ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 235, 2016-07-12 11:30

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 12 ביולי 2016, ו' בתמוז תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: הכנת חיילות לשירות בצה"ל ובכוחות הביטחון – לציון יום ההצדעה לחיילות צה"ל - כמובן במערכת החינוך.

יעקב מרגי: זה מראה נדיר, בדרך כלל, מדי פעם אורחים ואורחות חיילים וחיילות, אבל היום מיועד כולו לחיילות צה"ל.

יעקב מרגי: זה יום נדיר בוועדת חינוך.

יעקב מרגי: כאן המקום להודות לחברת הכנסת ד"ר ענת ברקו, שאין לה הרבה רזומה סביב הנושא הזה, בלשון המעטה, והיה אך טבעי שהיא יזמה את הדיון הזה, ושוב, כאן המקום להודות לה - אני חושב שזה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: אנחנו מצדיעים בכנסת.

יעקב מרגי: יש הרבה ימי אזכור כאלה ואחרים, והצדעות כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו, צריך להצדיע לחיילות צה"ל.

יעקב מרגי: עושות עבודה - רואים אתכן כמעט בכל המשימות בצה"ל, ולא רק בצה"ל, גם כוחות הביטחון האחרים: משטרת ישראל, משמר הגבול, שב"ס.

יעקב מרגי: אנחנו נעמוד באתגר.

יעקב מרגי: בדרך כלל מי שמכיר אותי איך שאני מנהל דיונים, אין מצב כזה שאורח אצלי בוועדה הוא שקוף.

יעקב מרגי: אבל יש מגבלה, ואני לא אוכל לשאול אתכן שאלות, או לתת לכן להביע כי זה חלק מהמגבלות שהוטל.

יעקב מרגי: אבל מי שהורשה כמובן להשתתף בדיון, ואם המפקדים שלכן ירשו בכל זאת, תוך כדי אינטראקציה של הדיון לפי הנושא, אנחנו נשמח.

יעקב מרגי: כפי שנהוג בכל דיון שיוזמים חברי וחברות כנסת, אני אתן לחברת הכנסת היוזמת תחילה לתת מילות פתיחה.

יעקב מרגי: נמצאת אתנו גם חברת הכנסת מירב בן ארי.

יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת ד"ר ענת ברקו.

יעקב מרגי: דרך אגב, זה לא נסתר, ברקע היו רעשים של ועדה כזו או אחרת שסירבה לקיים דיון, אז דווקא אני חבר הכנסת החרדי - - -

ענת ברקו: תדגיש, חבר הכנסת החרדי ששירת בצה"ל.

יעקב מרגי: לא היחיד.

יעקב מרגי: לא זה מה שרציתי להגיד.

יעקב מרגי: בשיחות שהיו ביני לבין חברת הכנסת מירב בן ארי, אמרתי, אני מוכן – ענת, חשוב שתשמעי את זה.

מירב בן ארי: תשמעי, כי זה לא קורה בוועדות אחרות.

מירב בן ארי: ענת, תשמעי את השיחה שהייתה עם מרגי, כי זה לא קורה בוועדות אחרות.

יעקב מרגי: רעשי הרקע שהיו על סירובה של יו"ר הוועדה לקידום מעמד האשה לקיים את הדיון, אני מבין אותה.

יעקב מרגי: אם היא לא יכולה היא לקיים את הדיון, עמדה לה הזכות להעביר את הדיון לניהול של אחד מחברי או חברות הוועדה.

יעקב מרגי: הצעתי, אולי אני אקיים.

יעקב מרגי: כמו שיש ממשלות צללים במדינות כאלה ואחרות, רציתי לקיים ועדת צללים של הוועדה לקידום מעמד האשה, ולהצדיע לחיילות צה"ל, או לעשות ועדה משותפת של ועדת החינוך עם אותה ועדת צללים.

יעקב מרגי: אמרו לי שזה נראה כבר יותר מדי גימיקי, אז אמרתי, זה לא נכון ביום הצדעה לעשות גימיקים.

יעקב מרגי: אני אשתדל להכניס את הערך המוסף בתוך ועדת החינוך, גם את הערך של הוועדה לקידום מעמד האשה.

יעקב מרגי: כאן גם הבענו מחאה, וגם אמרנו את הזכות שעומדת לנו להצדיע לכן.

יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: תודה רבה, אדוני יושב ראש, חבר הכנסת מרגי, אני מודה לך מאוד שפתחת את דלתות הוועדה בפנינו.

ענת ברקו: אני רוצה לברך את חברותיי.

ענת ברקו: תראו, יושבות כאן שלוש קצינות בדרגות העל - אתן יודעות מה זה?

ענת ברקו: אני גדלתי בצבא שהקצינה הראשונה שקיבלה תא"ל, זו נחשבה למהפכה.

ענת ברקו: אז יש לנו כאן במשטרת ישראל, יש גם ניצב, גילה גזיאל, ראש אכ"א - המשטרה יותר מתקדמת מהצבא בעניין הזה.

ענת ברקו: המשטרה הייתה הראשונה שנתנה דרגת ניצב לאסתי דומיניסיני.

ענת ברקו: שרון, יוהל"ן, שקיבלה דרגה לפני מספר ימים ונכנסה לתפקיד – בהצלחה שרון.

ענת ברקו: חברתי מירב, שהיא אחראית על כל תכנון כוח אדם בצבא, והיום היא סגן ראש אכ"א, רמ"ט אכ"א, קוראים לזה.

ענת ברקו: מירב אחראית לזה שהיום אתן, יחד עם היוהל"ן, משולבות בכל שדרות הפיקוד מהטירונות ועד הקצונה, עבור דרך תפקידי מפתח.

ענת ברקו: אני חושבת שמה שאנחנו עושים פה, המפגש הזה, והכנסת כבית לכן, זה המקום שבו מתקבלות ההחלטות.

ענת ברקו: הבג"צ שהוגש על-ידי אליס מילר, ב-1995, בעצם פתח את דלתות קורס טיס, אבל זה לא רק קורס טיס.

ענת ברקו: אני יכולה לומר לכן שאם אני מסתכלת על השרות הפרטי שלי, ואני חושבת על המכ"יות הראשונות שיצאו מקורס מכ"יות שלי שהדריכו טירונים, וזה נראה וואו באותה תקופה, היום זה טבעי בכל מקום, בניצנים יש מדריכות.

ענת ברקו: ביח"ש יש מדריכות, גם את הלוחמים שלנו.

ענת ברקו: חיילות בתפקידי לוחמה, משטרה צבאית, עבור דרך לוחמות מג"ב, שב"ס, שב"כ מוסד - כל מערכות הביטחון החיילות משולבות, ואתן יודעות מה, אף אחד לא עושה לנו טובה, כי המערכת זקוקה לכן, המדינה זקוקה לכן, ואף מדינה ברת דעת לא תוותר על המשאב האנושי הכול כך יקר שלה.

ענת ברקו: ולכן, אני רוצה לומר שהנושא לדיון הוא הכנת נשים לשרות בצה"ל.

ענת ברקו: אני חושבת שהיום אנחנו צריכים לעשות יותר, הרבה יותר, גם בקטע של לימודי מדעים בתיכון, וחמש יחידות מוגבר במתמטיקה ובמקצועות הריאליים.

ענת ברקו: גם בקטע של האימונים הפיזיים כשמגיעים לצבא, ולא להגיד פתאום, בדקה לפני הגיוס, אוי אני רוצה להיות מדג"ית, או אני רוצה להיות לוחמת, ובעצם לא עשיתי כושר.

ענת ברקו: הכושר נבנה בהדרגה, אמנם יש סרגל מאמצים מותאם, אבל יחד עם זה, גם הדברים האלה חייבים לבוא לידי ביטוי.

ענת ברקו: אני חושבת שתנועות נוער מאוד עוזרות לנו כדי להבין את הדבר הזה.

ענת ברקו: אני חושבת שצריך לעשות הכנה לא נפרדת, כי היום הגדנ"ע - אין בעצם הכנה כל כך גם לנשים מהשרות, וגם הגדנ"ע זה לא מה שהיה פעם, לצערנו הרב.

ענת ברקו: לכן, למצוא את הדרך.

ענת ברקו: אני זוכרת שאנחנו היינו קצינים צעירים, הסתובבנו בבתי-ספר, היינו חלק מהכנה לצה"ל.

ענת ברקו: הנגיעה במדים הייתה מגיל מאוד צעיר.

ענת ברקו: זה קצת חסר היום, צריך להגביר את העניין הזה.

ענת ברקו: אני בטוחה שהעמיתות שלי יוכלו לדבר על זה.

ענת ברקו: אני רוצה להודות לחברת הכנסת מירב בן ארי, שהיא גם מלווה אותנו, והנושא קרוב לליבה.

ענת ברקו: בהחלט, מורגש גם בעשייה.

ענת ברקו: תודה ליהודית, מנהלת הוועדה.

ענת ברקו: ליהודית שהיא מנהלת הוועדה הוותיקה, שגם מלווה אותנו בכל העשייה, בכל מה שקשור לנושאים החינוכיים, וגם נושאים שנוגעים לנו.

ענת ברקו: ואני רוצה לומר לכן בקשר לוועדה למעמד האשה.

ענת ברקו: כשאני שירתתי בצה"ל, הוועדה למעמד האשה הייתה לנו בית.

ענת ברקו: הרבה מאוד החלטות התקבלו שם, נפל הפור במקרה הזה.

ענת ברקו: כשאנחנו אומרים נפל בכנסת, זה נפל חוק.

ענת ברקו: הכוונה היא שבאמת, זה היה מקום שקיבל אותנו בצורה מאוד חיובית, מאוד טובה.

ענת ברקו: נתן לנו את כל התמיכות הראויות.

ענת ברקו: לצערי הרב, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, החליטה שהוועדה עוסקת במגזרים מסוימים, היא מדירה את רגליהן של חיילות צה"ל, ואנחנו פה, גם בוועדת החינוך, גם בוועדת חוץ וביטחון.

ענת ברקו: גם ממלא את הכנסת, וגם הכנס שלנו יהיה במעמד ראש הממשלה, נשיאת בית המשפט העליון, יושב ראש הכנסת, הקצינות הבכירות שלכן, ושל המשטרה.

ענת ברקו: אני חושבת שזאת האמירה המאוד ברורה.

ענת ברקו: אף ועדה לא תקבע מה תהיה העשייה שלנו, והעשייה שלנו היא באמת עשייה משמעותית שאי אפשר לקחת אותה מאתנו.

ענת ברקו: תודה רבה, אדוני היושב ראש, תודה שקיבלת אותנו.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב ראש, ראשית, אני אתנצל, אני פשוט צריכה לצאת, יש לי חוק שמתחיל עכשיו, והוא חשוב, לכן אני אצטרך לצאת, אבל אני אחזור.

מירב בן ארי: אני רוצה כמובן להודות שוב לחברת הכנסת ענת ברקו שותפתי, ובאמת מובילת את היום הזה בכנסת, ובכלל כל האירוע הזה שראש הממשלה מגיע, זה בעיקר בזכותך, ולכן זה יום חשוב.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לחבר הכנסת מרגי.

מירב בן ארי: אני, כשהגיע הדיון הזה, ישר הצעתי שאני אחליף אותו.

מירב בן ארי: הוא התעקש, והוא אמר לי, מירב, אני לא מגזרי, וזה דבר מאוד חשוב, ואני מפרגנת לך על זה.

מירב בן ארי: אתה יכולת בקלות לתת לאשה לנהל, אבל כמו שאתם רואים הוא גם די פה לבד בצמרת, עכשיו שמו כאן שני בנים כדי לאזן לך קצת, אתה לא מרגיש בודד.

מירב בן ארי: שמענו את תא"ל מירב קירשנר, עשתה סקירה מצוינת בוועדת חוץ וביטחון.

מירב בן ארי: שמענו את כל הנתונים, באמת תתייחסי בכמה מלים לזה לכל אלה שלא שמעו.

מירב בן ארי: וכמובן, ברכנו את שרון ניר, על התפקיד שלה כיוהל"ם.

מירב בן ארי: כמובן, אני מברכת גם את יעל אידלמן, האורחת בוועדה.

מירב בן ארי: ממש בקצרה.

מירב בן ארי: ראשית, כל מה שאמרה חברת הכנסת ברקו לגבי הוועדה לקידום מעמד האשה, אני חברה בוועדה הזאת, לקחתי את זה כמבצע.

מירב בן ארי: ולמרות שהייתי חמש שנים בגולני, לא עזר לי כלום.

מירב בן ארי: קיבלתי התנגדות קשה מאוד, אבל אני לא אוותר.

מירב בן ארי: הועדה לקידום מעמד האשה לא סתם הייתה בית.

מירב בן ארי: זו ועדה שמחויבת לנשים, מחויבת לחיילות צה"ל.

מירב בן ארי: אני עוד לא סיימתי שם את הוויכוח.

מירב בן ארי: נכון, עם מה שנשארנו היום, יש לנו ועדות מעולות, גם חינוך, גם חוץ וביטחון, גם כנס עם ראש הממשלה, מה שנקרא, אנחנו עושים את הדברים, ועושים בשבילכן.

מירב בן ארי: אני רוצה כן בגלל שחביבה פה להתייחס לנושא, גם התייחסנו בוועדה שלנו.

מירב בן ארי: תתייחסי, אני מקווה שאני אחזור עד שתדברי על הנושא של המכינות, מאוד חשוב.

מירב בן ארי: מירב, את כבר קיבלת צעד אחרי, גם החג"ם שדיברנו אחר כך, זה צעד אחרי.

מירב בן ארי: אבל יש כאן מכינות במדינת ישראל.

מירב בן ארי: לפני שבועיים ראינו את מצב הנשים, יחסית טוב, אבל לא מספיק טוב, כי מכינה אמורה להכין.

מירב בן ארי: לכן מבחינתי, לבוא ולקחת אנשים שהם עדיין לא חמישים חמישים בצבא, להכין אותם, אז אולי את תתייחסי גם למצב.

מירב בן ארי: אני יודעת אני שבטח הפתעתי אותך, אבל את מכירה את החומר, את שולטת בו טוב.

מירב בן ארי: דבר אחרון שרציתי לומר.

מירב בן ארי: צריך להיות כאן דיון בנושא של חג"ם.

מירב בן ארי: אני לא יודעת, מירב, איך קל לעשות את זה, באיזה קונסטלציה, פעם זה היה מגיע למעמד האשה.

מירב בן ארי: צריך לעשות דיון - חג"ם זה גיוס מיוחד.

מירב בן ארי: אני באופן אישי גם הייתי קצינת חינוך בצבא, אז כמובן אם תוכלי להתייחס.

מירב בן ארי: דבר אחרון שאמרתי גם בדברים שלי, אני לא יודעת מי מהחיילות כאן שמעו, אני לא אחזור הרבה על הדברים.

מירב בן ארי: אני הייתי חמש שנים בצבא.

מירב בן ארי: התחלתי כמשק"ית חינוך בגדוד 13 של גולני.

מירב בן ארי: סיימתי כקצינת חינוך חטיבה.

מירב בן ארי: הכבוד שלי היה אז שהרמטכ"ל היום היה המפקד הישיר שלי, ובאמת, זכיתי במפקד מדהים שהיום רמטכ"ל.

מירב בן ארי: מפקד אחר, שלצערי, נהרג כשהיה מפקד ביק"ל תת אלוף ארז גרשטיין, כך שזכיתי בשני מפקדים עליונים, אחד, כמובן ייבדל לחיים ארוכים גדי אייזנקוט.

מירב בן ארי: אחד הדברים שאמרתי, כשאני הייתי בצבא, מי שנשאתי אליו עיניים היו רק גברים.

מירב בן ארי: לא היה בכלל, גם לא במשטרה, לא היה.

מירב בן ארי: כשאמרתי על 95' – אליס מילר, וענת אמרה 98', אמרתי לה 95', כי סיפרתי על כך - בדיוק היה שנה שהייתי בצבא, מבחינתי זו לא עוד פסק דין.

מירב בן ארי: זו נקודת ציון היסטורית לנשים ולחיילות צה"ל.

מירב בן ארי: אחרי שאני הייתי שנה בצבא, מבחינתי זה היה באמת סיפור הצלחה.

מירב בן ארי: היום מה שטוב, שאתן יכולות לשאת עיניים ולראות נשים בתפקידים כאלה.

מירב בן ארי: אני ממש מבקשת שלא תיקחו את זה כמובן מאליו, כי היה תקופה עד לא מזמן – אמרתי, אני גם לא כזאת זקנה, שלא היה לנו לאן להסתכל, ולאן להריץ.

מירב בן ארי: אז באמת, כל הכבוד לכן.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: מדברים על הכנה לצה"ל, אני שייך לדור שכן הכינו אותנו.

יעקב מרגי: אבל זכינו בתיכון, בית ספר שדה, למטווחים ולאימונים, בגדי חאקי ותהלוכות עד שהולכים למטווח.

יעקב מרגי: שערו לכם, עוד לא נולדתן כשאני הייתי בגילאים של הכנה לצבא.

יעקב מרגי: אני התגייסתי ב-78', השתחררתי ב-81', הייתי במילואים.

יעקב מרגי: אני כבר אז, חברת הכנסת ברקו, כבר אז הייתה לי מכי"ת שהדריכה אותנו בטירונות.

ענת ברקו: כי זה היה מחזור שלנו.

יעקב מרגי: אני הייתי במחנה שמונים.

ענת ברקו: אלה היו הסנוניות הראשונות.

יעקב מרגי: אבל זה לא מסתכם היום, זה לא מסתכם רק במכ"יות.

יעקב מרגי: יצא לי לצפות בגיבושון של קורס חובלים, וראיתי איך חיילות מתזזות, ועומדות במאמצים ובסיבולת.

יעקב מרגי: ישבתי שעות לצפות בהן, וראיתי אותן נושאות בנטל כמעט בכל תפקיד, בכל תחום, אני חושב שזה מביא לתוצאות וערכים.

יעקב מרגי: ואין ספק שבמדינת ישראל זה דבר טוב, אל תדאגו, משכפלים אותו בקצב מהיר.

יעקב מרגי: לי אין ספק, כמה שזה מועצם היום, מועצם יותר.

יעקב מרגי: נשמע את משרד הביטחון.

<מירב קירשנר: בוקר טוב, שמי מירב קירשנר, אני ראש מטה אגף כוח אדם.

<מירב קירשנר: בימים אלה מסיימת תפקיד של ראש חטיבת תכנון ומינהל כוח אדם.

<מירב קירשנר: ראשית, כמובן אני מברכת על הסקירה בוועדה, ועל עצם קיום אני מברכת ועל עצם קיום הדיון, בנושאים חשובים כל כך שקשורים בהעצמת נשים, בוודאי הצדעה לחיילות ועמידה לשילובן בשרות משמעותי בצה"ל ובכוחות הביטחון.

<מירב קירשנר: מטרת תהליך ההכנה לצה"ל כפי שאנחנו מסמנים את זה, היא בעצם לשפר את המיצוי באמצעות תהליך מיון שיעודד את המיועדים והמיועדות לשרות ביטחון ולגיוס, לבחור בגיוס משמעותי, בדגש על תפקידי הלחימה, לבצע השתתפות פעילה ואחראית בתהליכי המיון והשיבוץ.

<מירב קירשנר: היום יש שיח מאפשר, אנחנו מנגישים יותר ויותר, ונהיה עוד יותר ידידותיים באפשרות הזאת ככל שהקידמה הטכנולוגית מאפשרת את זה, כך שחיילות או נערות שאמורות להתגייס, יכולות להשפיע על עתידן להתנהל נכון בתהליכי המיון, וכמובןף קוראים לכולן לשתף בצורה מיטבית עם התהליכים האלה על מנת למקסם את היכולת להשתלב במגוון רחב של תפקידים.

<מירב קירשנר: אנחנו מנהלים את תהליכי ההכנה בשותפות מלאה במסגרת, מה שמכונה על ידינו, שולחן עגול.

<מירב קירשנר: דיונים משותפים לצה"ל, למשרד הביטחון, למשרד החינוך, משתפים רשויות, גורמים רבים.

<מירב קירשנר: יש לנו תכנית סדורה שפרוסה על פני כיתות י"א וי"ב בחלוקה גיאוגרפית כמובן, ועל-פי תחומים למיקוד כפי שאנחנו מגדירים אותם עם סל פעילויות מוגדר לכל רשות שכולל מגוון רחב של תחומים ופעילויות שבהם נכון להשתתף לקראת גיוס.

<מירב קירשנר: קבוצות נוער, קבוצות של הכנה לשירות, שבוע גדנ"ע, ימי הורים, מפגשים שאנחנו מקיימים של חיילים וחיילות עם תלמידים ותלמידות בבתי-הספר.

<מירב קירשנר: הסברה שאנחנו מקיימים לקראת המבחנים בלשכות הגיוס.

<מירב קירשנר: מפעילים רשת רחבה מאוד של קצינים בכירים שפרשו על-ידי משרד הביטחון, שמתדרך אותם מדי שנה באשר לאתגרים שיש בצה"ל.

<מירב קירשנר: הללו עושים ממש תכנית של הכנה והסברה בכיתות י"א וי"ב.

<מירב קירשנר: חשוב לציין שאנחנו מקיימים את זה כמובן בכל רחבי הארץ, בקרב כלל האוכלוסיות, מיעוטים.

<מירב קירשנר: יש כנס ייחודי שאנחנו מקיימים לבנות דתיות, ואנחנו מקווים שבעתיד גם נוכל להיכנס עם התכנית הסדורה הזאת לכל האולפנות, ולחשוף את הנערות בפני האפשרות להתגייס לצה"ל, ולבצע שרות במסלולים שמאפשרים כמובן שמירה על אורח החיים כפי שעושות היום למעלה מ-2,000 חיילות מדי שנה.

<מירב קירשנר: יש את מייצג חילות - ימי צה"ל בקהילה.

<מירב קירשנר: אנחנו פותחים את שערי לשכות הגיוס לפחות פעם או פעמיים בשנה לביקור של הורים וחיילות או חיילים לקראת גיוס על מנת לבוא בממשק קרוב לשתף בעוד נושא, עוד תחום שרוצים להציג.

<מירב קירשנר: אך לפני שבועיים קיימה האגודה למען החייל את יום המתגייסים הגדול בתל אביב.

<מירב קירשנר: נפתחו שם 130 עמדות שבהם דיברנו עם הנוער.

<מירב קירשנר: באמת, הרצון שלנו, ההבנה שלנו שככל שמשתפים פעולה בצורה נכונה יותר טרם הגיוס, וככל שאנחנו מנגישים את השיח, ככה התאמה נכונה בכניסה לשרות נעשית באופן שהוא תומכת שירות משמעותי ושילוב נכון בראשית הצירים – זה כך העיקר.

יעקב מרגי: תודה.

<יעל אידלמן: אני יועצת המפכ"ל לענייני נשים.

<יעל אידלמן: בוקר טוב, קודם כל אני מאוד שמחה על היום הזה.

<יעל אידלמן: אני חושבת שברגע שהייתה פנייה, אנחנו הרמנו את הכפפה מיד כי חשבנו שזה נכון באמת לשים את הזום על האוכלוסייה הזאת שבדרך כלל היא אוכלוסייה שמגיעה אלינו למשטרה ומשתלבת, אבל יום הוקרה מיוחד להן בכנסת, אני חושבת שזאת אמירה, זה גם נוסף ליום הוקרה שהיה למשטרה בכנסת לפני כמה חודשים, אבל אז היה כללי ולא מיוחד להן.

<יעל אידלמן: קודם כל אני אומרת תודה רבה.

<יעל אידלמן: אני משרתת 35 שנים במשטרת ישראל, אני התחלתי כשוטרת רגילה, אבל אני רוצה להיכנס לשרות הצבאי שלי.

<יעל אידלמן: גם אני התגייסתי ב-78' ולא נעשה פה הסגרת גילים.

<יעל אידלמן: הייתי הקורס הראשון בחיל האוויר שהטכנאיות מערכות חימוש והפצצה – חמשי"ת, וזה היה הקורס הראשון בחיל האוויר.

<יעל אידלמן: זאת הייתה בהחלט פריצת דרך, ואנחנו שירתנו בטייסות, ובאגף חימוש, ובכל מה שכרוך בעבודה ממש ממש.

<יעל אידלמן: אז אנחנו היינו קבוצה של בנות, אני לא יכולה להגיד שהייתי לבד באותו אגף, אבל זה בהחלט היה שירות אחר ומשמעותי, ואני באה מבית דתי, וכל הגיוס שלי היה משהו אחר.

<יעל אידלמן: וכשבאתי לאבא שלי ואמרתי, שאני גם חותמת שנה קבע מראש, כי זה היה תנאי להגיע לקורס הזה, אז זה היה וואו, ואני חושבת שזה היה ניסיון מאוד מיוחד - אנחנו מדברים על 78'.

<יעל אידלמן: אליס מילר – 95', אבל אני אפרגן לצבא שכבר לפני כן הייתה איזושהי פריצת דרך, ומי שרצתה לעבור בשער, עשתה את זה והגיעה.

<יעל אידלמן: עכשיו קצת למשטרת ישראל.

<יעל אידלמן: אנחנו כ-6,500 נשים במשטרת ישראל, מתוכן כ-1,700 שוטרות חובה בכחולה ובמג"ב במיוחד.

<יעל אידלמן: הן משרתות במשטרה מכוח צו השח"מ, ומשובצות בתפקידים, אבל יש לנו הרבה שוטרות חיילות שהן דווקא משובצות בחלק המבצעי ופחות במינהלי, גם וגם, אבל יש לנו הרבה מאוד - -

יעקב מרגי: זה במגמת צמצום או עלייה, או?

<יעל אידלמן: עכשיו זה צומצם צו השח"מ.

<יעל אידלמן: אני תיכף אתן למיה סטולרו שהיא ראש מדור - יש שיח, ואני אתן למיה אחר כך להתייחס לזה.

<יעל אידלמן: אנחנו משלבים את השוטרות בכל התפקידים העיקריים מבחינת המשטרה.

<יעל אידלמן: התפקידים פתוחים אליהן.

<יעל אידלמן: אני חושבת שאפשר היה לראות את השילוב של השוטרות והחיילות במג"ב באירועים האחרונים, את הרמה ואת התפקוד שלהן באירועי הפח"ע האחרונים, וצריך להצדיע להן, זה לא ברור שנערות בנות 18 ו-19 משולבות בכאלה תפקידים – זה לוחמה יום-יומית.

יעקב מרגי: אני תמיד אומר שהבעיה זה לשכנע את מערכת החינוך שקצת יסמכו על התלמידים בשמינית ובשביעית, כי רק חודשים ספורים אחרי זה כבר מטילים עליהם, ואנחנו די סומכים עליהם.

<יעל אידלמן: אני אמא, אני מניחה שכולנו אימהות.

<יעל אידלמן: יש לי בת בגיל 20 שמשרתת היום עדיין בצבא.

<יעל אידלמן: כן, המעבר הזה שאנחנו כן עושים לראות את הילדות שלנו פתאום הופכות להיות נשים עם לסמוך עליהן, זה גם חלק מהעניין שאתה נותן להן.

<יעל אידלמן: אני חושבת שבסך הכול, בכלל, ילדים בני 18 עושים את הסוויץ' ברגע שהם מתגייסים לצבא – אתה רואה את זה כבר בחופשה הראשונה שהם מגיעים.

<יעל אידלמן: כשהבן שלי הגיע בפעם הראשונה אני ראיתי פתאום גבר, עד אתמול הוא היה ילד, עכשיו הוא היה גבר.

<יעל אידלמן: השוטרות מלוות – תראה, אנחנו ערים גם לעניין.

<יעל אידלמן: אני בכוונה מרימה להנחתה את העניין של שילוב של שוטרות חיילות בניידות ועם כל מה שמשתמע עם זה.

<יעל אידלמן: עם אוכלוסייה שהיא מבוגרת על כל הפרשיות האחרונות שרצו במשטרה, אז אני חייבת להגיד דבר.

<יעל אידלמן: רוב המתלוננות לא היו שוטרות שח"מ, בואו נשים את זה גם על השולחן.

<יעל אידלמן: כיוהל"ן, אני אחראית גם על כל מה שקשור למניעת הטרדה מינית במשטרה, הסברה, מניעה וטיפול.

<יעל אידלמן: אנחנו כרגע בונים תכנית מיוחדת לשוטרות שח"מ במשטרת ישראל, יחד עם צה"ל.

<יעל אידלמן: עשינו כבר את המפגש הראשון, אנחנו רוצות להעביר להן סדנה מיוחדת וכל מה שקשור להטרדה מינית, זאת אוכלוסייה של ילדות בנות 18 שצריכות את ההסברה המיוחדת לגיל הזה בהתאמה אליהן, וזה כרגע מהלך האחרון.

יעקב מרגי: סליחה, באיזה שלב מעומדת שירות היא עושה את הסוויץ' – למשטרה, או לחיל ירוק, או - - -

<יעל אידלמן: זה רגע הבחירה שלה.

יעקב מרגי: אין הכנה מוקדמת?

יעקב מרגי: הדיון היום הוא על ההכנה.

<יעל אידלמן: תראה, אני יודעת שהלכתי עם הבת שלי ליום שצה"ל עשה ופתח את כל הנקודות - - - הבת שלי בחרה לא לעשות את זה, אבל בסוף - - -

<מירב קירשנר: ראוי לומר שזה מתוך בחירה.

<יעל אידלמן: גם מבחינת החוק.

<יעל אידלמן: 75% מתוכן הן בתפקידים המבצעיים.

ענת ברקו: לא, השאלה שלי כמה מתוכן נשארות לאחר מכן במשטרה והן מהוות - - - לגיוס למשטרה?

<יעל אידלמן: כמעט 10% מכלל המתגייסים למשטרה הן מתוך שוטרי ושוטרות החובה שמשרתים במשטרת ישראל.

<יעל אידלמן: אני כן יכולה לתת נתון.

<יעל אידלמן: אנחנו גם מלוות קצינות צעירות שסיימו, זה רק קורסים ייעודיים, ואני שמה הבחנה בין שירות במינהלי של תפקידי מטה, לבין הייעודי שיוצא מזה, המבצעי לצורך העניין.

<יעל אידלמן: קורס קצינות שהסתיים לפני שנה, כמעט מחצית מהבוגרות של הקורס הזה היו שוטרות שח"מ לשעבר.

<יעל אידלמן: תראי, הן עוברות את ההכשרה, הן פוטנציאל לגיוס כי הן כבר עוברות את כל ההכשרה תוך כדי שירות חובה, ואז הקליטה שלהן לארגון היא מידית בלי צורך להתחיל להכשיר אותן מההתחלה.

<יעל אידלמן: אני הסתכלתי אז על הנתון, ואמרתי, הנה - אז לכן העניין של להתגייס למשטרה, ברור שהוא נמצא על השולחן, הוא מונח על השולחן, ומי שעומדת בתנאים ובכישורים הנדרשים לצורך גיוס למשטרה, כי יש הבדל בין הגעה לשח"מ, לבין הקריטריונים הנדרשים לגיוס, בהחלט מתגייסת למשטרה ככל שאנחנו נמצאים בהליכי גיוס, ושוטרות מגיעות.

<יעל אידלמן: זה שכמעט חצי היו שוטרות שח"מ לשעבר, אני חושבת, מדברת בעד עצמה.

<יעל אידלמן: אנחנו מדברים על אוכלוסייה – להסתכל למעלה ולראות אם יש נציגות בתפקידים הבכירים במשטרה, אז קודם כל יש.

<יעל אידלמן: אני כן רוצה להתייחס לנתונים.

<יעל אידלמן: כמו שאמרתי, גילה גזיאל ניצבת החמישית בתולדות משטרת ישראל.

<יעל אידלמן: אנחנו שש נשים בדרגת תת-ניצב בתקן, לא דרגה אישית, ולא דרגת ייצוג, זה בתקן.

<יעל אידלמן: רק לאחרונה מונתה תת-ניצב לתפקיד רח"ט הבטחה במשטרת ישראל, שזה באגף המבצעים – זאת אמירה מאוד ברורה.

<יעל אידלמן: אנחנו יש לנו 28 נשים בדרגת ניצב משנה, ורק בסבב המינויים האחרון מונו שלוש מתוכן בתפקידים מבצעיים – סגן מפקדת מרחב.

<יעל אידלמן: יש לנו רמ"ח איסוף תפקידים שקודם נשים היו, אבל מעט מאוד, וכרגע זה היה בתהליך הטבעי.

<יעל אידלמן: המשטרה שמה את שרות נשים על השולחן בצורה מאוד ברורה.

<יעל אידלמן: אני היוהל"ן הראשונה, זה רק שלוש שנים.

<יעל אידלמן: אבל בהחלט יש לנו תהליכים שאנחנו מובילים ורוצים להמשיך להוביל.

<יעל אידלמן: כל השוטרות והחיילות – אני לא מדברת רק על השוטרות שמשרתות, גם החיילות שנמצאות פה, צריכות לראות במשטרת ישראל כפוטנציאל להתגייס.

<יעל אידלמן: אני חושבת שיש לנו מה להציע, גם לשוטרות שעשו תפקידים אחרים בצבא ורוצות להתגייס למשטרה – בהחלט מסלול שאני חושבת שהוא פתוח להן.

יעקב מרגי: אין ספק כמי שמלווה את דיוני הוועדה הזאת כיו"ר בשנה וחצי האחרונות, אני נפגש הרבה - הן במפגשים אישיים, וגם כמארח בוועדה את הש"ש – את המכינות הקדם צבאיות, זה משב רוח מרענן.

יעקב מרגי: אני חושב שזה חבורה – אי אפשר להשאיר להם את התואר נערים, למרות שעברו את הגיל, נערים איכותיים שלוקחים מזמנם היקר והחופשי, למרות שאנחנו במדינת ישראל מעמיסים על כתפי הצעירים עוד שלוש שנות שירות במינימום, ומי שרוצה שירות משמעותי עם קצונה זה כבר עובר את השלוש שנים, ואם מוסיפים עוד שנה, ולפעמים שנתיים, ורק לאחר מכן מתחילים את החיים שזו הקרבה חשובה.

יעקב מרגי: לי אין ספק, ואני אומר את זה גם בפניהם שהם הדור הבא של המנהיגים, של המפקדים, של מעצבי דעת הקהל בחברה הישראלית, ואני חושב שזו תרומה חשובה וערכית, וזו יוזמה ברוכה, וזה הולך ומתפתח, הולך ומתרחב.

יעקב מרגי: הלוואי והמערכות שהממסד – אם זה משרד החינוך, משרד הביטחון, יהיה לו היכולות והתקנים והגמישות - אנחנו מקבלים הרבה פניות שהקבוצה הזו כבר עוברת את ה-15, לא יודע, יש לכם כל מיני מגבלות כאלה ואחרות, ותקנים – אנא תפתחו את השורות, זה ערך מוסף לחברה הישראלית.

יעקב מרגי: כאן הברכה והתודה.

יעקב מרגי: בהזדמנות גם ניסיתי לעזור למכינה כזו חרדית שהיא עם קשיים – הביורוקרטיה לא יודעת מה זה חבלי קליטה.

יעקב מרגי: אני מקווה שבסוף היא תעמוד על הרגליים.

יעקב מרגי: אני חושב שזה דבר חשוב, דבר שתורם ערך מוסף, ערך רב לחברה הישראלית.

יעקב מרגי: אם מדברים על הכנה, אין יותר טוב מזה להכנה לצבא, לחברה, לאזרחות – שוב, עוד יוזמה ברוכה.

<מירב קירשנר: אולי, אם מדברים על מכינות, אז זה המקום לומר שבעידן שבו מדברים על יותר ערכים של אינדיווידואליזם וחשיבה עצמית - אשרינו שיש לנו נוער כזה.

יעקב מרגי: נשמע את הנציגים שלנו.

<מירב קירשנר: אנחנו רואים יותר ויותר חיילות וחיילים שמבקשים להתחיל דרך שנת שרות.

<מירב קירשנר: הגדלנו את המספרים באופן דרמטי מתוך תפיסה.

<מירב קירשנר: יש היום אלפי מתגייסים ומתגייסות שהולכים קודם לשנת שירות, ואנחנו רואים שהללו ממוצים באופן משמעותי יותר בשירות, גם ביציאה לפיקוד, וגם לתפקידי קצונה.

יעקב מרגי: לכן הייתי חייב להזכיר זאת.

<דורית בר חי: אני ממונה על מכינות אופ"ק וצעירים בגיל גיוס במשרד החינוך, מינהל חברה ונוער.

<דורית בר חי: אני אולי אתחיל עם השרות שלי, כולכן ציינתן.

<דורית בר חי: אז אני רוצה לציין שגם אני מחזור גיוס 78'.

<דורית בר חי: אני הייתי מקצינות הקשר והאלקטרוניקה הראשונות בצה"ל.

<דורית בר חי: אני הייתי בקורס של שלוש בנות ו-40 בנים.

<דורית בר חי: אני רוצה לומר לכם שאנחנו הובלנו את ריצת הבוקר בכבוד, ובגאון, וגם את כל היתר.

ענת ברקו: אני התחלתי את ריצת הבוקר בפו"ם עוד כשהייתי רב-סרן.

<דורית בר חי: זה עוד יותר טוב.

<דורית בר חי: לאחר מכן, כמובן, שירתתי במילואים במלחמת לבנון הראשונה, בתפקידים מאוד משמעותיים שלא היה כמוהם קודם – אני גאה על כך מאוד, וזה מלווה אותי למעשה בכל התפקידים שאני עושה בכל חיי.

<דורית בר חי: אני אחראית על הכנה לצה"ל במשרד החינוך, ולנו יש תכנית חינוכית מובנית בתוך מערכת החינוך, מחייבת עם חוזר מנכ"ל מחייב בשיתוף משרד הביטחון וצה"ל.

<דורית בר חי: התכנית הזאת כפי שאני יודעת מנתונים של סוף שנה, מעל 90% מבתי-הספר בארץ הרלבנטיים כמובן, ללא החינוך החרדי, וכו', מבצעים את התכנית בצורה טובה.

<דורית בר חי: אנחנו רואים את זה בצורה משמעותית גם בתוך המערכות שלנו, גם בשיתוף עם הנתונים של צה"ל.

<דורית בר חי: לאור הנתונים האלה, אנחנו בשנים האחרונות עם צה"ל התמקדנו באותם מסגרות של אוכלוסיות, ומסגרות שיש בהן קצת יותר קשיים.

<דורית בר חי: אני רוצה להתייחס לשרות הבנות בצה"ל, ההכנה היא לכולם ביחד.

<דורית בר חי: זאת אומרת, כשאנחנו מדברים על תכנית חינוכית, זה אומר הכול.

<דורית בר חי: בכיתה יושבים בנים ובנות, וכולם מקבלים הכנה.

<דורית בר חי: הבנות משתתפות בכל ההכנות גם אחר הצהריים, אם זה קבוצות כאלה ואחרות של גורמים ועמותות, בנות שותפות מלאות – כמובן יום המאה ויום צו ראשון וכו'.

<דורית בר חי: אני רוצה ברשותכם להתייחס לחלק שנקרא - מכינות אופ"ק.

<דורית בר חי: אני לא יודעת כמה מכן מכירים, אבל תכנית מכינות אופ"ק היא תכנית שנועדה לאוכלוסיית פריפריה גיאוגרפית וחברתית.

<דורית בר חי: היא צוברת תאוצה.

<דורית בר חי: אנחנו סגרנו השנה 13 מכינות.

<דורית בר חי: לשנה הבאה כבר יש בפתח שלוש מכינות שנפתחות, ועוד שתיים מהחינוך הדתי שרוצות לפתוח מכינה כזאת.

<דורית בר חי: אנחנו תומכים, ורואים בהחלט בנושא הזה של מענה לאוכלוסיות האלה שלא יכולות להגיע מסיבות כאלה ואחרות למכינות מלאות, להגיע למכינות הקצרות האלה שעושות עבודה נפלאה.

<דורית בר חי: מי שמתגייס לצה"ל אחרי שהוא חווה את המכינה הקדם צבאית הזאת, מתגייס טוב יותר, ונכון יותר ומוכן יותר.

<דורית בר חי: יושבת לצדי מיכל, מיכל היא ראש מכינת "עלמה" שהיא ייעודית לבנות - מכינה להעצמה נשית.

<דורית בר חי: אני אשמח אם נשמע אותה.

<דורית בר חי: אנחנו היום נותנים מענה לכולם, ורוצים שכולם התגייסו לצה"ל בצורה הטובה ביותר.

יעקב מרגי: באיזה שנתון?

יעקב מרגי: באיזה כיתה ההכנה נעשית?

<דורית בר חי: אנחנו מ-י' עד י"ב.

<דורית בר חי: השנה אפילו ניסינו בעקבות הקיצוצים והקשיים בשבוע גדנ"ע, והורדנו את שבוע הגדנ"ע לכיתה י', אחרי פסח ועד סוף השנה.

<דורית בר חי: התלבטות קשה מאוד האם אנחנו את כיתה ' צריכים לצבוע בחאקי, או לתת להם עוד לחכות לי"א.

<דורית בר חי: אני רוצה לומר שברמת העיקרון בתחקיר הראשוני שלנו, זו הצלחה מאוד טובה, וכך נמלא את מה שיש לנו, הבסיסים הקיימים בצורה טובה יותר.

<דורית בר חי: בסופו של דבר, אנחנו רוצים להכין את הבנות לצה"ל כך שהתגייסו לשירות משמעותי, לשירות שבו הן יכולות לעשות בצורה טובה יותר את השרות שלהן, בוודאי לצה"ל, אבל גם משהו שיהיה טוב להן.

<דורית בר חי: לבנות הדתיות - אני חייבת לומר, חסרה לי כאן נציגה של "אלומה", אבל הבנות הדתיות מקבלות מענה באמצעות "אלומה" על פי חוזר מנכ"ל.

<דורית בר חי: בת דתית שרוצה להתגייס לצה"ל מקבלת מענה פרטני מכיוון שההכוונה היא לשירות לאומי, וזה בסדר.

<דורית בר חי: אנחנו נותנים את המענה ברצף החינוכי בשעות אחר-הצהריים.

ענת ברקו: למה זה בסדר?

<דורית בר חי: ברשותכם, אני לא אכנס.

<דורית בר חי: מבחינתי זה מה שמשרד החינוך אומר, החמ"ד, אני לא רוצה להיכנס לסוגיה הזאת, זה לא מסמכותי - סוגיה לא פשוטה.

<דורית בר חי: אני אמא ל-6 ילדים, מתוכם ארבע בנות, חינוך דתי, אולפנות, כולן משרתות בצה"ל.

<דורית בר חי: יש לי שתי בנות שמתגייסות בקיץ הקרוב.

<דורית בר חי: כמוני, באה מבית דתי, כמו שהבנתן, שירתתי בצה"ל.

<דורית בר חי: לי זה ברור ומובן מאליו, זאת הדרך, אבל סוגיה אחרת.

<דורית בר חי: אנחנו, חובתנו לתת מענה, וניתן מענה לכל בת דתית שרוצה לקבל את המידע ולשרת בצה"ל – אנחנו נעזרים ב"אלומה" לטובת העניין הזה.

יעקב מרגי: תודה.

<חביבה סלומון: אני ראש יחידת הנח"ל, הש"ש – מתנדבי שנת שירות, המכינות הקדם צבאיות, מתנדבי שנת שירות, מסלול הנח"ל באגף הביטחוני במשרד הביטחון.

<חביבה סלומון: קודם כל אני רק רוצה לומר כאן במעמד הזה שאני מברכת – יום הצדעה לחיילות, מגיע להן.

<חביבה סלומון: משנה לשנה אנחנו רואים יותר ויותר, ותעיד על זה הרח"ט כאן, שיותר ויותר בנות שנמצאות בתפקידים מאוד חשובים ומשמעותיים בצה"ל.

<חביבה סלומון: באגף הביטחוני יש ארבע יחידות, אבל אני אציין כאן שתי יחידות.

<חביבה סלומון: אני תיכף אגע ביחידה הספציפית שלי, יש את היחידה להכנה לצה"ל, ונעשית שם עבודה מדהימה יחד עם משרד החינוך, יחד עם הצבא, בכל הנוגע להכנה לגיוס משמעותי לצה"ל.

<חביבה סלומון: כפי שנאמר על-ידי משרד החינוך, העשייה היא משותפת, היא לא לבנות בנפרד, זו הכנה משותפת לבנים ולבנות, אם זה סגני אלופים שמגיעים לבתי-הספר, ואני חושבת שהם נוגעים כמעט בכל בתי-הספר בלמעלה מ-90%.

<חביבה סלומון: אם זה בשבוע הגדנ"ע - נאמר כאן ששבוע הגדנ"ע הוא פחות אפקטיבי.

<חביבה סלומון: אני יכולה רק לומר כמי שעסקה לפני מספר שנים בתחום הגדנ"ע, אנחנו יודעים מזה שנמצאים שם, ומהשביעות רצון שלהם, ולאן זה מוביל אותם בתהליך של זמן, השבוע הזה נותן להם, ונותן להם המון.

<חביבה סלומון: לכן יש יותר ויותר ביקוש של בני נוער להגיע לשם.

<חביבה סלומון: לצערנו היום אפשר לאמן 30 אלף בני נוער בשבוע גדנ"ע כשיש למעלה מ-60 אלף בני נוער בבתי-הספר.

ענת ברקו: לא כולם מקבלים את זה.

<חביבה סלומון: נכון, כי אין לצערנו מספיק מקום, אבל העדיפות היא למי שמגיע מפריפריה חברתית גיאוגרפית.

<חביבה סלומון: עדיפות למי שאנחנו מזהים שאחוז הגיוס לצה"ל הוא הרבה יותר נמוך, שם אנחנו שמים את הדגש לגדנ"ע – זה ככה דיברתי בגדול על הגדנ"ע, כשמתעסקים שם גם במורשת קרב בעקבות לוחמים.

<חביבה סלומון: אני אגע בתחום שאני עוסקת בו, תחום כמו שאמרתי, המכינות שנת השירות, מסלול הנח"ל.

<חביבה סלומון: במכינות הקדם-צבאיות, יש 54 מכינות קדם-צבאיות, ומשנה לשנה המפעל הזה גדל בקצב מסחרר.

<חביבה סלומון: מתוכן יש 23 מכינות דתיות כשבמכינות הדתיות יש שלוש מכינות שהן לבנות דתיות.

<חביבה סלומון: אם לפני מכינה "צהלי" לפני 10 שנים המכינה הזו קלטה 3, 4, 5 בנות בקושי בשנה הראשונה, אני יכולה להגיד לך שהיום פתחנו עוד שלוחה נוספת למכינה – יש שם למעלה מ-80 בנות שנמצאות שם.

<חביבה סלומון: ועוד מכינה נוספת לבנות - - -

יעקב מרגי: ביקרתי גם במכינות שמעורבות דתיים, חילוניים.

<חביבה סלומון: אני כבר אגע בזה.

<חביבה סלומון: נגעתי יותר במכינות הדתיות, שבמכינות הדתיות יש את המכינות לבנות דתיות, ועוד מכינה בלפידות.

<חביבה סלומון: ואני יכולה להגיד לך שעל כל אחת שמגיעה לשם, יש חמש ויותר שמקבלות לצערנו תשובה שלילית כי אין מקום.

<חביבה סלומון: במכינות המעורבות זה מכינות לבנים ובנות, וגם שם ההכנה לצה"ל היא הכנה שהיא הכנה אחידה גם לבנים וגם לבנות.

<חביבה סלומון: אבל כן אני רוצה לומר לגבי גרעיני נח"ל שלנו שנמצאים היום גם בפריפריה החברתית-גיאוגרפית, וגם הם נוגעים בהרבה מאוד בני נוער ובנות בכל מה שקשור להכנה לצה"ל בשעות הבוקר.

מירב בן ארי: מה אחוז הנשים שיש שם במכינות הקדם צבאיות?

<חביבה סלומון: אם יש לנו 6,000 מתוכם 3,000 דחיות גיוס כמעט לבנות.

מירב בן ארי: חביבה, לדעתי, זה לא מדויק.

מירב בן ארי: בוועדה האחרונה שעשינו אני חושבת שזה משהו כמו 30% - זה לא 50%, 50% - זה בטוח שלא.

<חביבה סלומון: זה לא 50%, את צודקת.

<חביבה סלומון: יש 6,500 אני אדייק, סדר גודל של 2,500 בנות, ואני אסביר גם למה זה לא מאוזן מסיבה אחת פשוטה, כי יש לנו 20 מכינות לבנים דתיים, והשאר זה מעורבים, ואתה צריכה שזה יהיה מאוזן.

<חביבה סלומון: אני רוצה לומר עוד משהו נוסף אחרון, אני רוצה לומר כשאנחנו מסתכלים, ואתה אמרת את זה, כשמדברים על המכינות ושנת השירות, כשאנחנו מסתכלים על אחוז הגיוס לצה"ל, הוא פי שתיים מקרב כלל צה"ל.

<חביבה סלומון: ונקודה אחרונה שאני רוצה לומר, שמי שבסוף מגיע למכינות ולשנת שירות, מגיע לצבא הרבה יותר מוכן, הרבה יותר בשל, ויוצא כאזרח הרבה יותר טוב ותורם למדינת ישראל.

יעקב מרגי: תודה.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: כל הכבוד לד"ר ענת ברקו, חברת הכנסת שיזמה את היום הזה, ואני רודפת אחריה מוועדה לוועדה, ולכבוד היו"ר מרגי שניהל דיון מאוד חשוב, וכמובן לתתי-אלופות.

רחל עזריה: הייתי סגנית ראש עיריית ירושלים עד לפני שהגעתי לתפקיד כזה, והייתי גם אחראית לחינוך, וגם על הנושא של מעמד האשה.

רחל עזריה: כאחראית על החינוך הסתובבתי בין בתי-הספר, וכמה מנהלי בתי-ספר התחילו לומר לי, תשמעי, את צריכה לעשות משהו בנושא של השירות של הבנות.

רחל עזריה: כל הבנים המועמדים הם מגיעים מיד, הכול מסודר, אין בעיות, אף אחד לא נופל בין הכיסאות - שולפים אותם לתפקידים המתאימים.

רחל עזריה: הם משרתים בתפקידים שמתאימים להם.

רחל עזריה: הבנות – המנהלים אמרו לי, מנהלות אמרו לי, אם אנחנו לא מתערבים אישית, ומלווים כל תלמידה באופן אישי, איזה בלגאן, הן לא יודעות לאן ללכת.

רחל עזריה: הן נופלות בין הכיסאות, אני צריך לשכנע.

רחל עזריה: בנות מדהימות שלא מצליחות להתקבל לתפקידים שמתאימים להן.

רחל עזריה: ואז חשבתי על זה, בהתחלה אמרתי, מה זה אפליה בין בנים לבנות - למה זה ככה?

רחל עזריה: בעצם הבנו כמה דברים - קודם כל הרבה תפקידים לבנות הם תפקידים חדשים.

רחל עזריה: כשאני הייתי בצבא, סיפרתי לכן מה עשיתי, לא היו כל התפקידים האלה.

רחל עזריה: אגב, זו הסיבה שהלכתי, לא התאים לי, אבל זו הסיבה שלא הלכתי לתפקידים האלה, כי כל התפקידים האלה לא היו פתוחים.

רחל עזריה: באמצע הטירונות, אליס מילר זכתה בבג"ץ, ואמרו לכולנו שאנחנו יכולות להיות מועמדות לטיס.

רחל עזריה: מאז, המון תפקידים נפתחו.

רחל עזריה: עכשיו מה זה אומר?

רחל עזריה: - שכל האימהות והאבות שמלווים את הבנות היום לשירות, שליוו אתכן, ההורים שלכן, הם לא מכירים את התפקידים שאתם עושים, זה תפקידים חדשים.

רחל עזריה: בעצם אין מי שילווה, יסביר, ידריך, יכווין מה צריך לעשות, איך, מה מתאים לכן, מה לא מתאים לכן.

רחל עזריה: איפה אתם תמצאו – זה מה שהבנו.

רחל עזריה: הדבר השני שהבנו, שגם שיטת המיונים של הבנים יש ראיון, כמעט בילט אין, ואצל בנות אין את זה.

רחל עזריה: אז יכול להיות שלצבא להבין מה מתאים לכן, הצבא עצמו, זה לא רק ההורים שלא יודעים להכווין, והמורים והמורות שבעצם בכנות כולנו מסתכלים עליכן בהשתאות, כאילו אתן מדהימות, עושות תפקידים מדהימים, אנחנו בכלל לא דמיינו.

רחל עזריה: אנחנו גם עבדנו מאוד קשה כדי שאתן תוכלו לעשות את התפקידים האלה, אבל אין בעצם מי שילווה ויכווין, ואז הרבה בנות יכולות ליפול בין הכיסאות.

רחל עזריה: לבנות הדתיות יש את "צהלי", ש"צהלי" זה מדהים, זה ליווי של כל אחת בפני עצמה, וכל בת שהגיעה אלינו עם בעיה, אם היא איך שנכון להגדיר אותה כדתיה, פשוט העברנו אותה ל"צהלי" וקיבלה פתרון מידי.

רחל עזריה: כל בת שלא הוגדרה כדתיה, אז באמת מצאנו את עצמנו מנסים ככה, מנסים ככה, מנהל בית ספר – כל אחד מחפש פתרון.

רחל עזריה: גם אני יודעת שיש מהלך גדול של פיילוט לשינוי שיטת המיונים בעצם כדי לאפשר לבנות הרבה יותר.

רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו צריכים לחזור – לכן הדיון הזה מאוד חשוב.

רחל עזריה: משרד החינוך, ובעצם בתי-הספר, זו הנקודה שבה כולם נמצאים במהלך התהליך של מלשב"יות - צו ראשון, צו שני, יום המאה, כל התהליך הזה זה בעצם בתוך מערכת החינוך.

רחל עזריה: אני חושבת שבעצם במערכת צריך לייצר את תהליך הליווי הזה או דרך עמותה כמו "צהלי" שתהיה לבנות לא דתיות, למרות שזה הרבה יותר בנות, או פשוט בתוך בית הספר לעשות תהליך ליווי מאוד צמוד עם הצבא, שזה קצת כמו הגדנ"ע, ולדעתי זה דברים שהיו באיזשהו אופן בעבר, רק שהיום בעצם כל המלשב"יות, כל הבנות, כל הנערות שמועמדות לשירות בצבא, זו בעצם אוכלוסייה מיוחדת, בגלל העניין הזה שאין הורים שמלווים ואין דודים ואין ידע ציבורי על התפקידים.

רחל עזריה: אין יכולת, אין כאילו אינטואיציה להכווין מה שצריך ומה לא.

רחל עזריה: אני אשמח לשמוע איך הצבא מתייחס לזה.

יעקב מרגי: תודה.

<עדן סניור: תודה, אדוני היושב ראש, קוראים לי עדן סניור, בוגרת כיתה י"ב בקריית חינוך דרור, גרה במושב נורדיה.

<עדן סניור: אני יושבת ראש ועדת נוער וקהילה במועצת התלמידים והנוער הארצי.

<עדן סניור: הייתי בשתי גדנע"ות אבל של מגמת ערבית.

<עדן סניור: קודם כל אנו שמחים שהוועדה מתקיימת למרות שהיה ניסיון לא לקיים אותה.

יעקב מרגי: לא כאן.

ענת ברקו: לא, ממש לא.

מירב בן ארי: בחדר ממול, את מתכוונת.

יעקב מרגי: לזה היא כיוונה.

<עדן סניור: יש כאן המון נציגות של כוחות הביטחון, אבל ברשותכם, אני אדבר בשם הגוף שאותו אני מייצגת.

<עדן סניור: מועצת התלמידים והנוער הארצית הוא הגוף הנבחר, הרשמי והמייצג של כלל בני ובנות הנוער במדינת ישראל, ומייצגים בין היתר גם את השמיניסטים שמיועדים לשרת בכוחות הביטחון.

<עדן סניור: אנחנו מברכים את עידוד וקידום הנשים בכוחות הביטחון, וקוראים כמובן לשוויון מלא בין גברים ונשים, ובאמת מאמינים שנשים עושות ומסוגלות להגיע לתפקידי מפתח בזכות הכישורים שלהן.

<עדן סניור: מועצת התלמידים והנוער הארצית בשנה האחרונה הייתה בקשר שירותי צה"ל שונים, וזו ההזדמנות לקרוא לגיוס משאבים בתקציבים ספציפית לגדנ"עות, זו דרך מאוד משמעותית ומאוד טובה לעודד גיוס לצה"ל.

<עדן סניור: אומרים הרבה לצערנו שבני הנוער מדרדרים ועסוקים בעצמם, ואנחנו אומרים, שדווקא אנחנו, דווקא היום מתנדבים ועושים למען החברה שלנו יותר ויותר.

<עדן סניור: אני גאה להגיד שהמודעות למכינות הקדם צבאיות עולה בצורה מאוד משמעותית – אני רואה את זה גם בחיים האישיים שלי.

<עדן סניור: בעזרת השם, בשנה הבאה, אני אהיה חניכה במכינה קדם צבאית גליל עליון.

<עדן סניור: אנחנו מברכים את כול מי שמקדם את זה.

יעקב מרגי: אגיד לך משהו שאולי יפתיע אותך - אנחנו גאים בנוער שלנו.

ענת ברקו: מאוד.

יעקב מרגי: ראש המכינה, מיכל.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מיכל ברקאי-ברודי: שלום לכולם, אני רק רוצה להגיד במשפט, כי כולם אמרו הייתי מכ"ית, ממ"ית בעיקר של נערות חג"ם – חיילות גיוס מיוחד, ולכן זה מאוד רלבנטי.

<מיכל ברקאי-ברודי: אחר כך שירתתי אצל יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים.

<מיכל ברקאי-ברודי: כמעט כל חיילות גיוס מיוחד הגיעו מפריפריה כלכלית, חברתית וגיאוגרפית.

<מיכל ברקאי-ברודי: זה היה מאוד ברור, זה היה ממש שקוף.

ענת ברקו: כמעט באופן קבוע החזקתי חיילות מפרויקט הנערה אצלי.

<מיכל ברקאי-ברודי: מדהים, אבל בתור מפקדת אני יכולה להגיד שזה היה כמעט גורף.

<מיכל ברקאי-ברודי: אחר כך שירתתי אצל יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים.

<מיכל ברקאי-ברודי: המפקדת, אני מצדיעה לך, אני חייבת מילואים שלך.

<מיכל ברקאי-ברודי: אני רוצה רק להגיד, חביבה סלומון ממשרד הביטחון, דיברה על המכינות הקדם צבאיות, בתוכן לא נכללות תכניות אופ"ק.

מירב בן ארי: זהו, אני רציתי לשאול אותך.

מירב בן ארי: יש לי שאילתה מחר - - -

יעקב מרגי: לא, אין פשוט זמן.

יעקב מרגי: יש לי חיילת שצריכה לדבר.

מירב בן ארי: אל תדאגי, אני אתן לך עוד זמן.

מירב בן ארי: היום זה יום החיילת, זה יום האשה.

מירב בן ארי: אני רק רוצה להגיד לך שמחר יש לי שאילתה על אופ"ק, ועל חוסר התקצוב של משרד הביטחון.

מירב בן ארי: אל תדאגי.

יעקב מרגי: בסדר, הבינה אותך, מירב.

<מיכל ברקאי-ברודי: רק אני אגיד, כי חשוב לי שזה יישמע – למה תמיד אני זאת שעושה בלגאן.

<מיכל ברקאי-ברודי: אני מייצגת פה את הסוכנות היהודית.

<מיכל ברקאי-ברודי: הסוכנות היהודית בעצם הקימה 14 תכניות אופ"ק שהן בעצם סוג של מכינות קדם צבאיות חצי שנתיות שאינן מוכרות על-פי חוק המכינות.

<מיכל ברקאי-ברודי: השנה, השר בנט עשה החלטה טובה במיוחד, והתחיל לתקצב אותנו.

<מיכל ברקאי-ברודי: משרד הביטחון עדיין לא מתקצב את מכינות אופ"ק.

<מיכל ברקאי-ברודי: אני רק רוצה להסביר למי שלא מכירה.

<מיכל ברקאי-ברודי: אני רק אגיד למירב משהו שבעיניי גם חשוב מאוד שתשאל.

<מיכל ברקאי-ברודי: כשאני מגיעה לגייס חניכות למכינה שלי, המכינה שלי מכינה למנהיגות נשית, מכינה יחידה מסוגה.

<מיכל ברקאי-ברודי: רוב המכינות שלנו מעורבות בנים ובנות ביחד - שני אתגרים הכי גדולים שיש לי.

<מיכל ברקאי-ברודי: אחד, עניין התקצוב.

<מיכל ברקאי-ברודי: אתם צריכים להבין שברוב המכינות הקדם-צבאיות שכר הלימוד עומד על כ-1,000 שקלים לחודש, כפול 10 חודשים.

<מיכל ברקאי-ברודי: כשאני דופקת על הדלתות של משפחות בירוחם, באופקים, בדימונה, בנתיבות, אף אחד לא ידמיין לא לבקש את הדבר הזה, ולא לשלם את הדבר הזה, זה בכלל לא נמצא - - -

יעקב מרגי: קריאתך נשמעה.

<מיכל ברקאי-ברודי: יש פה בעיה כי המשפחות לא תומכות.

<מיכל ברקאי-ברודי: הרבה פעמים בני הזוג לא תומכים, כי היא תחכה לו כשהוא יילך לגולני, אבל הוא לא יחכה לה כשהיא תלך למכינה.

<מיכל ברקאי-ברודי: הרבה מאוד פעמים בבתי הספר, בפריפריה, הרבה פחות פונים ומחפשים את הבנות האלה, וגם כשהם כבר הגיעו אלינו, יש לנו בעיה גדולה עם דחיות שירות, הבנות שלנו, אי אפשר לגייס אותן בזמן שהצבא דורש מאתנו, ואני אגיד למה.

<מיכל ברקאי-ברודי: הן תמיד מוגשות בתור חריגות.

מירב בן ארי: יש, התעסקנו בזה לפני שבועיים בוועדה.

<מיכל ברקאי-ברודי: והמנגנונים - - - אחרת, אני אשמח להסביר.

רחל עזריה: מיכלי מדהימה.

יעקב מרגי: אין בעיה, תזמיני אותה ללשכה...

<מיכל ברקאי-ברודי: משפט אחרון.

<מיכל ברקאי-ברודי: קודמה בתפקיד של תת אלוף מירב קירשנר, תת אלוף גדי אגמון לקח אותנו תחת חסותו - איפשר לנו באמת לתת לבנות שיבוצים שלא על פי הנתונים שלהם, אלא על פי חוות דעת שלנו.

יעקב מרגי: אין כמו הגמישות, לא, אנחנו חסידים של הגמישות.

<מיכל ברקאי-ברודי: אבל אנחנו לא מצליחים לעשות את זה כי הצבא לא מאפשר לנו.

יעקב מרגי: אני אומר את זה לאוזניים הקשובות.

<מיכל ברקאי-ברודי: תודה רבה, שיהיה בהצלחה.

יעקב מרגי: יש אתנו חיילת שרוצה לומר לנו משהו.

<קרן: אני קרן, אני מאשדוד, אני משרתת בכיסופים שזה גבול עזה.

<קרן: אני תצפיתנית.

<קרן: אני זאת העיניים של הלוחמים, שכן באים ותופסים קו כל לוחם שבא.

<קרן: אני זאת שמסתכלת שמכווינה אותו לאן ללכת, אני מודיעה לו הכול.

<קרן: הלוחמים שלנו זה הדבר הכי חשוב שלנו.

<קרן: אני הכי שמחה שהתגייסתי לצה"ל.

יעקב מרגי: כמה זמן את משרתת?

<קרן: אני כבר עוד מעט שנה בצה"ל.

<קרן: כן, גם לנו יש כיוונים לפיקוד ולקצונה וכמה שיותר מהר, וכמה שיותר שיהיו מפקדות, ושיהיו קצינות, אבל אני רוצה להישאר בתפקיד הזה.

יעקב מרגי: רצית, בחרת בתפקיד הזה?

<קרן: כן, אני בחרתי.

ענת ברקו: אחרי צוק איתן...

מירב בן ארי: מה זה כחול אדום?

מירב בן ארי: משטרה צבאית.

<רז אבן-מוחא: אני שוטרת צבאית.

<רז אבן-מוחא: זה סרט של המעברים בעצם, שאנחנו נקראים לוחמי המעברים, להבדיל מזה שהיינו מאבחנים ביטחוניים עד לפני בערך שנה.

<רז אבן-מוחא: יחידת המעברים הוקמה ב-2004.

<רז אבן-מוחא: עשינו הכנה של ארבעה חודשים הכשרה של 03 לוחמות ולוחמים.

<רז אבן-מוחא: רציתי להגיד ולדבר בעצם על קצת הערכה במילה ככה קטנה ועדינה בדיוק.

<רז אבן-מוחא: התפקיד שלנו התמודדות יום יום במחסום.

<רז אבן-מוחא: אני אישית בפלוגה א' של ירושלים.

<רז אבן-מוחא: סליחה, אני קצת מתרגשת, נושא מאוד טעון ונוגע לליבי הביטחון, כן.

<רז אבן-מוחא: מתמודדים עם הרבה מאוד דברים לא פשוטים.

<רז אבן-מוחא: ככה – עקב אכילס של התפקיד הזה, זה שוב חוסר הערכה.

יעקב מרגי: כשאת אומרת חוסר הערכה, מי לא מעריך?

מירב בן ארי: דיברנו על זה גם בוועדת חוץ וביטחון.

<רז אבן-מוחא: חוסר הכרה, בגלל חוסר המודעות לתפקיד.

יעקב מרגי: של החברה בישראל?

<רז אבן-מוחא: כן.

מירב בן ארי: החיילת שדיברה בוועדת חוץ וביטחון, היא דיברה, זה מעניין מאוד, דווקא מרגי, שהיא דיברה על החיילים שאתכן.

<רז אבן-מוחא: הסיבה היחידה שאנחנו נקראים שוטרים צבאיים, היא בעצם הסמכות לעשות חיפושים בגוף, הסמכות לעכב.

יעקב מרגי: אני לא רואה בזה גנאי להיות גם שוטר צבאי.

יעקב מרגי: לפי דעתי, זה גם שירות משמעותי.

<רז אבן-מוחא: אתה לא רואה בזה, אבל זה נורא חבל לנו, כי אנחנו מרגישים את זה.

ענת ברקו: אני עשיתי מסלול תפקידים בצה"ל, כשגמרתי תואר שני בקרימינולוגיה, ביקשתי להיות מפקדת כלא 400, הושאלתי למשטרה הצבאית לשלוש שנים.

<רז אבן-מוחא: הרגישות הכי גדולה של משטרה צבאית זה ההתמודדות מול האוכלוסייה האנושית, אוכלוסייה מול יחסי אנוש, ככה שנורא קשה לקבל את המרות שלנו, את התפקוד שלנו, כי זה שוב, דברים שקשה לגעת בהם, דברים שקשה להגיע אליהם.

ענת ברקו: מעריכים אתכן מאוד.

יעקב מרגי: אני מסכם.

יעקב מרגי: היום הזה בכנסת בא לומר באמת לא את המובן מאליו, שגם צריך להיאמר.

יעקב מרגי: גם המובן מאליו צריך להיאמר – יש הערכה, יש הכרה ויש הוקרה.

<רז אבן-מוחא: ברור, אני לא באה להתלונן.

יעקב מרגי: לאו דווקא, אני אומר בכלל.

יעקב מרגי: בכלל לשירות המשמעותי של חיילות בצה"ל.

יעקב מרגי: באנו לומר לכן תודה.

יעקב מרגי: אין ספק שיש תהליכים חיוביים וחשובים בתוך המשטרה, בתוך צה"ל, בתוך משמר הגבול וכל כוחות הביטחון.

יעקב מרגי: אני חושב שהשילוב של כלל המקצועות נותן לזה עוצמה יתרה.

יעקב מרגי: דיברנו על המכינות, על ההכנה בתוך משרד החינוך בבתי-הספר.

<רז אבן-מוחא: על חודש הרמדאן שחביב...

יעקב מרגי: בסוף אנחנו אומרים לכן – תודה רבה גדולה מאוד.

יעקב מרגי: יום טוב.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.