה: משה וייצמן הוא בחור רציני מאוד, הוא חברי גם מהצבא, הוא בדרגתי בצבא ואין בעיה בעניין הזה ואני איש משרד התחבורה לשעבר, הוא יעשה את העבודה הזאת מהר מאוד, אני מכיר אותו.

דוד אמסלם: בעזרת ה'.

דוד אמסלם: בחדר יש לי גביע קטן שאני חושב עם עצמי בסוף לתת אותו לפקיד החרוץ, המצטיין.

דוד אמסלם: אז יכול להיות שאני אתן אותו למר וייצמן.

דוד אמסלם: לפי הקצב פה אם מר וייצמן באמת יעשה משהו תוך כמה חודשים כבר הוא מצטיין.

<זהר פילבר: אני רק רוצה להגיד שהקושי הגדול הוא שהמסיעים עצמם לא מכירים גם את המפרט הטכני הקיים בהרבה מקרים.

<זהר פילבר: היו שם גם כל מיני מזכרים ותיקונים שאנחנו לא מצאנו אותם ובפועל המצב הוא קשה ולא מאפשר הסעות בצורה תקינה ל - - -

דוד אמסלם: זה הבנתי, אבל אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: אתם אומרים שמר וייצמן הוא איתכם בלופ?

<זהר פילבר: כן.

דוד אמסלם: ובסך הכול עשיתם איתו מספר ישיבות, אתם מרגישים שיש איזה שהוא אופק?

<זהר פילבר: יש אופק.

<זהר פילבר: שוב, אני אומרת - - -

דוד אמסלם: אתם דיברתם איתו על לוחות זמנים?

<זהר פילבר: דיברנו על לוחות זמנים.

<זהר פילבר: אנחנו היינו אמורים להגיש חומר עד ה-1 באוגוסט, התחלנו ביולי שעבר, רק למען ה - - -

דוד אמסלם: אתם מגישים להם?

<זהר פילבר: אנחנו מגישים הצעות.

<זהר פילבר: בסדר, זה כבר הוגש.

<זהר פילבר: אני מאוד מאוד מקווה שזה יתקדם, מצאתי לנכון להעלות את זה כאן כדי להדגיש את החשיבות של הדבר הזה.

דוד אמסלם: מישהו משלם לך כסף על זה?

<זהר פילבר: אני עובדת של בית חולים אלי"ן, שהקים את מרכז הנסיעה הבטוחה לילדים עם צרכים מיוחדים.

דוד אמסלם: הבנתי, מאה אחוז.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: הילדה.

דוד אמסלם: מרימי, תספרי לנו.

דוד אמסלם: קודם כל אני שמח שאת איתנו כאן.

דוד אמסלם: למה לא הלכת לבית הספר היום?

דוד אמסלם: את בחופשה?

<מרים קרמר: לא.

דוד אמסלם: אז בואי תספרי לנו.

<מרים קרמר: יש קייטנה, אבל אין הסעות.

דוד אמסלם: תספרי לנו בבוקר, מה קורה איתך.

דוד אמסלם: תספרי לנו, כשאת קמה בבוקר והולכת לבית הספר, באיזה קושי את נתקלת?

<מרים קרמר: אני קמה בבוקר.

דוד אמסלם: מתביישת?

דוד אמסלם: אז בואי נעביר את רשות הדיבור לאמא, למרות ששמענו אותה בפעם הקודמת.

דוד אמסלם: לי חשוב להדגיש למה אני הרבה פעמים רוצה לשמוע דווקא את האנשים שאנחנו אמורים לתת להם שירות בקצה, בגלל שהרבה פעמים בדברים הטכניים אנחנו לכאורה לא מסתכלים על הדמות שיושבת בקצה ומה קורה איתה.

דוד אמסלם: אנחנו מתעסקים עם משרד משפטים, תקנות, ההוא עוד לא אישר, ההוא עוד לא שתה, ההוא בחופש, עוד לא הגיע, אבל בסוף, בקצה, יש בן אדם עם בעיה.

דוד אמסלם: אז לפעמים אני רוצה להעיר את האנשים, כדי שיבינו בכלל מה קורה פה כשהם מתקשקשים בינם לבין עצמם, מה קורה בקצה.

דוד אמסלם: אז בבקשה, ספרי לנו, תציגי את עצמך.

דוד אמסלם: האמא, לא הילדה, תספרי לנו מה עובר עלייך ביום יום, כדי שאנשים יבינו איזה סרט עובר עלייך וכפול עוד 11,401 משפחות.

<אסתר קרמר: אוקיי.

<אסתר קרמר: קוראים לי אסתר קרמר, אני אמא של מרימי, שהיא יוצאת כל בוקר מהבית בשעה רבע לשבע.

<אסתר קרמר: אנחנו גרים בנווה יעקב בירושלים, הלימודים שלה במרחק 20 דקות מהבית, אבל היא מגיעה לבית הספר בשמונה וחצי, באיחור, כי זה מתחיל בשמונה ועשרים, זאת אומרת היא כל בוקר מאחרת הספר כשהיא יוצאת מהבית ברבע לשבע.

<אסתר קרמר: חוץ ממנה יש לי בבית עוד שישה ילדים, אני בעצמי אישה נכה ואנחנו מתארגנים כל בוקר לצאת.

<אסתר קרמר: אני מקבלת בערך פעמיים בשבוע טלפון שהילדה שלי משתוללת בהסעה.

<אסתר קרמר: זה לא פלא, ילדה שמי שעקב אחריה פה קצת, היא בקושי יכולה לשבת פה, היא כל הזמן נעמדת ומתיישבת, היא ילדה עם קושי לשבת במקום.

דוד אמסלם: ילדה מקסימה.

<אסתר קרמר: היא ילדה מקסימה, היא ילדה מדהימה.

דוד אמסלם: את מדהימה.

<אסתר קרמר: מתקשרים אליי, כבר אמרו לי כמה פעמים 'אנחנו מפסיקים להסיע אותה'.

<אסתר קרמר: בחודש יולי יש להם בבית הספר המשך שנת לימודים, אבל היות שהיא לקוית למידה אז היא לא זכאית להסעה לאותו המשך שנת לימודים, היא איתי בבית כל החודש.

<אסתר קרמר: לא כי אין לימודים, אלא כי אין הסעה.

דוד אמסלם: דרך אגב, במסגרת התקנות אתם מתייחסים גם לנושא הזה של החופשים?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לפי מיטב ידיעתי, מי שזכאי להמשך לימודים זכאי גם להסעה.

דוד אמסלם: היא לא זכאית להמשך לימודים.

דוד אמסלם: אז יש לנו המשך לימודים בתשלום.

<שמעון אבני: מי שזכאי להמשיך לימודים גם ייסע, אנחנו מסיעים גם כיתות א'-ב'.

<שמעון אבני: אני לא מכיר את המקרה הספציפי הזה.

דוד אמסלם: חבר'ה, בואו נישאר עם אסתר.

<אסתר קרמר: יש ילדים שלא זכאים להמשך לימודים, אז יש קייטנה בבית הספר, אבל היא לא יכולה להגיע לקייטנה בבית הספר כי בית הספר מרוחק מהבית והקייטנה שבבית הספר שליד הבית לא מקבלים אותה כי היא לא שייכת לבית הספר.

<אסתר קרמר: אז היא נשארת בבית כל יולי וכל אוגוסט.

<אסתר קרמר: דבר נוסף זה המלווה.

<אסתר קרמר: היא ילדה שצריכה ליווי.

<אסתר קרמר: יש לה קצת חרדות בגלל כל המצב וגם בגלל הריטלין והיא מאוד מפחדת להישאר לבד עם הנהג.

<אסתר קרמר: כמה וכמה פעמים היא התקשרה אליי, היא ניסתה לברוח מההסעה והיו צריכים לתפוס אותה כי היא נשארה לבד, רק היא והנהג.

<אסתר קרמר: שזה גם בעיה.

<אסתר קרמר: היא לא זכאית למלווה בגלל שאין עוד את התקנות החדשות, תלמידה לקוית למידה לא זכאית לליווי.

<אסתר קרמר: מה שהיא רצתה להגיד, בשביל זה היא באה, היא רצתה להגיד שאני כבר מתחילת השנה יוצאת מהבית כל כך הרבה פעמים וכל פעם אני אומרת להם 'אני יוצאת בשביל לסדר את ההסעות', אני נוסעת לתל אביב, אני מגיעה לפה, אני יושבת עם החברות שלי בארגוני ההורים ואני כל הזמן אומרת להם 'עד תחילת שנה הבאה תהיה תשובה' - - -

דוד אמסלם: זה מה שהבטחת לילדה?

<אסתר קרמר: כן והיא באה להגיד 'אמא שלי הבטיחה לי, אני רוצה שזה יתקיים'.

<אסתר קרמר: בשביל זה היא הגיעה.

דוד אמסלם: מרגש.

דוד אמסלם: תודה, אסתר.

<מוטי אדרי: אני פניתי אליך בשנה שעברה.

<מוטי אדרי: אני מוטי אדרי, אבא של עדי.

<מוטי אדרי: פניתי אליך בשנה שעברה, כשהתחלנו את הסיפור הזה, השבוע דיברתי עם אבי גיספן מעיריית ירושלים, שאלתי אותו מה קורה לגבי שנה הבאה, הוא אמר לי 'לא קורה כלום ובשנה הבאה מתחילים את המלחמה מחדש'.

דוד אמסלם: אנחנו מתחילים חזרה את הסרט, כל פעם - - -

<מוטי אדרי: אני רוצה להבין דבר אחד, כל שנה הילדים שניגשים לוועדת חריגים זה אותם ילדים ובסוף מאשרים להם אחרי חודשיים של מלחמה.

<מוטי אדרי: אז למה לעשות את ועדות החריגים האלה על אותם ילדים?

<מוטי אדרי: תעשו על הילדים - - -

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה.

דוד אמסלם: הגעתי למסקנה שאם הם יעשו את אותם ילדים כנראה כמה פקידים יצטרכו ללכת הביתה בגלל שאין להם עבודה, אז מה לעשות?

דוד אמסלם: אז צריך עבודה, אז עושים את הוועדה, מביאים עוד פעם את הילדים, עוד פעם את ההורים, כל שנה מחדש.

<מוטי אדרי: השבוע הייתה מסיבת סיום של הילדים, אז שאלו את הילדים 'מה אתם רוצים לעשות בחופש?

<מוטי אדרי: ' אז אחד הילדים אמר 'אני מקווה שלא נצטרך להילחם על ההסעות כדי שנוכל ליהנות מהחופש'.

<מוטי אדרי: ילד בכיתה ג' אמר.

<מוטי אדרי: למה ילד בכיתה ג' צריך לחשוב על זה בכלל?

<מוטי אדרי: ילד צריך ליהנות, החופש נועד ליהנות, למה הוא צריך לחשוב על הסעות?

<מוטי אדרי: שנה שלמה אנחנו סוחבים פה, באים, נלחמים, הכול, וכלום לא זז.

דוד אמסלם: אתה צודק, מוטי.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו, אני מתחבר למשפט אחד שמוטי אמר כאן, שהוא באמת מעניין.

דוד אמסלם: או לפחות לא מעניין, הוא מתסכל אותי ברמה האישית מאוד חזק.

דוד אמסלם: ילד בגיל הזה עסוק בהסעות.

דוד אמסלם: חבר'ה, אני בחיים שלי כילד לא הייתי עסוק בהסעות.

דוד אמסלם: ילדה באה לכאן, כל מה שהיא מבקשת זה שיסיעו אותה לבית ספר.

דוד אמסלם: תבינו לאן הגענו.

דוד אמסלם: בבקשה, יהודה בן עזרה, מנהל מחלקת הסעות בעיריית רחובות.

<יהודה בן עזרא: אני רוצה להתייחס למה שאמרה הגב' מבית חולים אלי"ן.

<יהודה בן עזרא: זה נכון, יש תקנות, אני קראתי את התקנה של הסעות של תלמידים נכים על כיסאות גלגלים.

<יהודה בן עזרא: במשרד התחבורה, מה שמפורט שם, כתוב חמש חגורות ובפועל, אני יכול להעיד על זה, זה לא מבוצע בשטח, רק ארבע חגורות וזה במקרה הטוב.

<יהודה בן עזרא: אני אצלי מאוד מקפיד על זה, חגורה חמישית, כל הקבלנים מתעלמים מזה ולא רותמים את הילד.

<יהודה בן עזרא: אני לא יודע, עד היום לא קרה אסון, אבל ביום שיקרה אסון הכיסא יישאר רתום והילד יעוף מהכיסא.

<קריאה: הם גם בלי חגורות.

<קריאה: ילד באלעד כמעט הלך.

<יהודה בן עזרא: פה משרד התחבורה צריך להיכנס לתמונה ולאכוף את זה יותר בשטח.

<יהודה בן עזרא: ואם צריך, גם לשלול את רישיון ההפעלה של אותה חברה, זה למען יראו וייראו.

דוד אמסלם: רק שנייה, יהודה.

דוד אמסלם: אתם פניתם למישהו בנושא הזה?

<יהודה בן עזרא: אני פניתי למשרד התחבורה.

דוד אמסלם: למי?

דוד אמסלם: משרד התחבורה זה למעלה, זה שר התחבורה.

<יהודה בן עזרא: לא לשר התחבורה, פניתי למחוז בבית דגן, לוי, משהו.

דוד אמסלם: בכתב פנית אליו?

<יהודה בן עזרא: בכתב.

דוד אמסלם: תביאי לי את המכתב ששלחת.

<יהודה בן עזרא: אני אשלח לך אותו.

דוד אמסלם: הוא ענה לך?

<יהודה בן עזרא: הוא נתן תשובה לקונית, לפנות לחברת ההתקנות, יסבירו לך איך לעשות את זה.

דוד אמסלם: הבנתי, בסדר גמור.

דוד אמסלם: נועה, בבקשה.

<נועה ביתן: קודם כל אני רוצה לחזור אחורה, כשרציתי לזרוק מילה.

<נועה ביתן: שמעון מנהל חדש אצלנו, לא כל כך חדש, אצלנו באגף ההסעות.

<נועה ביתן: אני חושבת שאחד הדיונים החשובים פה, שאתה למעשה צריך לעזור לו, כי הוא לא יעמוד מול המנכ"לית ויגיד לה 'לא ב-15 באוגוסט'.

<נועה ביתן: וזה אבסורד.

<שמעון אבני: לא, אני לא צריך את העזרה.

<נועה ביתן: לא, סליחה, זה בעצם - - -

<שמעון אבני: בואי, תעצרי.

<נועה ביתן: לא, סליחה, זה משקף עלינו, אנחנו הרשויות.

<שמעון אבני: אני לא צריך עזרה מול המנכ"לית.

<נועה ביתן: כנראה שכן.

<נועה ביתן: אני באה לשבח את מה שאתה עושה - - -

דוד אמסלם: כנראה שבפעם הבאה אני אצטרך להביא את המנכ"לית שלך לפה.

דוד אמסלם: אני מבין שהיא אישה חשובה, שכנראה לא כל כך מתאים לה לבוא לכנסת לוועדת הפנים וכנראה זה נושא מאוד אזוטרי, כנראה שיש לה דברים ברומו של עולם, לא רק ההסעות של הילדים המוגבלים.

דוד אמסלם: כנראה שזה פחות חשוב, אבל כנראה נביא אותה לפה, אם נצטרך, כדי שהיא תיתן לנו את התשובה למה היא קובעת את הישיבות ככה.

דוד אמסלם: אבל, בבקשה.

<נועה ביתן: רציתי דווקא לשבח את עבודתו מאז כניסתו לתפקיד של שמעון על האכפתיות והרגישות לגבי כל דבר.

<נועה ביתן: אבל יש נושא אחר, נושא אחר שתחבורה ציבורית נמצאת פה.

<נועה ביתן: אנחנו דיברנו על הסכמים ותקנות, יש בחוזר מנכ"ל שנים הסדרים עם משרד התחבורה, משום מה החודש הודיעו לי שמורידים את ההסדר כי אף אחד לא יודע איפה ההסכם ההיסטורי.

<נועה ביתן: אנחנו כבר שנים יושבים על הסכמים היסטוריים, מדובר בילדים שאנחנו צריכים להביא אותם למוסדות חינוך, מדובר בילדים שצריכים להגיע ב-1 בספטמבר והולכים לבטל פה הסכמים ואף אחד לא יודע לתת לי מענה.

<נועה ביתן: יש לי השתלשלות של תכתובת עם דרור גונן ממשרד התחבורה על קווי שירות לילדים לא בעלי צרכים מיוחדים, ביניהם יש ילדים בעלי צרכים מיוחדים שהם לא זכאים לרכב.

דוד אמסלם: את מדברת איתי על ההסעות הרגילות?

<נועה ביתן: כן, מה ששמעתי על התחבורה הציבורית.

<נועה ביתן: הם אמורים לרשת את אותה עיר.

דוד אמסלם: נועה, בסדר, תודה, זה לא הדיון שלי כרגע.

<נועה ביתן: תעלה את זה, אני סומכת עליך.

דוד אמסלם: אני אעשה מה שאת אומרת.

<נועה ביתן: לא, אני סומכת עליך.

דוד אמסלם: ברשותכם, האמת היא שאת הדיון הזה יכולתי למצות בשלוש הדקות הראשונות, הבנתי שאתם לא עשיתם את העבודה.

דוד אמסלם: לא לזה ציפיתי.

דוד אמסלם: אני אעשה דבר כזה, אני אקבע דיון בתחילת הפגרה, לא ב-15 באוגוסט, ואני מבקש להזמין את מנכ"לית משרד החינוך לדיון ולתאם איתה, כדי שהיא לא תגיד לנו שהייתה לה ישיבה דחופה עם השר, וכמובן כל אנשי משרד החינוך, משרד המשפטים והארגונים וגם משרד המשפטים לא רק בהיבט הזה, אלא בהיבט של החקיקה וגם ההסעות.

דוד אמסלם: זה בסדר, אבל הם הרלוונטיים לעניין כרגע מבחינת הדיון.

דוד אמסלם: ומשרד התחבורה, את מר וייצמן.

דוד אמסלם: שם אני רוצה לנעול את הסיפור של התקנות, שאתם תסגרו שם את התקנות.

דוד אמסלם: זה יהיה, אני מודיע לכם, בערך בעוד שבוע וחצי.

<קריאה: אי אפשר לפני הפגרה?

דוד אמסלם: אביבית, אני מדבר עכשיו גם כדי שתשמעי.

דוד אמסלם: בנקודה הזאת אני ארצה לשמוע שהתקנות סגורות, נגמר, ולא, אני אקדם את החקיקה מיד בתחילת ה - - - אבל זה כבר לא יעזור לי לכאן.

דוד אמסלם: אני אפנה למבקר המדינה מכתב חמור מאוד עם השתלשלות כל העניין, שייכנס לתמונה, שיבדוק את כל מה שקורה במשרד החינוך.

דוד אמסלם: אני מצפה ששר החינוך, בכבודו ובעצמו, גם אם יש לו מה לומר בנושא של סגירת הרשות השנייה ונושאים חשובים, שיעסוק בנושא חינוך, בוודאי בנושא הסעות בחינוך.

דוד אמסלם: אני רואה את החוליה הזאת כחוליה הכי חלשה בחינוך ואני, אם הייתי שר חינוך, הייתי מתחיל בה, לפני שאני בכלל הולך לדבר עם המשורר ביטון לכתוב לי משהו לגבי הנושא של המזרחיים.

דוד אמסלם: קודם כל הם.

דוד אמסלם: הילדה הזאת, תראה מה קורה איתה, היא ילדה בגיל 10, ילדה בת 10, יש לה חלום אחד, שיסיעו אותה לבית ספר.

דוד אמסלם: תבינו לאן הגענו, איזה חלומות יש לילדים האלה.

דוד אמסלם: אני בגיל 10 היו לי חלומות אחרים, לנסוע לבית מלון, שההורים שלי ייקחו אותי לבית מלון, ולילדה יש בראש דבר אחד, 'אני רוצה להגיע לבית הספר'.

דוד אמסלם: ילדה שיוצאת מהבית ברבע לשבע, היא כנראה קמה בשש ומגיעה בשמונה וחצי לבית הספר.

דוד אמסלם: אני חושב שזו בושה, אני מתבייש בכלל שאנחנו חיים במערכת כזאת.

דוד אמסלם: אני מצפה ששר החינוך ייקח את הנושא אליו, לידיים, ושהוא יוביל אותו לתוצאה.

דוד אמסלם: כשהוא רוצה תוצאות אז יש תוצאות.

דוד אמסלם: אני אקיים, כמו שאמרתי, דיון בעוד כעשרה ימים, זה יהיה בפגרה, מתי אנחנו יוצאים לפגרה?

דוד אמסלם: בשבוע הבא, בשבוע לאחר מכן, זה יהיה מקסימום עוד שבועיים מהיום, כי אני לא אחכה ל-15 באוגוסט שהמנכ"לית תשב איתכם.

דוד אמסלם: תלכו למנכ"לית, תגידו לה שזה התאריך שאני הולך לקבוע את הדיון והיא תהיה כאן.

דוד אמסלם: ואז, כמו שאמרתי, אם לא יהיו תוצאות בקטע הזה אנחנו נקדם את החקיקה מעל הראש שלכם, בלי להתייעץ איתכם, בלי כלום, ששר החינוך יבוא לפודיום שם ויסביר בכנסת לעם ישראל למה הוא לא מסיע ילדים בעלי צרכים מיוחדים, או למה לא היה לו זמן להתעסק עם זה, הוא.

דוד אמסלם: כמובן אני אפנה את זה גם למבקר המדינה ויבדוק למה החרפה הזאת בכלל מתנהלת כך.

דוד אמסלם: אני מצטער, באמת.

דוד אמסלם: אני מצטער בשם מדינת ישראל מול ההורים.

דוד אמסלם: אני מודה לכם, לכל הארגונים, אני מצדיע לכם, יש לי דמעות בעיניים כשאני מסתכל עליכם בנושא הזה, אנשים מדהימים שעושים עבודה בהתנדבות, לא משלמים להם, נאבקים, קמים בבוקר כאילו זה עסק פרטי שלהם, כאילו אביבית מנכ"לית משרד החינוך.

דוד אמסלם: הם כותבים לכם את המסמכים, לועסים לכם את כל העבודה ואפילו אתם לא נפגשים - - - טוב, אני מצטער, רבותיי, שבזמן הזה ולנקודה הזאת הגענו.

דוד אמסלם: אנחנו ניפגש בעזרת ה' בעוד שבועיים ובואו נשמע מה הם אומרים.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.