ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 286, 2016-07-18 09:30

עיסאווי פריג': חברים, בוקר טוב, שלום לכולם.

עיסאווי פריג': אנחנו היום מתכנסים לאישור תקנות מחלות בעלי חיים (דיג), התשע"ו-2016.

עיסאווי פריג': זה לא דיון ראשון שמתקיים.

עיסאווי פריג': אני מבין שבכנסת הקודמת, עם יושב-ראש הוועדה הקודם, אבישי ברוורמן, התקיים דיון.

<מרב תורג'מן: ב-9 באפריל 2014.

עיסאווי פריג': ב-9 באפריל 2014 התקיים דיון ולא הצליחו לאשר את התקנות במלואן.

עיסאווי פריג': היה חלק שסוכם לגביו, וחלק היה במחלוקת של כל המשרדים הנוגעים בדבר, שזה הבנתי בעיקר משרד החקלאות, המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות, ומאז מנסים להגיע לנוסח שיהיה מקובל על כל הצדדים.

עיסאווי פריג': אני אומר לכם לאן אני חותר.

עיסאווי פריג': אני חותר לאשר אותן היום, זה הכיוון, שהדברים יהיו ברורים.

עיסאווי פריג': אני חותר לאשר את התקנות היום.

עיסאווי פריג': זה דבר שלא יכול להימשך תקופה כל כך ארוכה, בעיקר כשהתקיים דיון יותר מפעם אחת, ניתנה מספיק הזדמנות והרבה ישיבות התקיימו לצורך הסדרת העניין.

עיסאווי פריג': אני אתחיל כך.

עיסאווי פריג': אנחנו נשמע ממשרד החקלאות איפה הדברים עומדים, יציגו לנו את התקנות בקו כללי.

עיסאווי פריג': אחרי כן אני אפתח את זה לדיון כללי מקוצר.

עיסאווי פריג': למה מקוצר?

עיסאווי פריג': רוב החברים שנמצאים כאן נטלו חלק בדיונים הקודמים, אני עיינתי פחות או יותר בפרוטוקולים.

עיסאווי פריג': אנחנו לא רוצים להיות באותו מצב ולמחזר את הדיון וכל אחד יגיד את דעתו.

עיסאווי פריג': אנחנו נפתח את זה אחרי כן לדיון כללי ממש מקוצר, ולאחר מכן עוברים להקראה והצבעה.

עיסאווי פריג': אם ישנה מחלוקת, ואני מאוד מקווה שלא, אנחנו נפתור אותה כאן, ולא ניתן שכל אחד יגיש את ההערות, את ההצעות, ונגיע לנוסח מוסכם.

עיסאווי פריג': המחלוקות – שהן מינוריות, אני הבנתי מהיועצת המשפטית – נפתור אותן היום כאן ונאשר את התקנות היום.

עיסאווי פריג': מי הנציג של משרד החקלאות כאן?

<אודליה אסולין דגני: עורכת-דין אודליה אסולין דגני, מהלשכה המשפטית.

<אודליה אסולין דגני: נמצאים איתי גם ד"ר נדב דודיוביץ, רופא וטרינר למחלות דגים מהשירותים הווטרינריים, וגם מאגף הדיג חגי נויברגר.

עיסאווי פריג': אנחנו קיבלנו את המכתב של כבוד השר אורי אריאל בעניין אישור התקנות.

עיסאווי פריג': האם אני צריך להקריא את המכתב?

<מרב תורג'מן: לא.

<לאה ורון: לא, אין צורך.

עיסאווי פריג': לא צריך.

עיסאווי פריג': קיבלנו את המכתב וקיבלנו עותק מהתקנות.

<לאה ורון: שיאמרו רק מה עיקרי התקנות.

עיסאווי פריג': אני מבקש שתציגו את התקנות בצורה מתומצתת, את המהות, ולתת דגש על השינויים ונקודות המחלוקת שהיו, לעומת הנוסח החדש שמונח מולנו כאן.

עיסאווי פריג': בבקשה.

<אודליה אסולין דגני: תקנות מחלות בעלי חיים (דיג) באות בעצם להסדיר את תחום הדיג, בדיקות דגים לאחר פעילות דיג כדי לשמור על בריאות הציבור.

<אודליה אסולין דגני: הן מחליפות צו הגנה, צו חירום, שלאחר שהתקנות האלה יעברו הוא יבוטל, בנושא הזה של בדיקת דגים שנידוגו במקווה מים.

<אודליה אסולין דגני: למעשה, לאחרונה העברנו גם תיקון לתוספת של פקודת מחלות בעלי חיים, הוספנו רכיכות וסרטנאים ובעלי חיים ימיים נוספים לפקודה.

<אודליה אסולין דגני: התקנות האלה באות להסדיר את כל התחום של שמירה על בריאות הציבור כתוצאה ממחלות וזיהומים שיכולים להיות בדגים ובסביבת דיג.

<אודליה אסולין דגני: התקנות מחולקות לפרקים גם לגבי טיפול בשלל דיג וגם לגבי איסור דיג באזורים מזוהמים.

<אודליה אסולין דגני: עד היום לא הייתה בעצם סמכות אכיפה בנושא, בטח לא למשרד, בכל מה שקשור לאיסור של דיג באזורים מזוהמים, אלא רק פרסומים לציבור.

<אודליה אסולין דגני: התקנות האלה יאפשרו גם אכיפה בתחום הזה והן מאוד חשובות.

<אודליה אסולין דגני: לאחרונה עלו כמה וכמה שאילתות גם של חברי כנסת בנושא הזה של מה עושים בנוגע לאיסור דיג באזורים שזוהו כמזוהמים, ומכאן החשיבות גם בפרק הזה.

<אודליה אסולין דגני: אנחנו רואים חשיבות גדולה בהעברת התקנות האלה, שיאפשרו לשירותים הווטרינרים, למנהל השירותים הווטרינרים, לפקח גם בתחום של דגים שמגיעים למאכל לציבור.

עיסאווי פריג': המחלוקות שהיו, לעומת מה שמונח כאן.

עיסאווי פריג': למה זה לא אושר בקדנציה הקודמת?

עיסאווי פריג': מה המחלוקות המהותיות, והתיקון, השוני של הניסוח החדש, איך זה קיבל ביטוי?

<אודליה אסולין דגני: המחלוקות התייחסו בעיקר לנושא של אופן הטיפול בכלל דיג, אופן ההחזקה, נושא של תיעוד מקור הקרח.

<אודליה אסולין דגני: בזמנו, התקנות הקודמות בעצם חייבו החזקה של תיעוד מקור רכישת הקרח על-ידי הדייג בכלי השיט.

<אודליה אסולין דגני: מה שהקלנו פה, קודם כול אפשרנו גם רישום של הדייג עצמו, ובנוסף לזה, שהוא יוכל להחזיק את זה לאו דווקא בכלי השיט אלא יוכל להחזיק את זה גם במקום אחר ולהציג את זה לצורכי ביקורת בתקופה של חצי שנה לאחר השימוש באותם מים, כאשר המטרה כמובן זה לבדוק את מקור המים, אם היה בהם איזשהו זיהום, אז מאוד חשוב שתהיה יכולת עקיבות אחר המקור.

עיסאווי פריג': וזה סיפק, ענה על התשובות, על המחלוקות שעלו?

<פואד נסאר: שלום לכולם, מכובדי.

<פואד נסאר: פואד נסאר, יושב-ראש ארגון דייגי ישראל.

איתן ברושי: המכונה.

<פואד נסאר: פוּפוּ.

עיסאווי פריג': אתה חיפאי?

<פואד נסאר: חיפאי במקור.

עיסאווי פריג': יש בחיפה דיג?

<פואד נסאר: אתה יודע.

עיסאווי פריג': אני יודע ביפו, לא בחיפה.

<פואד נסאר: אז אני פה רוצה לתקן דבר מאוד מהותי.

<פואד נסאר: פרופסור אבישי ברוורמן אמר מילה אחת – תלכו תשבו עם פופו, תגיעו להסכמה ותבואו אלי חזרה.

<פואד נסאר: היה דיון אחד בלבד.

<פואד נסאר: פגישה, לא דיון, פגישה עם מנהל האגף.

עיסאווי פריג': איכות.

עיסאווי פריג': לא כמות.

<פואד נסאר: עם מנהל האגף, עם ד"ר אורן סונין, זה היה בחיפה אצל ד"ר אורן סונין.

<פואד נסאר: וג'ריאס פאנוס, שהוא גם תובע אם אני לא טועה.

<אודליה אסולין דגני: תובע אצלנו בלשכה המשפטית.

<פואד נסאר: כן.

<פואד נסאר: והנה הטיוטה.

<פואד נסאר: ולא נגמר כלום, לא היה כלום.

<פואד נסאר: אז אני כל הזמן, מ-2014 עד היום, אדוני - - -

עיסאווי פריג': שנייה, פופו, אתה כבר התפרצת ואני לא רוצה שתשנה לנו - -

<פואד נסאר: אני רק רוצה לתת לך כיוון.

עיסאווי פריג': - - את כיוון החשיבה.

<פואד נסאר: כיוון החשיבה, אני רוצה להגיע למה שאדוני פה - - -

עיסאווי פריג': גברתי, אני ביקשתי לשמוע את נקודות המחלוקת שעיכבו את אישור התקנות מהקדנציה הקודמת.

איתן ברושי: מתי חברי הכנסת יכולים לדבר?

עיסאווי פריג': מתי שאתה רוצה.

איתן ברושי: אני רוצה עכשיו.

עיסאווי פריג': בבקשה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שהדבר הכי חשוב, שתבדקו מה התקנות בסין, מאחר ששר החקלאות ושר האוצר החליטו לחסל את החקלאות בישראל, והם מתחילים בדגים – וזה לא רק דגי הים והכלובים, זה כל דגי הבריכות בעמק המעיינות – החליטו לחסל את החקלאות ומתחילים בדגים, עוד מעט הדגים יתחילו לדבר מרוב אכזבה מהמצב.

איתן ברושי: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, חברי הדייגים וגם אנשי משרדי הממשלה.

איתן ברושי: יש פה דבר ממש לא הגיוני, לא מאוזן, ואני לא רוצה להשפיע על הדיון.

איתן ברושי: אני רק רוצה לומר שיש הקפדה יתרה על מה שקורה בישראל ויש התעלמות ממה שקורה.

איתן ברושי: מביאים את החומרים הכי מסוכנים גם בירקות, גם בביצים וגם בדגים.

איתן ברושי: בחיים לא היו חלק מהאזרחים קונים תוצרת אם היו יודעים ממה היא מורכבת, מה הם אוכלים ובאיזה תנאים מביאים אותם.

עיסאווי פריג': אז אתה נגד לפתוח את הסכם הסחר עם ארצות-הברית, אני מבין.

איתן ברושי: אני קודם כול חושב שתפקיד הממשלה וגם חבריי בכנסת הוא להגיד מהם התנאים שיבטיחו פה חקלאות בישראל.

איתן ברושי: תארו לכם שהיינו מביאים את המים מטורקיה, וארדואן היה יושב על הברז.

איתן ברושי: עכשיו רוצים להביא חקלאות וזה יחסל את החקלאות.

איתן ברושי: חקלאות זה לא דבר שפותחים וסוגרים.

איתן ברושי: פעם אחת סגרו, זה לא יקום.

איתן ברושי: אני אומר לך כיועצת משפטית, שאת מייצגת פה את השר, וגם אומרים תמיד אל תכעסו על הפקידים, אבל אתם מייצגים אותם, אתם השליחים שלהם, ולא יהיה מנוס מלומר שהמדיניות הזאת היא שגויה.

איתן ברושי: אני פניתי למבקר המדינה.

איתן ברושי: אתמול הוא הוציא מכתב לשר האוצר.

עיסאווי פריג': תהיה ממוקד, חבר הכנסת ברושי.

עיסאווי פריג': כשאנחנו אומרים מדיניות שגויה, אני מדבר על נקודות ספציפיות בתקנות שלדעתך מחמירות וגורמות להקפדה.

איתן ברושי: אני אסיים.

איתן ברושי: אני אומר שברגע שהחליטו לפתוח את השוק לייבוא, יש תחושה שיש הקפדה יתרה על מה שמגיע מפה, וויתור וזלזול, ולעתים התעלמות ממה שמגיע משם.

<פואד נסאר: בהחלט.

איתן ברושי: משם זה מחוץ לגבולות הארץ.

איתן ברושי: ולכן, מה שאני מבקש – קודם כול, רציתי להביע מחאה על המצב, לכן ניצלתי את זכות הדיבור.

איתן ברושי: הדבר השני זה ליצור מצב שתהיה התאמה מלאה.

איתן ברושי: יש תחושה שכאן פוסלים וכאן זורקים וכאן משמידים וכאן אומרים שזה לא עומד בקריטריונים, והברית בין שר האוצר לסוחרים מאפשרת גם לכם להתעלם מכל הכללים.

איתן ברושי: תודה.

עיסאווי פריג': הבנתי.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת ברושי, קיבלתי.

עיסאווי פריג': אני מבין את ההתייחסות הכללית.

עיסאווי פריג': בכל זאת, חברים, בכל זאת, אני רוצה להתמקד בתקנות.

<חיים חג'ג': אפשר לתת לך דוגמאות?

עיסאווי פריג': חברים, אני מבקש.

עיסאווי פריג': תקבלו את זכות הדיבור.

עיסאווי פריג': אודליה, גברתי, אנחנו מדברים על המחלוקות.

עיסאווי פריג': לפי הערכתך ולפי איך שאתם מגישים את זה והצגתם לנו עכשיו, האם זה נתן מענה למחלוקות שעלו בקדנציה הקודמת?

<אודליה אסולין דגני: לחלקן.

<אודליה אסולין דגני: לחלקן כן, לחלקן לא ניתן לתת מענה.

עיסאווי פריג': תתמקדי במה שלא ניתן.

עיסאווי פריג': אני מבקש להתמקד בזה.

<אודליה אסולין דגני: אני אתמקד במה שלא ניתן.

עיסאווי פריג': תגידי לי בצורה שאני אבין את זה.

עיסאווי פריג': הראשון.

<אודליה אסולין דגני: המחלוקת הראשונה הייתה לגבי נושא של השמת שלל הדיג, הובלה ברכב עם מתקן קירור, כאשר מדובר בתקנות רישוי עסקים שלגבי הובלת בשר, עופות ודגים, כבר משנות השבעים והשמונים, כבר אז נקבע איך צריך להוביל מוצרים מן החי ברכב כדי לשמור על בריאות הציבור.

<אודליה אסולין דגני: מדובר פה במשהו מהותי, בדרישה שהיא דרישה מהותית ואנחנו לא רואים מקום לשנות אותה.

עיסאווי פריג': הלאה.

עיסאווי פריג': הבנו.

עיסאווי פריג': זה אחד.

עיסאווי פריג': אז סוגיית הקירור עדיין במחלוקת.

<אודליה אסולין דגני: נכון.

עיסאווי פריג': הסוגיה השנייה.

<אודליה אסולין דגני: הסוגיה השנייה, שלטעמנו נפתרה, תיתן פתרון ראוי, בנוגע לבדיקת הדגים על-ידי רופאים וטרינרים.

<אודליה אסולין דגני: אם בעבר חייבנו לפי תקנה 8(ב) להגיע לתחנות מיון לדגים, מאחר שהבנו שיש הרבה דייגים קטנים שבעצם לא מגיעים לאותן תחנות מיון גדולות בחיפה, בתל-אביב, רצינו כן לאפשר את בדיקת הדגים ברמה המקומית.

עיסאווי פריג': אז ההצעה שלכם בבדיקת הדגים, ישנן שתי אופציות.

<אודליה אסולין דגני: נכון.

<אודליה אסולין דגני: הוספנו אופציה.

עיסאווי פריג': בעבר היו תחנות מיון.

עיסאווי פריג': אתם באתם בהקלה שרופא וטרינר מקומי יוכל לאשר את הבדיקה.

<מרב תורג'מן: או/או.

<מרב תורג'מן: או רופא וטרינר מקומי, או תחנות מיון דגים.

<מרב תורג'מן: מקום שיש תחנת מיון דגים - - -

עיסאווי פריג': הבנתי.

עיסאווי פריג': הסוגיה השלישית.

עיסאווי פריג': הקרח לא ציינת.

<אודליה אסולין דגני: הקרח, כמו שהזכרתי קודם, נושא של תיעוד מקור הקרח.

עיסאווי פריג': יש סוגי קרח שונים?

<אודליה אסולין דגני: כפי שמוגדר פה בתקנות, ניתן להשתמש בקרח שמקורו או ממי שתייה או ממי ים נקיים, והוספנו הגדרה מהם "מי ים נקיים".

עיסאווי פריג': שאני אבין.

<קריאה: מאיפה מביאים תעודה?

עיסאווי פריג': אני מבקש.

עיסאווי פריג': אני מבטיח לכם, כולכם תדברו.

עיסאווי פריג': רק לצורך ההשכלה, יכול להיות שעושים קרח ממים מזוהמים או ממים לא טובים?

<אודליה אסולין דגני: זה יכול לקרות.

<אודליה אסולין דגני: בהחלט.

עיסאווי פריג': לא ידעתי את זה.

<אודליה אסולין דגני: ורציתי לומר גם שיש אפילו כלי שיט, בעיקר המכמורתנים, שיש להם גם - - -

<שמעון אזולאי: כן, אלה שאתם רוצים להשמיד אותם.

עיסאווי פריג': אני מבקש.

עיסאווי פריג': תן לי כבוד, שאני אחזיר לך.

עיסאווי פריג': תעשה לי טובה.

עיסאווי פריג': בסדר?

<שמעון אזולאי: בסדר.

עיסאווי פריג': תיעוד מקור המים, הקרח, הבנתי.

עיסאווי פריג': מה היו הטענות של הדייגים ונציגיהם בסוגיה הזאת?

<אודליה אסולין דגני: שני דברים.

<אודליה אסולין דגני: טענה אחת זה קודם כול לגבי עצם השמירה של התיעוד, שיש להם קושי לשמור אותו, בטח ובטח בכלי השיט.

<אודליה אסולין דגני: אנחנו פתרנו את זה בכך שהורדנו את העניין שזה צריך להישמר בכלי השיט וניתן להמציא את זה גם אחרי.

<אודליה אסולין דגני: אני יכולה לתת דוגמה.

עיסאווי פריג': לשמור את התיעוד של מה?

עיסאווי פריג': מאיפה החשבונית?

<אודליה אסולין דגני: זה יכול להיות או אם זה נרכש, או אם זה לא משהו שנרכש – למשל, בכלי שיט אצל המכמורתנים יש אפשרות גם לייצר את הקרח במתקנים שנמצאים על כלי השיט עצמו, ואז בעצם איזשהו רישום של יומן שיעשה הדייג, שירשום שביום כך וכך הוא השתמש בקרח שנלקח מכך וכך.

<יעקב פדידה: אתם תצמידו לנו פקידים, פקידות?

<יעקב פדידה: אני לא מבין.

<יעקב פדידה: יומנים.

<יעקב פדידה: לאן הגענו?

עיסאווי פריג': אתם רוצים שנעזור לכם, אז תנו לי לעזור לכם.

<יעקב פדידה: לאן הגיעו?

<יעקב פדידה: אנחנו צריכים לחזור לכיתה א' עכשיו.

עיסאווי פריג': תאמין לי, אני אחלה עורך-דין שלכם.

עיסאווי פריג': תנו לי לעזור לכם.

<לאה ורון: וגם תגיד לנו את שמך בבקשה.

<יעקב פדידה: יעקב פדידה, יושב-ראש ארגון דייגי הכנרת.

<פואד נסאר: נציג דייגי טבריה.

עיסאווי פריג': טבריה זה טעים, זה בסדר.

<יעקב פדידה: בטח.

<אודליה אסולין דגני: אני רוצה להוסיף בעניין הזה.

<אודליה אסולין דגני: השירותים הווטרינרים פועלים מכוח פקודת מחלות בעלי חיים.

<אודליה אסולין דגני: המטרה של הפקודה היא ליצור שיתוף פעולה עם מגדלים במקרה של בעלי חיים אחרים, גם במקרה של דגים יש פה עניין של רצון ליצור שיתוף פעולה עם הדייגים בכל מה שקשור לתיעוד ולמקור זיהום של מחלה בדגים.

עיסאווי פריג': הבנתי.

<אודליה אסולין דגני: לכן זה חשוב.

<אודליה אסולין דגני: המטרה היא שהדייג יבוא ויגיד, זה מקור המים, מכאן לקחתי את זה.

<אודליה אסולין דגני: זאת המטרה של הרישום.

<אודליה אסולין דגני: זו יכולה להיות איזושהי הצהרה.

<אודליה אסולין דגני: היום למשל, במקרה אני אתן דוגמה מנושא של חיסון עופות כנגד מחלת הניוקאסל, אז גם היום נדרש המגדל להראות שהוא חיסן את העופות ולהציג אסמכתאות.

עיסאווי פריג': הבנתי.

עיסאווי פריג': אודליה, אני אתמצת את מה ששמעתי ממך, מה שאני הבנתי.

עיסאווי פריג': פחות או יותר ישנן שלוש נקודות במחלוקת: סוגיית ההובלה, בדיקת הדגים ותיעוד הקרח.

עיסאווי פריג': בנושאים האלה עדיין יש נקודות לא סגורות הרמטית בין משרד החקלאות לבין הדייגים.

עיסאווי פריג': הבנתי נכון?

<אודליה אסולין דגני: כן.

<פואד נסאר: לא.

<פואד נסאר: סליחה.

עיסאווי פריג': שמענו, חברים, את משרד החקלאות.

עיסאווי פריג': אני מבקש מכם, אנחנו צריכים להיות תכליתיים, אני אתעקש על זה, וכל מי שייתן לי סיפור היסטוריה וימרח, אני אעצור אותו.

עיסאווי פריג': אתם צריכים לעבור את הבחינה.

עיסאווי פריג': יש לנו קושיות ספציפיות, נתמקד בלחשוב על פתרונות בסוגיות האלה.

עיסאווי פריג': ברגע שמוצאים ומאתרים את הפתרונות המוסכמים, אנחנו נרוץ עם זה.

עיסאווי פריג': ואני מבקש מכם, בלי התלהמות, נציג את הפתרונות, החלופה האלטרנטיבית בכיף.

עיסאווי פריג': חברים מדברים בינם לבין עצמם.

עיסאווי פריג': אז נתחיל.

עיסאווי פריג': שמעון אזולאי, דייגי אשדוד.

עיסאווי פריג': בבקשה.

<שמעון אזולאי: אדוני היושב-ראש, מר עיסאווי, וחברי הכנסת, חבריי הדייגים, ואויבינו אנשי אגף הדיג, שהחליטו להשמיד את הדייגים סופית.

<שמעון אזולאי: מה שלא הצליחו בדרכים אחרות, מנסים עכשיו עם תקנות אלה.

<שמעון אזולאי: אדוני היושב-ראש, מרוב שיש דגים, ביקשתי לייצא דגים לאירופה, הביאו לי בדיוק את מה שיש פה.

<שמעון אזולאי: פתאום היום זה נהיה, זה תקנות למפעל שרוצה לייצא לאירופה.

<שמעון אזולאי: אנשי אגף הדיג היו אצלי - - -

עיסאווי פריג': מה ההבדל בין האירופאים לביננו?

<שמעון אזולאי: שישראל תחתום כמו שהיא חתמה ל-OECD, שתחתום גם על זה, להצטרף לשוק האירופאי.

עיסאווי פריג': לא זכותנו לאכול דגים בריאותיים?

<שמעון אזולאי: עד היום היה למישהו פה שלשול מדגים, אדוני?

עיסאווי פריג': אני שואל.

עיסאווי פריג': לבוא להשוות את האירופאים – שזה מיועד לייצוא – זה לא במקום כי אנחנו גם, מגיע לנו יותר.

<שמעון אזולאי: אנחנו לפני האירופאים ולפני כולם.

<שמעון אזולאי: 60–70 שנה מקבלים דייגים, מביאים דגים, והדגים טובים ואיכותיים.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': אז תתמקד בבעיות שאתה לא מסתדר איתן.

עיסאווי פריג': בוא תעזור לי בזה.

<שמעון אזולאי: אני מתחיל קודם כול עם הביקורת הזאת כי כשאני מגיע לשוק בתל-אביב, בא וטרינר של הרשות העירונית ובודק את הדגים, את מקורם, הוא חוקר ושואל, אז לא צריך להוסיף את - - -

<אודליה אסולין דגני: זה מעגן את זה.

<אודליה אסולין דגני: זה בדיוק מה שאתה אומר.

<אודליה אסולין דגני: זאת המציאות.

<שמעון אזולאי: סליחה, גברתי.

<שמעון אזולאי: זה בכלל לא אותו דבר.

<שמעון אזולאי: זה שעה יקרה בבוקר שאי-אפשר לבזבז אותה.

<שמעון אזולאי: שנית, נלך לתקנה - - -

עיסאווי פריג': לא, אחד, לא הבנתי אותו.

עיסאווי פריג': מה המחלוקת שלך על אחד?

<שמעון אזולאי: זה בלתי אפשרי.

עיסאווי פריג': בלתי אפשרי מה?

<שמעון אזולאי: לצאת עם הדגים מהנמל ולהגיע לתחנת מיון, או לא יודע איך שהם קוראים לזה.

<אודליה אסולין דגני: פתרנו את זה.

עיסאווי פריג': הציעו את הווטרינר המקומי שייתן את הבדיקה.

<שמעון אזולאי: אז אני יוצא מאשדוד, בתל-אביב יש וטרינר שיבדוק.

<שמעון אזולאי: אין בעיה, הוא בודק גם ככה.

עיסאווי פריג': אז אין לך מחלוקת.

<שמעון אזולאי: מקור הקרח.

<שמעון אזולאי: מה זה מקור הקרח?

עיסאווי פריג': אתה מסכים איתי שהקרח צריך להיות ממים נקיים, טהורים?

<מרב תורג'מן: ולא מי נמל.

עיסאווי פריג': לא מי נמל.

<שמעון אזולאי: שיגידו כמה אחוז חנקן צריך להיות, כמה אחוז נתרן.

<שמעון אזולאי: אנחנו לוקחים את מי השתייה שהמדינה מספקת לנו, ומשתמשים בהם.

<לאה ורון: מי שתייה, אין בעיה.

עיסאווי פריג': אין בעיה.

<שמעון אזולאי: מישהו לוקח ממי ביוב לקרח?

עיסאווי פריג': מה שמשרד החקלאות הציע – מי שתייה בסדר.

עיסאווי פריג': אני רק מבקש ממך לציין תיעוד שקנית ממקורות את המים האלה.

<שמעון אזולאי: לא קניתי.

<שמעון אזולאי: יש לנו מכונות קרח במחסנים.

<שמעון אזולאי: משרד הבריאות דרש מאתנו, השקענו מאות אלפים במכונות האלה.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': מכונות הקרח, הרי יש צינור מים מחובר למכונות קרח.

<שמעון אזולאי: של העירייה, צינור רגיל.

עיסאווי פריג': אין בעיה, אז יש לך תיעוד.

<שמעון אזולאי: איזה תיעוד?

עיסאווי פריג': התיעוד, החשבונית של המים.

עיסאווי פריג': זה התיעוד.

עיסאווי פריג': תיעוד זה החשבונית של המים.

<שמעון אזולאי: חשבונית של המים?

<שמעון אזולאי: בסדר.

<שמעון אזולאי: פתרנו את זה, מקובל.

<מרב תורג'מן: הם מבקשים שכל יום - - -

עיסאווי פריג': מה התיעוד שאתם מבקשים?

<אודליה אסולין דגני: די ברישום של הדייג לגבי מקור המים.

<אודליה אסולין דגני: אם הוא משתמש במים - -

עיסאווי פריג': של העירייה, מחובר.

<אודליה אסולין דגני: - - הוא מציין, השתמשתי במי שתייה.

עיסאווי פריג': איפה הוא מציין את זה?

<אודליה אסולין דגני: הוא יכול לציין בכל מקום, ביומן שלו, לציין תאריך ומועד שימוש.

עיסאווי פריג': אבל זה מחובר אליו באופן - - -

<קריאה: קבוע.

עיסאווי פריג': חברים.

עיסאווי פריג': אני רואה-חשבון, יש לי הוראות ניהול ספרים – לנהג מונית, לבעל מכולת.

עיסאווי פריג': אני מבין שכל יום בבוקר הוא קם, כותב בספר הזמנות מה הלך לעשות, מה צריך לעשות.

עיסאווי פריג': הדייג צריך לקום כל יום בבוקר, לפתוח ספר מיוחד ולכתוב בו: היום אני משתמש במי מקורות שמסופקים לי דרך העירייה.

עיסאווי פריג': לכתוב את המשפט הזה?

<אודליה אסולין דגני: הוא יכול גם להשתמש בזיכרון בסוף היום.

עיסאווי פריג': אני שואל, לקום בבוקר ולכתוב את המשפט הזה בספר?

<חיים חג'ג': כל יום.

<חיים חג'ג': כל יום.

עיסאווי פריג': אני לא מבין אתכם.

עיסאווי פריג': אני רוצה לוגית להבין.

עיסאווי פריג': מבחינה פרקטית, קם בבוקר הדייג, יורד לסירה, מביא את שלל הדיג, חוזר, מייצר קרח, לציין ביומן את התיעוד?

<אודליה אסולין דגני: כן.

<אודליה אסולין דגני: בקרח.

עיסאווי פריג': בקרח שמיוצר ממים כך וכך.

עיסאווי פריג': מה ההיגיון לרשום את המשפט הזה?

<אודליה אסולין דגני: ההיגיון הוא שתהיה אפשרות במשך עד חצי שנה אחרי שליית הדגים לדעת באיזה קרח השתמשו כדי לכסות אותם.

<אודליה אסולין דגני: היה ונמצא איזשהו זיהום בדגים עצמם או התברר שיש באותו אזור זיהום, יהיה ניתן לראות באיזה מים השתמש.

<קריאה: אז תכשירו וטרינרים אתם.

<אודליה אסולין דגני: הרי מה קורה?

<אודליה אסולין דגני: אחרי בדיקה של רופא וטרינר, היה ומתברר שמשהו לא תקין, חלק מהדברים זה גם לתשאל ולשאול באיזה קרח השתמשת.

<אודליה אסולין דגני: גם במשרד הבריאות ברמת השיווק לשוק - - -

עיסאווי פריג': הדייגים כאן, יש להם רישיונות ממשרד החקלאות?

<אודליה אסולין דגני: רישיונות דיג, כן.

<שמעון אזולאי: הם מבקשים עוד רישיון, אדוני.

עיסאווי פריג': שמעון, אני מבקש ממך.

עיסאווי פריג': אני לא נגדך, אני אתך.

<שמעון אזולאי: תודה.

<שמעון אזולאי: תודה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': הדייגים, יש להם רישיון שנתי שמחודש כל שנה, נכון?

<אודליה אסולין דגני: כן.

עיסאווי פריג': אני שואל, מעלה לאוויר.

עיסאווי פריג': עם חידוש הרישיון הדייג ייתן הצהרה – אצל עורך-דין, בסדר?

עיסאווי פריג': – ובהצהרה הזו יגיד, אני משתמש, מקור הקרח אצלי הוא עיריית X או ממקורות, והוא יהיה מחויב לשמור תיעוד של חשבוניות המים במהלך השנה.

עיסאווי פריג': מקסימום, המשרד יוכל לבקש ממנו את חשבוניות המים שהשתמש בהם כדי לוודא.

עיסאווי פריג': למה הוא צריך לשבת ולכתוב את זה?

<דוד ויצמן: לא כולם יודעים לכתוב, דרך אגב.

עיסאווי פריג': לא, מי שלא יודע לכתוב גם לא ראוי להיות דייג.

עיסאווי פריג': עזוב אותי, אני ככה.

עיסאווי פריג': אם לא יודע לכתוב ולקרוא במדינת ישראל בשנת 2016, אין לו מקום להיות דייג.

<פואד נסאר: זה טעות, אדוני.

עיסאווי פריג': עזוב, לא טעות.

<פואד נסאר: זו טעות, טעות.

<פואד נסאר: טעות, אדוני.

עיסאווי פריג': לא טעות.

עיסאווי פריג': לדעת קרוא וכתוב חובה.

<פואד נסאר: טעות, אדוני.

<יעקב פדידה: יש כאלה מכיתה א' בים.

<יעקב פדידה: מכיתה א' בים.

<יעקב פדידה: במקום לימודים, בים.

עיסאווי פריג': זו עמדה אישית, מה לעשות.

עיסאווי פריג': זו עמדתי.

עיסאווי פריג': אודליה.

<אודליה אסולין דגני: אני רק אומר.

<אודליה אסולין דגני: קודם כול, התקנות האלה, המקור שלהן, אנחנו אומנם מפנים פה גם לפקודת הדיג ואחד התנאים זה נושא של דיג ברישיון, אבל ההיבט הזה הוא היבט של בריאות הציבור.

עיסאווי פריג': אני מסכים אתך, הבריאות גם חשובה לי.

<אודליה אסולין דגני: זה לא היבט של הרישיון.

<אודליה אסולין דגני: אני לא רואה מקום להתנות מתן רישיון במשהו שקשור בכלל לנושא - - -

עיסאווי פריג': אבל אני רוצה בסוגיית התיעוד.

<מרב תורג'מן: אפשר לבחון אם אפשר לכלול בתנאי הרישיון הוראה לעניין שימוש במקור מים לקרח.

<אודליה אסולין דגני: זה עניין פרקטי אחר, עניין של קרח שהוא קנוי.

<אודליה אסולין דגני: לאו דווקא כמו שהציע אדוני, שמשתמשים - - -

<מרב תורג'מן: בפרקטיקה, רוכשים קרח?

עיסאווי פריג': לא, מייצרים קרח.

<לאה ורון: חלק, חלק.

<אודליה אסולין דגני: יש גם את הדייגים הקטנים יותר, שאין להם את המכשור הזה בכלי השיט.

<לאה ורון: אדרבה ואדרבה, הוא יוכל לצייד את עצמו בחשבונית, שהוא רכש את הקרח במקום כזה וכזה.

<אודליה אסולין דגני: לכן בעצם רשמנו את זה בצורה כזאת, שזה יכול להיות או תיעוד או רישום.

<אודליה אסולין דגני: התיעוד מתייחס למי שקנה ויש לו את החשבונית, והרישום מתייחס למי שלא קונה כי יש לו מכשיר שמייצר את זה.

עיסאווי פריג': אני, לא נחה דעתי מהסוגיה הזו ואני רוצה שנחליט ונגיע להסכמות לגבי הסעיף הזה.

עיסאווי פריג': אם לא, אני אציע נוסח משלנו, מהמחלקה המשפטית, ונריץ אותו.

<שמעון אזולאי: אני יכול להמשיך, אדוני היושב-ראש?

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': שמעון, סיימת אדוני?

<שמעון אזולאי: לא, עוד לא התחלתי.

<שמעון אזולאי: נתקענו על הקרח.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': דיברנו על שתי סוגיות.

<שמעון אזולאי: קודם כול, לפני שבועיים כשפרסמו את הישיבות של הוועדה, הדיון הזה לא היה על הפרק, ופתאום הוא נהיה על הפרק ויש סיבות מאחורי זה.

<שמעון אזולאי: חלק מזה זה המגמה הארצית או המגמה הממשלתית להשמיד את ענף הדיג סופית.

<לאה ורון: אדוני טועה, זה היה על סדר-היום של הוועדה.

עיסאווי פריג': למה להאשים את המדינה בהשמדת הענף?

עיסאווי פריג': למה?

<לאה ורון: אתה טועה ומטעה.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': לעבוד בלי תקנות בצורה - - -

<שמעון אזולאי: אדוני היושב-ראש, המכמורתנים סגורים כבר חודש וחצי, אין לנו מה לאכול.

<שמעון אזולאי: אין לנו פיצוי, אין לנו כלום.

<לאה ורון: זה לא קשור לתקנות האלה.

<שמעון אזולאי: אדוני היושב-ראש, תן לי בבקשה להמשיך.

עיסאווי פריג': אבל זה לא קשור, שמעון, למה שאנחנו דנים.

<שמעון אזולאי: מה שפה מבקשים, לפחות שיגידו במימון מרכז ההשקעות.

<שמעון אזולאי: אין לי מה לאכול, אני צריך לשים מכונות קרח, רשמי טמפרטורות, יחידות קירור שלא קיימות באף ספינה, שלא לדבר על דיג חופי שיש שם מקום בקושי לשני דייגים, להוסיף ארגזי קרח, וקרח עם תעודות, וקרח עם רישומים.

<שמעון אזולאי: כל הידיים רטובות.

<שמעון אזולאי: איך?

עיסאווי פריג': שמעון, יש דיון ב-2 באוגוסט על הסוגיות שהעלית, דיון מאוד ממוקד ומהותי.

<לאה ורון: שעניינו תיקון לתקנות הדיג.

<לאה ורון: אתם בוודאי מכירים את זה.

<שמעון אזולאי: עד אז, אדוני, אולי אני כבר אהיה בבית עלמין.

עיסאווי פריג': אנחנו נמצאים בדיון אחר עכשיו לאישור התקנות.

עיסאווי פריג': מי הבא בתור?

<שמעון אזולאי: תן לי להמשיך ספציפית תקנה-תקנה.

<שמעון אזולאי: בתקנה (4) נאמר, המשטח הבא במגע עם שלל דגים אמור להיות מפלדת אל-חלד.

<שמעון אזולאי: פלדת אל-חלד, אם אני שם בספינה, כולם מחליקים, מתים.

<שמעון אזולאי: הסיפונים בספינות הם מעץ.

<שמעון אזולאי: אי-אפשר לחטא עץ.

<שמעון אזולאי: אנחנו לפני כן שוטפים עם מים את הסיפון, עם מי ים, ואז ממיינים עליו את הדגים.

עיסאווי פריג': ברגע שנקריא, נתייחס לזה באופן ספציפי.

<שמעון אזולאי: זה לגבי סעיף (4).

<שמעון אזולאי: לגבי סעיף (5).

עיסאווי פריג': שמעון, אני אתן לך בסעיפים.

<שמעון אזולאי: רוצים מכונות קרח, אדוני היושב-ראש.

<שמעון אזולאי: מכונות קרח עולות מאות אלפים.

<שמעון אזולאי: מכונות קרח צריכות גנרטור שאוכל 150 ליטר סולר ביום, שזה עלויות אדירות, ואחרי ההשבתה הזאת מאיפה נביא כסף לזה?

עיסאווי פריג': הבנתי.

<שמעון אזולאי: אני אמשיך הלאה.

<שמעון אזולאי: עכשיו רוצים עוד תעודה, אדוני היושב-ראש, עוד תעודה להביא דגים.

<שמעון אזולאי: מה התעודה הזאת?

<שמעון אזולאי: מה הקריטריונים של התעודה?

<שמעון אזולאי: איזה תעודה זאת?

<שמעון אזולאי: אני אומר פה ומצהיר, שהתעודה הזאת אמורה להשבית אותי, שמעון אזולאי.

עיסאווי פריג': שמעון.

<שמעון אזולאי: זה חוק שמעון אזולאי.

<שמעון אזולאי: מה שרוצים, לגמור אותי לגמרי.

עיסאווי פריג': אתה לא ממוקד.

<שמעון אזולאי: לא ממוקד?

עיסאווי פריג': לא ממוקד.

<שמעון אזולאי: סעיף-סעיף אני עובר, אדוני.

עיסאווי פריג': אני מציע לך ולכל החברים כאן.

עיסאווי פריג': אני אבקש הערות כלליות.

<לאה ורון: הערות לסעיפים לשמור לסעיפים.

<שמעון אזולאי: אוקיי, אבל אני נותן לסעיף-סעיף, אדוני.

עיסאווי פריג': סיים, אדוני.

עיסאווי פריג': יש לך דקה לסיים.

עיסאווי פריג': אני אתחשב בך, אבל אני אמרתי לך את דעתי.

<שמעון אזולאי: נדרש פה יחידות קירור שיעבדו באפס מעלות.

<שמעון אזולאי: אפס מעלות זה נקודת קיפאון.

<שמעון אזולאי: אנחנו עובדים עם דגים טריים, כל החיים נדרשנו לארבע מעלות, פתאום רוצים פה יחידה שתספק אפס מעלות.

<שמעון אזולאי: אנחנו צריכים להחליף את כל יחידות הקירור בספינות.

<לאה ורון: כתוב אפס עד 16.

<קריאות: 16 שעות.

<לאה ורון: אתה צודק, סליחה.

עיסאווי פריג': שמעון, אני מבקש, נעצור כאן.

עיסאווי פריג': ברגע שנגיע לסעיף הזה בהקראה, נתייחס אליו באופן ספציפי.

עיסאווי פריג': כל סעיף שנקריא ויש לך הערה, אני אתן לך את הזכות להגיב.

<שמעון אזולאי: אז עכשיו אני אפסיק, אדוני?

עיסאווי פריג': להפסיק, אדוני.

עיסאווי פריג': שתי דקות כללי, ד"ר יובל ארבל, עמותת צלול.

<ד"ר יובל ארבל: בוקר טוב.

<ד"ר יובל ארבל: אני רק אציין שראיתי את הדיון הזה רק אתמול בצהרים.

<ד"ר יובל ארבל: אני חושב שהתקנות הן מאוד חשובות, צריך להעביר אותן, זה חשוב, גם בכנסת הנוכחית כמה שאפשר יותר מהר.

<ד"ר יובל ארבל: אני חושב שיש שם דברים שהם לא לגמרי בשלים.

<יעקב פדידה: סליחה.

<יעקב פדידה: מה זה עמותת צלול?

<יעקב פדידה: זה דייגים, או זה הובי?

<ד"ר יובל ארבל: שאני אענה?

עיסאווי פריג': כבודו, תזכיר לי את השם.

<יעקב פדידה: יעקב פדידה מטבריה.

עיסאווי פריג': ללא שום קשר מיהם, אזרח זכותו להגיד את דעתו?

<יעקב פדידה: אבל אם זה לא המקצוע שלו - -

עיסאווי פריג': לא משנה.

<יעקב פדידה: - - אם הוא לא חי מהים.

עיסאווי פריג': זכותו להגיד את דעתו.

עיסאווי פריג': אני מבקש.

<ד"ר יובל ארבל: אנחנו מעודדים וחושבים שזה טוב שהכניסו לכאן את הפרק של אזור אסור לדיג.

<ד"ר יובל ארבל: אנחנו חושבים שיש שם כמה נקודות בעייתיות.

<ד"ר יובל ארבל: קודם כול, קביעת התחום, כתוב שהמנהל, קרי מנהל השירותים הווטרינרים במשרד החקלאות יכול לשנות את התחום שהוא קיבל מאחד המורשים, זאת אומרת מי שאומר לכם איפה קיים זיהום.

כתוב בהצעת החוק: אנחנו חושבים שיכול להיות שיקול דעת להרחיב למשל, אבל לא יכול להיות שיהיה כתוב לשנות, בלי שיהיה נימוק לפחות או התייעצות עם אותו גורם שהעביר לכם את המידע.

עיסאווי פריג': מה הפחדים שלך?

<ד"ר יובל ארבל: ידוע לנו, כבר לפני שנתיים היה זיהום של כספית במפרץ עכו.

<ד"ר יובל ארבל: אנחנו יודעים ש-19% מהדגים שנדגמו במפרץ עכו היו מזוהמים במטיל כספית, שזה חומר רעיל, הוא פוגע במערכת העצבים, הוא פוגע בכבד, בריכוזים גבוהים זה יכול לגרום אפילו למוות.

<ד"ר יובל ארבל: אני לא אומר, אני בעד הדייגים.

<ד"ר יובל ארבל: אני הולך לעכו למסעדות, אני שולח את החברים, את המשפחה שלי לאכול במסעדות בעכו, אפילו אחרי שהודיעו את ההודעה הזאת.

<ד"ר יובל ארבל: אבל אני דווקא חושש לתושבים של עכו שצריכים לאכול את הדגים האלה כל יום, אז מתחילה הבעיה.

<ד"ר יובל ארבל: צריך לאסור אזור מסוים ששם באמת הדגים הם מורעלים.

<ד"ר יובל ארבל: מה לעשות, זה לא אשמת הדייגים, זה המפעל שהיה שם, הוא הרעיל את המקום, הוא הרעיל את הים, הדגים מורעלים.

<ד"ר יובל ארבל: צריך לאסור דיג באזור הזה.

עיסאווי פריג': איפה זה בא לידי ביטוי בתקנות המוצעות?

עיסאווי פריג': איפה זה סותר?

<ד"ר יובל ארבל: סעיף 11.

<ד"ר יובל ארבל: זה לא פתוח כרגע לפניי אבל אני זוכר בסעיף 11, שם כתוב שהמנהל, קרי מנהל הרשות הווטרינרית במשרד החקלאות, יכול לשנות את התחום.

<ד"ר יובל ארבל: אני חושב שהוא לא צריך לשנות את זה.

<אודליה אסולין דגני: לשנות זה גם במובן של הרחבה.

עיסאווי פריג': אנחנו נגיע להקראה וניתן דעתנו על הסוגיה הזאת בזמן ההקראה.

<לאה ורון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה רק להפנות את תשומת לבו של ד"ר ארבל.

<לאה ורון: סדר-היום של הוועדה ובו התקנות שהוועדה דנה בהן, הושם ב-10 ביולי 2016.

<ד"ר יובל ארבל: לא, אין לי טענה לוועדה.

<ד"ר יובל ארבל: רק ציינתי.

<ד"ר יובל ארבל: אני גם במקרה כן דיברתי עם אנשים ממשרד הבריאות – יש פה כנראה נוכחים בחדר – אבל דיברתי עם אנשי משרד הבריאות מלשכת שירותי הבריאות, לא ידעו על הוועדה.

<ד"ר יובל ארבל: סדר-יום פורסם אבל כנראה לא הגיע למודעות של הרבה מהאנשים שצריכים להיות כאן, ולא הגיעו לכאן, חלק מהאנשים, אבל נשמח לשמוע את תגובתם.

עיסאווי פריג': יש עוד נקודות שאתה רוצה לציין?

<לאה ורון: אנחנו נשמח לקבל את הרשימה של האנשים שד"ר ארבל חושב שהיו צריכים להגיע ולא קיבלו הזמנה.

<פואד נסאר: ועוד מסמכים שיעידו על דבריו – על הכספית ואחוזי הכספית ואחוזי הדגים.

<ד"ר יובל ארבל: בהחלט.

<ד"ר יובל ארבל: פורסם.

<ד"ר יובל ארבל: אני אשמח לראות מסמכים על דוחות שנעשו, עבודות של דיגום שנעשו לפני שנה והשנה.

<ד"ר יובל ארבל: לא פורסמו הדוחות האלה.

<ד"ר יובל ארבל: אנחנו יודעים שגם יותר מכספית, יש חומרים נוספים שנמצאו.

דוד ביטן: לא הבנתי את הטענה.

<פואד נסאר: אני גם לא הבנתי.

דוד ביטן: הרי בתקנה 11 כתוב שאם זה מתגלה, אז אפשר לאסור.

דוד ביטן: מה בדיוק הבעיה?

עיסאווי פריג': יובל ,יש לך סוגיות אחרות?

<ד"ר יובל ארבל: כן.

דוד ביטן: אני לא מבין.

דוד ביטן: מה, העיקר לדבר?

דוד ביטן: כתוב בתקנה 11(א) שהגורם המוסמך יכול לאסור אם התגלה.

<לאה ורון: המנהל רשאי.

<ד"ר יובל ארבל: יכול לאסור, השאלה מה התחום, באיזה תחום הוא יכול לאסור.

דוד ביטן: הוא יכול להחליט שהתחום האסור יהיה יותר גדול בגלל השפעה סביבתית.

דוד ביטן: מה צריך לדבר על זה בכלל?

דוד ביטן: זה כתוב במפורש.

<ד"ר יובל ארבל: ואם הוא ירצה לצמצם דווקא?

<ד"ר יובל ארבל: בכל זאת, משרד החקלאות - - -

דוד ביטן: לא כתוב.

דוד ביטן: לכן יש מומחים לזה.

<קריאות: - - -

<ד"ר יובל ארבל: כל הבקשה שהוא יתייעץ עם המומחה, זה הכול.

עיסאווי פריג': חברים.

עיסאווי פריג': יובל, רשמנו את ההערה.

דוד ביטן: אתה יודע, לא חייבים לדבר על כל דבר, בוא נגיד את זה ככה.

<שמעון אזולאי: היום כשיש זיהום, מי שאמור לפרסם במשרד התחבורה - - -

עיסאווי פריג': אתם עכשיו לוקחים את זה לפסים אחרים.

עיסאווי פריג': שמעון, אתה לא דוד ביטן.

דוד ביטן: מה נראה לך, שהוא יעשה את זה בלי להתייעץ עם מומחים?

דוד ביטן: יחליט לבד, בלי לעשות בדיקות?

<מרב תורג'מן: זו החלטה מנהלית.

עיסאווי פריג': זה לא לדיון.

עיסאווי פריג': שמעתי את הערתך בקשר לסעיף.

עיסאווי פריג': יובל, יש לך נקודות נוספות?

<ד"ר יובל ארבל: כן.

עיסאווי פריג': אני מבקש.

עיסאווי פריג': נגיע לזה, נתייחס.

<ד"ר יובל ארבל: נקודה נוספת, ופעם דווקא לטובת ארגוני הדייגים.

<ד"ר יובל ארבל: בוטל שם, שבסעיף פרסום האזור האסור, פורסם שנמחק החלק שזה יפורסם לארגוני הדייגים.

<ד"ר יובל ארבל: אני חושב שהדייגים צריכים לדעת באיזה אזור אסור, צריך לפרסם את זה עבורם גם, וגם צריך להיות מפורסם במשרד הבריאות.

<ד"ר יובל ארבל: זה לא צריך להיות מפורסם רק באתר משרד החקלאות, צריך להיות מפורסם דווקא באתר משרד הבריאות, ובשני המקומות האלה בוודאי.

עיסאווי פריג': חברים.

עיסאווי פריג': אני פונה אליך.

עיסאווי פריג': מי שמקבל את זכות הדיבור, תדברו באופן כללי לגבי התקנות.

עיסאווי פריג': אל תיכנסו לרמות הסעיפים כי אנחנו עכשיו נתחיל בהקראה וכל אחד יש לו הערה בסעיף מסוים, אז שוב נחזור על הדברים.

עיסאווי פריג': בואו נהיה ממוקדים כי אני רוצה להתחיל לעבור להקראה.

עיסאווי פריג': יעקב פדידה, יושב-ראש נציגי דייגי הכנרת.

עיסאווי פריג': בבקשה.

<יעקב פדידה: שלום.

<יעקב פדידה: ב-2007 עשינו תוכניות בהסכמת משרד החקלאות להקים בית קירור במעגן הדיג טבריה, שייתן מענה לדייגים.

<יעקב פדידה: משרד החקלאות אמר לי: יעקב, אתם ארגון הדייגים, תביא 100,000, אנחנו נשים את השאר.

<יעקב פדידה: עד לרגע זה אין כלום, לא שמו.

<יעקב פדידה: אנחנו רצנו, הכנו תוכניות, הבאנו וטרינרים, הכול היה בהסכמות, יש מלא התכתבויות וריצות, וכלום לא נעשה.

<יעקב פדידה: משרד החקלאות יודע לבוא, לתת לנו על הראש.

<יעקב פדידה: אין תוכניות רב-שנתיות כמו כל משרד ממשלתי, לא ייתכן הגזירות האלה כל שני וחמישי שולפים לנו.

<שמעון אזולאי: הכול שליפות.

<יעקב פדידה: הכול שליפות.

<יעקב פדידה: מאיפה?

<יעקב פדידה: אני דוגמה, את הקרח אני מביא מהבית.

<יעקב פדידה: יש לי מזווה בבית, שם בקבוקים עם מים, נהיה קרח, לוקח את זה לים.

<יעקב פדידה: מאיפה אני אביא חשבונית?

<יעקב פדידה: מאימא שלי?

<לאה ורון: לא כתוב שצריך להביא חשבונית.

עיסאווי פריג': חשבונית של הבית.

<יעקב פדידה: של הבית?

<יעקב פדידה: מאיפה הם יודעים מאיפה אני מביא?

<יעקב פדידה: למה שהם לא יבואו, יתנו מענה לכל הדברים שלהם?

דוד ביטן: צודק אבל.

דוד ביטן: איזה תיעוד?

עיסאווי פריג': מה עוד, יעקב?

<יעקב פדידה: שהם יתנו מענה, הם יכשירו וטרינרים שידאגו לכולם כי בטבריה זה לא הים התיכון.

<יעקב פדידה: טבריה זה שני מוקדים של מעגנות, אפשר להקים שם את הבית קירור, רק שייתנו את ההסכמה.

<יעקב פדידה: הם בורחים מאתנו כל הזמן.

עיסאווי פריג': הבנתי.

עיסאווי פריג': פואד נסאר, פופו, יושב-ראש ארגון דייגי ישראל.

<יעקב פדידה: שיאשרו לנו להקים בית קירור בטבריה, במעגן הדיג, זה מה שאני דורש.

עיסאווי פריג': כן, פופו.

<פואד נסאר: כל הנושא הזה הוא קצת הזוי בעיני.

<פואד נסאר: פרופסור אבישי ברוורמן קבע בוועדה – תלכו תשבו עם פופו והנציגים, תגיעו להסכמות ותחזרו עם הסכמות.

<פואד נסאר: אני אישית לפני עשרה ימים או שבוע ימים פניתי למנהל האגף לדיג – בוא נשב נסכם לפני שנעלה לוועדת הכלכלה, בוא נסכם דברים – דחה אותי.

<פואד נסאר: לענייננו, משרד החקלאות לא פעלו על-פי בקשת יושב-ראש ועדת הכלכלה דאז, פרופסור אבישי ברוורמן, ועל זה אני מוחה.

<לאה ורון: בסדר.

<לאה ורון: לא קרה כלום.

<פואד נסאר: קרה.

<פואד נסאר: למה, לא קרה?

<פואד נסאר: הם באים ועושים לנו את הסיבוב הזה.

<פואד נסאר: שנית, הייתה הצעה.

<פואד נסאר: אתם רוצים קרח נקי, טוב?

<פואד נסאר: מקובל עלי.

<פואד נסאר: תציבו בכל מעגנה מכונת קרח.

<פואד נסאר: אני דייג קטן, יש לי סירה של שישה-שבעה מטר, אני אשים מכונת קרח?

<פואד נסאר: איפה אני אשים מכונת קרח, אדוני?

<פואד נסאר: בכל מעגן דיג המים זה של המדינה וכולם שותים מהם.

<פואד נסאר: פתאום זה הגיע לדייג המסכן הזה, הארור הזה.

<פואד נסאר: הם רוצים שהוא ינפיק להם כל מיני תעודות?

<פואד נסאר: מה השטויות האלה?

דוד ביטן: יש לי הצעה.

דוד ביטן: מי פה ממשרד החקלאות?

דוד ביטן: במקום לכתוב שיציג תיעוד או רישום, מה זה רישום?

דוד ביטן: רישום זה דבר שהוא יכול לכתוב מה שהוא רוצה.

דוד ביטן: צריך לכתוב סעיף פוזיטיבי, במובן זה שהקרח צריך להיות קרח נקי, והמנהל יהיה רשאי לנקוט פעולות במידה והוא מגלה שזה לא כך.

דוד ביטן: הפוך.

דוד ביטן: במקום לכתוב - - -

<שמעון אזולאי: הרבה יותר פשוט.

<פואד נסאר: אני לא הפרעתי לך, בבקשה.

דוד ביטן: נראה לי יותר סביר לעשות את זה בצורה כזאת.

דוד ביטן: נראה לי שבנושא של הקרח יש משהו במה שהם אומרים, זה צריך להיות בצורה שונה.

דוד ביטן: לכתוב שהקרח צריך להיות – לא יודע איך לכתוב את זה – נקי.

דוד ביטן: אם המנהל מגלה שהקרח מזוהם, אז הוא ינקוט את הפעולות, שיכתבו את זה וזה הכול.

<פואד נסאר: הרי מדובר פה על קרח.

<פואד נסאר: איזה סוג קרח?

<פואד נסאר: אנחנו יכולים לעשות קרח בקבוקים.

דוד ביטן: אתה לא איתי.

דוד ביטן: בשיטה שאני מדבר, זה לא משנה מאיפה אתה מביא את הקרח.

דוד ביטן: משנה שהקרח נקי ולא מזוהם, זה הכול.

עיסאווי פריג': הבנתי.

עיסאווי פריג': חוץ מהקרח, הלאה.

עיסאווי פריג': מה עוד?

עיסאווי פריג': תגיע לסעיפים, תתייחס.

עיסאווי פריג': ד"ר רפאלוביץ.

דוד ביטן: המנהל יהיה רשאי לנקוט בפעולות.

דוד ביטן: זה עדיף מאשר להביא קבלות.

דוד ביטן: נראה לך שדייגים יכולים להביא קבלות וחשבוניות?

דוד ביטן: נו באמת.

דוד ביטן: הם לא פרופסורים, אין להם בית קפה שהם צריכים לעשות רישום בקופה.

עיסאווי פריג': ד"ר רפאלוביץ, יושב-ראש איגוד הווטרינרים ברשויות המקומיות.

<ד"ר משה רפאלוביץ: ד"ר משה רפאלוביץ.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אני מבקש שתי הערות ואולי עוד רבע הערה בסוף.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אל"ף, אנחנו מודים על הדיון פה בוועדה כי אנחנו שמענו על התקנות רק דרך הדיון בוועדה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: לא הביאו את זה בכלל לידיעתנו, לא הייתה התייעצות אתנו למרות שהטילו עלינו חובות כאן בתוך החוק הזה, שלא ברור איך רשויות מקומיות בכלל יכולות לעמוד בזה.

דוד ביטן: לאיזו תקנה אתה מתייחס?

<ד"ר משה רפאלוביץ: יש שני סעיפים.

<ד"ר משה רפאלוביץ: הראשון הוא סעיף 15 שמדבר על זה שאם עשו דיג באזור שהוא אסור לדיג, הרשות המקומית עכשיו צריכה לקחת את הדגים האלה, לפנות אותם למתקן כילוי, ולשאת בהוצאות של הדבר הזה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: פתאום, אם מישהו עשה עבירה, הרשות המקומית צריכה לשלם על הכילוי הזה ולדאוג למתקנים.

<ד"ר משה רפאלוביץ: העברה למתקן כילוי זה לא דבר פשוט.

דוד ביטן: מה הבעיה עם זה?

דוד ביטן: תגיד לי, פגרים על הכביש אתה לא מפנה?

<ד"ר משה רפאלוביץ: זה משהו אחר, אדוני.

דוד ביטן: למה משהו אחר?

דוד ביטן: מה ההבדל?

<ד"ר משה רפאלוביץ: פה מטילים הטלה חדשה על הרשות המקומית בלי שיש לה בכלל אמצעים לעשות את זה, בלי שמדברים עם מרכז שלטון מקומי.

דוד ביטן: מי אתה רוצה שידבר אתך?

<ד"ר משה רפאלוביץ: אני חושב שמשרד החקלאות היה צריך לדבר אתנו לפני שמתקנים תקנה כזאת.

דוד ביטן: מה זה שייך, אני לא מבין.

דוד ביטן: קודם כול צריך לפנות את הפגרים.

דוד ביטן: לגבי מי נושא בעלות, תשבו עם משרד החקלאות.

דוד ביטן: התקנה לא מתייחסת לכסף, התקנה מתייחסת לבעיה.

דוד ביטן: אני לא מבין את ההיגיון הזה.

<אודליה אסולין דגני: יש גם תקנות בנושא משנת 81'.

עיסאווי פריג': חברים.

דוד ביטן: כמו שאתה מפנה פגרים, תפנה גם דגים.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אל"ף, אנחנו לא מפנים פגרים ממקומות פרטיים.

<ד"ר משה רפאלוביץ: פה מדובר על אדם שעשה עבירה, ייכבד משרד החקלאות ויטיל עליו את האחריות לפנות את זה.

דוד ביטן: זה רק ציבורי.

עיסאווי פריג': זה בתחום שלך.

עיסאווי פריג': זה ברור שהפינוי צריך להיות דרככם.

דוד ביטן: חוף הים זה ציבורי.

<ד"ר משה רפאלוביץ: דרך זה בסדר.

<ד"ר משה רפאלוביץ: השאלה, אדוני, של מי האחריות ומי מבצע את הפינוי בפועל.

עיסאווי פריג': הפינוי אתם.

דוד ביטן: שלכם.

דוד ביטן: כמו בכל דבר אחר.

עיסאווי פריג': האחריות היא לא שלהם, הפינוי שלהם.

דוד ביטן: סליחה.

דוד ביטן: האחריות לפנות.

דוד ביטן: זה מה שהתכוונתי.

<ד"ר משה רפאלוביץ: רשות מקומית לא יכולה לעמוד בזה, אין לה את הכלים בכלל לעמוד בזה.

דוד ביטן: זה לא עניין של כסף פה.

דוד ביטן: זה עניין של מי אחראי לבצע.

דוד ביטן: מה רצית, שיבוא משרד החקלאות ויפנה?

עיסאווי פריג': לא, הפינוי זה הם.

עיסאווי פריג': הוא מדבר על מימון.

<ד"ר משה רפאלוביץ: יש חברות שזה התפקיד שלהן, לעשות פינוי של פסדים.

<ד"ר משה רפאלוביץ: החברות האלה נותנות שירותים גם למשרד החקלאות וגם לרשויות מקומיות.

<ד"ר משה רפאלוביץ: כשמשרד החקלאות מחליט שצריך לפנות פסדים, זו החלטה מאוד נבונה וחשובה, ייקחו חברה כזאת – יש חברה שזה התפקיד שלה, יש לה רכבים שהם אטומים, שיכולים להוביל את הדגים האלה, יודעים לאן לקחת אותם, יש להם הסכמים עם תחנות כילוי.

<ד"ר משה רפאלוביץ: רשויות מקומיות אין להן את כל זה.

עיסאווי פריג': הבנתי.

עיסאווי פריג': יש לך הערות נוספות, אדוני?

דוד ביטן: אתה מדבר כאילו כל יום אתה הולך לפנות מפה דברים.

דוד ביטן: באמת, אל תגזים.

עיסאווי פריג': מי מפנה היום?

עיסאווי פריג': מעניין.

<ד"ר משה רפאלוביץ: לא יודע מי מפנה היום.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אנחנו לא מכירים את זה בכלל.

<ד"ר משה רפאלוביץ: בוודאי לא רשויות מקומיות.

<ד"ר משה רפאלוביץ: למישהו יש תשובה מי מפנה היום?

<ד"ר יאיר וויס: ד"ר יאיר וויס, ארגון הרופאים הווטרינרים, חיפה.

<ד"ר יאיר וויס: מה שקורה היום, שאגף הדיג הוא זה שבפיקוח בדרך כלל תופס את הדיג הבלתי חוקי שנעשה במקומות אסורים.

<ד"ר יאיר וויס: הם, את הסירה, קנסות וכל הדברים למי שעשה את זה, מטילים, והם אלה שאחראים על הפינוי.

עיסאווי פריג': יש כאן מישהו מאגף הדיג?

<חגי נויברגר: כן.

עיסאווי פריג': אני רוצה הבהרה לדברים שהוא אמר.

<ד"ר יאיר וויס: אגף הדיג הוא זה שלוכד והוא זה שמטפל, הוא גם מטיל עליהם קנסות, הוא גם אם צריך מחזיק את הסירה ולא מחזיר.

<ד"ר יאיר וויס: יש לו אמצעים חוקיים.

עיסאווי פריג': והוא שמפנה.

<ד"ר יאיר וויס: הפינוי עצמו, אני לא יודע.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: הדייגים מפנים, נראה לי.

<ד"ר יאיר וויס: הפינוי עצמו, אני לא יודע מי עושה את זה פיזית אבל הם אלה שמטפלים בנושא.

<ד"ר יאיר וויס: בוא נשמע אותו.

עיסאווי פריג': אז מי מפנה אדוני היום?

<חגי נויברגר: זה לא מדויק.

<חגי נויברגר: חגי נויברגר מאגף הדיג.

<חגי נויברגר: במקרה שיש עבירה על פקודת הדיג, ואני מדבר על עבירות של דיג – לא קשור לשירותים וטרינרים – נתפסים "הפירות האסורים", לצורך העניין הדגים שדגו אותם בצורה אסורה.

<חגי נויברגר: ואז, או שהם נמכרים במכרז והכסף הולך לקופת המדינה, או שאם לא הוחזקו בתנאים נאותים, מבקשים מהשירותים הווטרינרים המקומיים אישור שהדגים האלה תוחזקו בשמש, והם נזרקים.

דוד ביטן: ואז אתם מטילים קנסות?

<חגי נויברגר: הם נזרקים.

דוד ביטן: מי גובה את הקנסות?

דוד ביטן: אתם?

<חגי נויברגר: מי מקבל את הכסף או מי מטיל את הקנסות?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: מי מקבל את הכסף של הקנס?

<חגי נויברגר: משרד האוצר.

דוד ביטן: אז תיתנו את זה לעיריות, מה הבעיה.

<קריאה: אנחנו לא מדברים פה על מיליונים.

דוד ביטן: מה אתם רוצים שהם יעשו?

<קריאות: - - -

<שמעון אזולאי: אדוני היושב-ראש, אנשים לא מעודכנים מה קורה.

<שמעון אזולאי: עד היום, כשיש להשמיד סחורה, יש משאית מיוחדת סגורה, שבאה.

עיסאווי פריג': מי שולח את המשאית?

<שמעון אזולאי: בעל הסחורה משלם את המשאית, עם ליווי.

עיסאווי פריג': מי שולח את המשאית?

<שמעון אזולאי: הרשות העירונית.

<לאה ורון: הוא התחיל לומר שמבקשים מהשירותים הווטרינרים - - -

<שמעון אזולאי: אני יודע שבפתח תקווה יש מקום מיוחד ומכונית מיוחדת.

<שמעון אזולאי: אם סחורה הגיעה אפילו מחו"ל, מנתב"ג, במצב לא טוב, מעמיסים את זה לאוטו הזה, הוא נסגר הרמטית, מלווים שני וטרינרים שלא יגנבו מהדגים וימכרו אותם בדרך ויסכנו את הציבור, ויש שם מטמנה מיוחדת, שופכים את זה, ושופכים על זה כלור.

עיסאווי פריג': זה באחריות מי?

<שמעון אזולאי: באחריות בעל הסחורה.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': מי אוסף?

<פואד נסאר: הרשות המקומית.

<לאה ורון: של מי האוטו?

<קריאות: - - -

<יעקב פדידה: מה קשור בעל הסחורה?

<יעקב פדידה: מה אתה רוצה, שהאחריות תהיה על הדייג?

עיסאווי פריג': אודליה, בבקשה.

<אודליה אסולין דגני: אנחנו מדברים פה על היבטים של בריאות הציבור, לא דיג לא חוקי.

<אודליה אסולין דגני: אנחנו מדברים פה על פינוי של פגרים.

<אודליה אסולין דגני: יש תקנות משנת 81', תקנות מחלות בעלי חיים (פסדים), שמטילות את החובה הזאת על רשות מקומית לדאוג לנקודות איסוף ולדאוג לפינוי של הפגרים והטמנתם באתרי הטמנה.

<אודליה אסולין דגני: כאשר ידוע מי הבעלים של אותו בעל חיים, אז אפשר להשית עליו את ההוצאות.

<אודליה אסולין דגני: כאשר לא ידוע, כתוב שזה על חשבון הרשות.

דוד ביטן: אבל מי גובה את ההוצאות?

דוד ביטן: נגיד הרשות משיתה את ההוצאות על הבעלים, מי גובה את ההוצאות?

דוד ביטן: אתם.

<אודליה אסולין דגני: הרשות המקומית.

דוד ביטן: הרשות המקומית גובה את ההוצאות?

<אודליה אסולין דגני: בעל חיים שמת בתחום רשות מקומית, גווייה, פסדים, זה כולל - - -

<ד"ר משה רפאלוביץ: זה לא הסיפור פה, זה לא פסדים.

<אודליה אסולין דגני: פינוי פסדים זה הרשות המקומית.

עיסאווי פריג': אבל אומר לך ד"ר רפאלוביץ, אני לא יודע מי מפנה ואת אומרת שמ-81' יש תקנות שמחייבות את הרשות בפינוי.

עיסאווי פריג': הוא אומר לך, אני לא יודע מי מפנה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אדוני, כשיש בית מטבחיים - - -

עיסאווי פריג': צריך להבין את הבלגאן שקורה כאן.

דוד ביטן: מפנים פגרים.

דוד ביטן: לגבי הוצאות צריכים לשבת.

<ד"ר משה רפאלוביץ: לא, זה לא רק הוצאות, אדוני.

<ד"ר משה רפאלוביץ: כשיש בית מטבחיים בתחום הרשות - - -

דוד ביטן: צריכים לעשות תיקון אבל לא בתקנות האלה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: ברשותך.

<ד"ר משה רפאלוביץ: כשיש בית מטבחיים ויש בו פסדים, בעל המשחטה או בעל בית המטבחיים, הוא אחראי לפנות את זה לפי כל התקנות.

<ד"ר משה רפאלוביץ: לא הרשות המקומית מפנה לו את זה.

דוד ביטן: כי אתה לא יודע מי פה הבעלים.

<ד"ר משה רפאלוביץ: הבעלים זה מי שדג את הדגים.

<ד"ר משה רפאלוביץ: הבעלים זה מי שדג באזור אסור.

דוד ביטן: אתה יודע כמה דייגים דגים - - -

<ד"ר משה רפאלוביץ: נכון, אבל אז בא הרגולטור - - -

דוד ביטן: מאיפה אתה יודע מי זה הדייג?

<חגי נויברגר: הוא מדבר על דגים שנידוגו, לא על דגים שנמצאים בים עכשיו.

<חגי נויברגר: מישהו הוציא אותם.

דוד ביטן: הבנו, אני הבנתי את זה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: הדגים נמצאים באיזושהי סירה עכשיו.

דוד ביטן: אם תפסו את הבן-אדם – בסדר, מקובל.

דוד ביטן: אם לא תפסו?

<ד"ר משה רפאלוביץ: אבל את הדגים האלה לא תופסים במקום שהוא ניטרלי.

<ד"ר משה רפאלוביץ: את הדגים האלה תופסים אצל מישהו שהוא הבעלים של הדגים.

עיסאווי פריג': הבנתי את הבעייתיות.

עיסאווי פריג': ד"ר רפאלוביץ, יש עוד נקודות?

<ד"ר משה רפאלוביץ: עוד נקודה, ברשותך.

<ד"ר משה רפאלוביץ: לעניין בדיקת הדגים.

<ד"ר משה רפאלוביץ: הכניסו בסעיף 8(ב) נושא של בדיקת דגים.

<מרב תורג'מן: עצם הדיג באזור אסור היא עבירה.

דוד ביטן: הם צריכים לשבת איתם על ההוצאות, משרד החקלאות.

דוד ביטן: תוכל להצהיר הצהרה לפרוטוקול שהם ישבו איתם וזהו.

עיסאווי פריג': בבקשה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: בסעיף 8(ב) הכניסו נושא של בדיקת דגים.

עיסאווי פריג': אז בוא נחכה לסעיפים.

<ד"ר משה רפאלוביץ: לא, אני מתייחס לנקודה עקרונית, אדוני.

<ד"ר משה רפאלוביץ: זה דבר עקרוני, זה לא הניסוח.

<ד"ר משה רפאלוביץ: הטילו את האחריות לבדיקת הדגים ביציאה מהמעגן על רופא מקומי.

<ד"ר משה רפאלוביץ: רופא מקומי, הכוונה בתקנות כמו שכתבו אותן זה רופא של רשות מקומית.

<ד"ר משה רפאלוביץ: רק אנחנו יודעים באיזה שעות הדייגים פעילים, הם לא פעילים בשעות העבודה של הרשויות המקומיות.

<ד"ר משה רפאלוביץ: מדובר על 3:00 ו-4:00 ו-5:00 בבוקר.

<ד"ר משה רפאלוביץ: לא באו אתנו בדברים מי יהיה הרופא שיהיה שם, מה יהיה מקור המימון שלו.

דוד ביטן: מי היום עושה את זה?

<ד"ר משה רפאלוביץ: היום, בחלק מהמקומות יש מתקני מיון לדגים או מחסני קירור לדגים, והמחסנים האלה מעסיקים רופא וטרינר על חשבונם והוא עושה את העבודה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: פה הכניסו דבר חדש שלא מתכתב ולא מדבר בכלל עם חוק המזון החדש שנחקק אך לפני פחות משנה, והטילו אחריות פה על הרשויות המקומיות בלי שיש איזשהו שיפוי לדבר הזה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: לא באו אתם בדברים בכלל.

עיסאווי פריג': אני רוצה לחכות עם הסעיף הזה בצורה נקודתית ולקיים עליו דיון.

דוד ביטן: הוא צודק לדעתי.

<ד"ר משה רפאלוביץ: הדבר האחרון, אני רוצה להצטרף למה שאמר חבר הכנסת ביטן לעניין הקרח.

<ד"ר משה רפאלוביץ: איכות הקרח היא דבר מאוד-מאוד חשוב, מאוד חשוב כי הוא משפיע ישירות על איכות הדגים מבחינה מיקרוביאלית, אבל אי-אפשר להטיל על הדייגים, אני מכיר מקרוב מה זה דייג.

דוד ביטן: לא, אבל כבר סיכמנו שהנוסח ישונה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: נכון.

<ד"ר משה רפאלוביץ: וצריכה להיות שם חובת בדיקה של משרדי הממשלה, של הקרח הזה, לדעת איזה סוג של קרח יש שם, בדיקות תקופתיות, ואז מי שחורג אפשר להעניש אותו.

דוד ביטן: סעיף 8(ב) הוא חשוב אבל צריכים לשבת באמת עם העיריות.

<ד"ר משה רפאלוביץ: לא דיברו, לא עם מרכז שלטון מקומי ולא אתנו, אדוני.

דוד ביטן: אז מי בדק עד היום?

<ד"ר משה רפאלוביץ: בחיפה יש מחסני קירור, מחסני הקירור האלה מחזיקים רופא וטרינר.

<ד"ר יאיר וויס: יש חוק רישוי עסקים שמחייב אותם להחזיק רופא וטרינר.

<קריאה: במחסני הקירור.

דוד ביטן: בנקודת השיווק, לא בנקודת - - -

<ד"ר משה רפאלוביץ: לא.

<ד"ר משה רפאלוביץ: מחסני קירור שנמצאים בנמל.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אבל אם בא דייג באופן תיאורטי - - -

דוד ביטן: אבל הדייגים מוכרים גם הרבה דגים באופן נפרד.

<קריאה: נכון, ואז הם לא עוברים דרך זה.

עיסאווי פריג': אני שואל שאלה אחרת.

עיסאווי פריג': כמה מרכזי דיג רציניים יש במדינה?

עיסאווי פריג': יש לנו אשדוד - -

<חיים חג'ג': אשקלון.

עיסאווי פריג': - - יש לנו טבריה, יפו.

<קריאה: יפו, קישון וטבריה.

עיסאווי פריג': אשקלון זה אשדוד, לא?

<קריאה: לא.

עיסאווי פריג': עכו.

עיסאווי פריג': חיפה.

עיסאווי פריג': כמה מרכזים?

<קריאה: בג'יסר אין דייגים?

<קריאה: בטח שיש.

עיסאווי פריג': אני שואל האם במרכזים שמספקים את הכמות הרצינית של הדיג, שהדייגים מרוכזים בהם - - -

<אודליה אסולין דגני: חיפה ותל-אביב.

<יעקב פדידה: יש את טבריה, מעגן הדיג.

עיסאווי פריג': חברים, אני שואל שאלה כדי להבין.

עיסאווי פריג': משרד החקלאות, אם בכל מקום יש בית קירור, פותרים את כל הבעיות האלה?

<פואד נסאר: זה לא עניין של בית קירור, אדוני.

<פואד נסאר: בית קירור, משרד החקלאות, זה יהיה החלום המיליון שלי אם יעשו דבר כזה.

<פואד נסאר: מכונת קרח הם לא ישימו לך, אז יעשו בית קירור?

<פואד נסאר: אדוני, יש ככה.

<פואד נסאר: נתחיל מאילת – אילת מנפיקה המון דגים.

<פואד נסאר: זה שמספרים פה סיפורים, אנחנו פה האורגינליים ויש לנו הכול מתועד.

<פואד נסאר: אחר כך אשקלון זה נמל גדול, יש המון דייגים שם שהם מקופחים על-ידי משרד החקלאות, יש את אשדוד שהוא מקום רציני ויש שם כלובים, שבמקום שיחפשו את הכלובים מחפשים אותנו.

<ד"ר משה רפאלוביץ: איפה הכלובים האלה נמצאים, תזכיר.

<ד"ר משה רפאלוביץ: תספר איפה הכלובים האלה נמצאים.

<פואד נסאר: בתוך הנמל, אדוני.

<פואד נסאר: ברוע של הרוע של הרוע של המים המסוכנים והמזוהמים, מסתכלים עלינו ומשם משתמשים במים לעשות קרח, הם, מותר להם.

עיסאווי פריג': כשמשרד החקלאות שומע את הדברים האלה, איך הוא מגיב?

<אודליה אסולין דגני: יש כאן רופאים וטרינרים, הם יוכלו להגיב ולהתייחס.

<אודליה אסולין דגני: יש פה רופא מומחה למחלות דגים.

<קריאה: יש להם רופאים וטרינרים שמאשרים להם הכול.

<פואד נסאר: אדוני, תן לי להמשיך בבקשה.

<פואד נסאר: אני שמעתי פה, והתחלתי להתהפך, והדייגים שנפטרו, הזקנים שלנו, מתהפכים בקברם כששומעים פה כל מיני שטויות.

<פואד נסאר: אני נותן לכם פה את האורגינל, אני מוכן להצהיר לכולם.

<פואד נסאר: משרד החקלאות לא עושה כלום.

<פואד נסאר: אני זה שמפרסם כשיש איזה זיהום בים.

<פואד נסאר: אני מוציא הודעה לדייגים לא לצאת לים, שלא "יבלפו" פה את אף אחד.

<פואד נסאר: והכול מתועד.

<פואד נסאר: אני מפסיק את הדגה.

<פואד נסאר: למה?

<פואד נסאר: אני לא רוצה רוע לציבור.

<פואד נסאר: הם רוצים לשמור על הציבור?

עיסאווי פריג': ואיך אתה יודע?

<פואד נסאר: אני, יש לי מוקדים בכל הארץ, אדוני, 24 שעות, מודיעים לי – יש ככה, יש ככה – אני ישר מוציא הודעה, דייגים לא לצאת לדיג.

<פואד נסאר: זה לא משרד החקלאות ולא משרד הבריאות, אדוני.

<פואד נסאר: זה אנחנו, ארגון דייגי ישראל עושים את זה, לטובת הציבור.

עיסאווי פריג': הבנתי.

<פואד נסאר: במקום שהם יעשו את העבודה הזאת, הם ישנים בבתים שלהם, אדוני.

<פואד נסאר: אנחנו שעושים את זה.

<פואד נסאר: למה?

<פואד נסאר: הדייג המקצועי, הוא 24 שעות נמצא בים.

<פואד נסאר: אין דבר כזה שהוא לא נמצא בים.

עיסאווי פריג': טוב, פופו.

<פואד נסאר: אתה רצית לדעת מקומות דגה רציניים?

עיסאווי פריג': כן.

<פואד נסאר: אילת, אשקלון, אשדוד, יפו, אלה מקומות מרכזיים.

<פואד נסאר: יש גם ביניהם.

<פואד נסאר: יש לך את הרצליה, ג'יסר א-זרקא, חדרה, אולגה.

<קריאה: נתניה.

<פואד נסאר: כן, זה יחד.

<פואד נסאר: אדוני, אתה מגיע עד טבריה עם זה.

<פואד נסאר: וטבריה, אנשים מגיעים לטבריה, מסתכלים במחשבה.

<פואד נסאר: לא, טבריה ענקית ויש לי שם 100 דייגים.

<יעקב פדידה: 180.

<פואד נסאר: אני מדבר עם רישיון עוסק בדיג.

עיסאווי פריג': יש 80 חאפרים?

<קריאה: לא חאפרים.

<פואד נסאר: גם את רישיונות הדיג, העוסק בדיג שמגיע לנו מכוח החוק, גם לוקחים לנו.

עיסאווי פריג': טוב.

<פואד נסאר: לתקנות, אדוני, אני מבקש לדחות את זה על הסף.

<פואד נסאר: שישבו אתנו איך שברוורמן ביקש.

<פואד נסאר: שישבו אתנו, שלא יעשו לנו בלופים, אבל תנחה אותם שישבו אתנו איך שצריך.

<פואד נסאר: דיון אחד בלבד, וגם יש פה שקר בדיון הזה.

עיסאווי פריג': מה שהיה בדיון הקודם – מה לעשות, הייתה הכנסת התשע-עשרה – והדיונים אתך וההחלטות שם, ברוורמן שביקש מהם, ביקש בתקווה שזה יחזור אליו באותה כנסת.

עיסאווי פריג': אבל עכשיו אנחנו בכנסת העשרים, אז מה לעשות, המגמה היא לאשר את התקנות, לתקן אותן במקסימום האפשרי, לפשט אותן כמה שנוכל, פחות משפטיזציה, יותר פשטות, כי אנחנו יודעים במה מדובר.

עיסאווי פריג': ואני שמעתי דברים מאוד חמורים מפיו של מר נסאר לגבי הזיהום, במיוחד לגבי אשדוד, והכלובים שנמצאים במקום, בנמל.

עיסאווי פריג': ואני, אם הייתי איש משרד החקלאות ושומע את הדברים האלה – להגיד את זה במלים פשוטות – לא הייתי ישן בלילה.

<שמעון אזולאי: הם יודעים את זה טוב, אדוני היושב-ראש.

<אודליה אסולין דגני: אדוני, התקנות האלה נועדו בשביל לתת סמכויות כאלה, אותן סמכויות של פרסום, של הכרזה.

<שמעון אזולאי: כל אוניה שנכנסת, מכניסה להם בוץ - - -

עיסאווי פריג': שמעון.

<אודליה אסולין דגני: אותן אמירות לגבי פרסום לציבור, לגבי הכרזה, זה בדיוק הסמכויות שהתקנות האלה אמורות להקנות למשרד החקלאות, מה שאין היום.

<אודליה אסולין דגני: יפה שמפרסמים - - -

עיסאווי פריג': אודליה.

עיסאווי פריג': אני, כשר חקלאות, כמשרד החקלאות, רואה ורוצה לעשות, אני לא אחכה לתקנות.

עיסאווי פריג': אני גם אוכל לפעול על-פי הסמכות.

עיסאווי פריג': זה לא מוסיף רבות להתנהלות הענף במשרד החקלאות.

עיסאווי פריג': חברים, אני עובר להקראה ולתקנות.

עיסאווי פריג': אני אומר – ושוב, אודליה ומשרד החקלאות – אנחנו נחתוך ונעגן ונלך לכיוונים שנגמור את זה.

<חיים חג'ג': סליחה, כבוד היושב-ראש, שתי נקודות.

<חיים חג'ג': חג'ג' חיים, דייג מאשדוד, סירת דיג חופי, סירה קטנה.

<חיים חג'ג': יש פה שתי תקנות שהציבור לא יכול לעמוד בהן, וגם אם התקנות יעברו אני אומר לך בוודאות, אף דייג במדינת ישראל לא יעמוד בהן ולא יקיים אותן כי זה פשוט לא מציאותי.

<חיים חג'ג': דייג עם סירה קטנה של שישה-שבעה מטרים - - -

עיסאווי פריג': תגיד מה שתי התקנות.

<חיים חג'ג': תקנה אחת למשל שמחייבת את הדייג לאישור וטרינר.

<חיים חג'ג': דייגים קטנים עם סירות קטנות, אין להם שעה.

<חיים חג'ג': הוא יכול להגיע ב-2:00 בבוקר, ב-3:00 בבוקר, 4:00, אין שעות.

<חיים חג'ג': עכשיו הוא מגיע, מאיפה הוא מוצא וטרינר?

<חיים חג'ג': הוא מביא שלל בממוצע - - -

עיסאווי פריג': מה היום עושה הדייג?

<חיים חג'ג': הוא לוקח את זה לחנות, מוכר את זה בחנות.

עיסאווי פריג': ישר, בלי "ווג'ראס".

<קריאות: כן.

<חיים חג'ג': לא, הוא לוקח את זה לבית מסחר.

<חיים חג'ג': לבית המסחר יש וטרינר.

<אודליה אסולין דגני: מצוין.

עיסאווי פריג': אז לא לחנות.

עיסאווי פריג': לבית מסחר.

<חיים חג'ג': כן.

<חיים חג'ג': והבית מסחר, יש לו וטרינר משלו.

<חיים חג'ג': אין מציאות כזאת שדייג יביא וטרינר ב-4:00 בבוקר.

<חיים חג'ג': השלל שלו, בממוצע - - -

עיסאווי פריג': מה עם הבריאות של הציבור?

<חיים חג'ג': אין בעיה.

<חיים חג'ג': במחסן אצל - - -

<פואד נסאר: חיים, אתה מטעה אותו, לא נכון.

<פואד נסאר: אדוני, הדגים נשלים מהמים בלילה, בסירה כשהם בלב ים יש קרח, תמיד לדייגים יש קרח, גרגירי קרח שאנחנו קונים מה"דלאל".

<פואד נסאר: לוקחים אתנו כמה קלקרים, יש לנו דגים, אנחנו שמים ושומרים.

<פואד נסאר: אם אנחנו עובדים כל הלילה, מגיעים בבוקר, כל הדגים עם קרח.

<פואד נסאר: אחר כך מכניסים את זה לסוחר.

<פואד נסאר: הסוחר, יש לו את הווטרינר, זה בעיה שלו.

<פואד נסאר: אני את שלי עשיתי מהסירה עד לסוחר שנמצא – עם קרח, מכוסה בקרח – והם ישר מכניסים את זה לקירור שלהם.

<חיים חג'ג': נקודה שנייה שהציבור לא יכול לעמוד בה זה הנושא של רכב קירור.

<חיים חג'ג': הבן-אדם מביא ארגז, הממוצע שהוא מביא - - -

עיסאווי פריג': אתה לא יכול.

עיסאווי פריג': או זה, או זה.

עיסאווי פריג': או רכב קירור, או וטרינר.

<חיים חג'ג': לא.

<חיים חג'ג': הם מחייבים גם זה וגם זה.

עיסאווי פריג': בתחנות מיון.

<חיים חג'ג': כל בעלי הסירות הקטנות, השלל שלהם הוא משהו בממוצע של 400–500 שקל, ממוצע בכל הארץ.

<חיים חג'ג': מאיפה הוא יביא עכשיו רכב קירור שיביא לו מהנמל וייקח לו את ארגז הדגים הזה לחנות?

עיסאווי פריג': מה עשיתם עכשיו?

<פואד נסאר: עד היום.

<חיים חג'ג': אני אגיד לך מה עשינו - דרך אגב, כמו בכל העולם, והייתי באירופה בהרבה מקומות, ובכל העולם זה ככה – הדייגים מחויבים לקחת אתם קרח.

<חיים חג'ג': אני מגיע לאוטו, שם את הדגים בקלקר, שם עליהם קרח, נוסע בדיוק חמש דקות לבית מסחר שנמצא מעבר לכביש, מוריד לו את זה, הכול קר, מצונן, והוא יש לו וטרינר.

<חיים חג'ג': זהו.

עיסאווי פריג': הבנתי.

<חיים חג'ג': זה המציאות.

<איברהים סורי: מכונת קרח בכל נמל.

עיסאווי פריג': אתה אומר, אלה שתי תקנות שבמידה ויעברו - - -

<חיים חג'ג': אף אחד לא יעמוד בהן.

<חיים חג'ג': אין דייג במדינה שיעמוד בהן.

עיסאווי פריג': קשה לעמוד בהן, הבנתי.

<פואד נסאר: אי-אפשר, אדוני, אי-אפשר.

<פואד נסאר: זה בלתי אפשרי.

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': אין בעיה.

עיסאווי פריג': אנחנו בכל זאת מתכנסים להקראה ולוקחים כמובן את ההערות ששמענו כאן בחשבון, וננסה להתקדם, מה לעשות.

עיסאווי פריג': אודליה.

עיסאווי פריג': ואני מבקש, כל הדייגים, כל בעלי העניין, תהיו מפוקסים.

<שמעון אזולאי: אפשר להגיב סעיף-סעיף, כן כבודו?

עיסאווי פריג': נגיב סעיף-סעיף ונתקדם ונאשר.

עיסאווי פריג': אבל, בסעיפים שאין לנו מה להגיד, לזרום.

עיסאווי פריג': תרכזו את הכוח איפה שיש לכם מה להגיד.

עיסאווי פריג': גברתי.

עיסאווי פריג': פרשנות – פרק א'.

<אודליה אסולין דגני: "בתוקף סמכותי לפי סעיפים 22(א) (5א) ו-(14), ו-28(א1) לפקודת מחלות בעלי חיים [נוסח חדש], תשמ"ה -1985 (להלן – פקודת מחלות בעלי חיים), ולפי סעיף 9 לפקודת הדיג, 1937 (להלן- פקודת הדיג), ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת לפי סעיף 21א לחוק יסוד הכנסת, וסעיף 2(ב) לחוק העונשין, התשל"ז-1977 (להלן – חוק העונשין), אני מתקין תקנות אלה:

<שמעון אזולאי: אפשר?

עיסאווי פריג': לא מדברים.

<שמעון אזולאי: הקיבוצים פטורים תמיד, אדוני.

עיסאווי פריג': אודליה, תמשיכי בבקשה.

<יעקב פדידה: חיים על חשבוננו.

<שמעון אזולאי: - - -

עיסאווי פריג': שמעון.

עיסאווי פריג': שתפו פעולה, אני אעזור לכם.

עיסאווי פריג': אודליה, בבקשה.

<אודליה אסולין דגני: סליחה, זה כבר הוקרא.

<מרב תורג'מן: אלה סעיפי ההגדרות.

עיסאווי פריג': אנחנו הקראנו את פרק א', שזה פרשנויות.

עיסאווי פריג': מהדיון המקדמי שקיימנו כאן, התייחסנו לכמה נקודות.

עיסאווי פריג': אני מציע שניתן את הדעת ונתמקד בהקראה נוספת בהגדרות שעלול שיהיה להן השלכות על הסעיפים השנויים במחלוקת.

עיסאווי פריג': לשם דוגמה, "קרח".

עיסאווי פריג': קרח כאן, הגדרתם את זה.

עיסאווי פריג': אני מדגיש וחוזר על זה כדי שאתם הדייגים תקשיבו, שלא תגידו: וואלה, לא הבנו, הקריאו וזה עבר.

עיסאווי פריג': שהדברים יהיו ברורים, ואם ישנם דברים שאני לא הצלחתי להבין, בעזרתכם נוכל להבין את כל התמונה.

<שמעון אזולאי: אדוני היושב-ראש, לגבי זה, המילה הזאת שאמרת עכשיו – שאינם מי נמל – בנמל מותר לגדל דניסים שכל היום מאכילים אותם אנטיביוטיקה, ומדחף של אוניה שעוברת, שנכנסת ויוצאת, ממלא את הזימים שלהם בבוץ, כשהבוץ חודר להם לדם.

עיסאווי פריג': אתה מדבר על הכלובים.

<שמעון אזולאי: נכון.

<שמעון אזולאי: אז מה, משרד החקלאות איפה?

<שמעון אזולאי: איפה משרד הבריאות?

<שמעון אזולאי: איפה?

<שמעון אזולאי: רק על דייגים שיש להם סירה של חמישה מטר.

עיסאווי פריג': אז שמעון, אתה רוצה שנגיד גם מי נמל?

<שמעון אזולאי: בלי "למעט", אל תתייחס לזה, או שתוציא את הכלובים.

<שמעון אזולאי: זה דבר אסור.

עיסאווי פריג': הכלובים דבר לא נכון, בלתי חוקי, מביש.

עיסאווי פריג': אבל זה לא אומר שאנחנו בהגדרת ה"קרח" לא צריכים להוציא את זה.

<יעקב פדידה: שנציגת משרד החקלאות תדגיש את זה שזה מביש.

<יעקב פדידה: שידגישו.

<פואד נסאר: אדוני, אתה צודק במאה אחוז מה שעכשיו טענת.

<פואד נסאר: בסך הכול לכתוב: מים ראויים לשתייה לבני-אדם.

<קריאה: אבל זה מי ים.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': לא, זה מחליש אותך.

<פואד נסאר: לא, אדוני.

<פואד נסאר: יש לי בנמל מים.

<פואד נסאר: אדוני, בנמל יש לי מים.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': צורתם - מי שתיה או מי ים.

עיסאווי פריג': מי ים לא ראויים לשתייה.

עיסאווי פריג': אנחנו נותנים לך יותר מרחב, אנחנו באים יותר לקראתך.

<פואד נסאר: נכון.

<פואד נסאר: אנחנו מדברים על הדיג החופי.

<פואד נסאר: הדיג החופי, כולם לוקחים מים מהנמל, מקפיאים אותו.

<פואד נסאר: מכמורתנים, הם חייבים לקחת, זה ספינות ענקיות, הם חייבים לקחת מי ים, הם נשארים ימים ולילות בים.

<פואד נסאר: זה שני דברים שהם לחוד.

<פואד נסאר: אני מדבר פה על דיג חופי.

<אודליה אסולין דגני: אנחנו מדברים על כל סוגי הדיג.

<פואד נסאר: לא, תפרידו.

<פואד נסאר: הם לא מבינים מה זה דיג חופי ומה זה דיג אחר.

<פואד נסאר: דיג חופי זה סירות עד שבעה מטר, תשעה מטר.

<פואד נסאר: כמו שאמר החבר, אם אתה שם עוד בן-אדם, הסירה עושה ככה.

<פואד נסאר: הם רוצים שנשים מקררים.

<פואד נסאר: איפה השיקול דעת?

עיסאווי פריג': פופו, תתמקד.

<פואד נסאר: אני מתמקד.

<פואד נסאר: המים צריכים להיות נקיים, ונגמר העניין.

<פואד נסאר: אבל לא מים מהנמל, אתה צודק.

<פואד נסאר: גם לא לגדל דגים בנמל, אתה עוד יותר צודק.

<מרב תורג'מן: אני רוצה לסבר את אוזנך.

<מרב תורג'מן: אתה רשאי לקחת מי שתיה.

<מרב תורג'מן: אם בחרת לקחת מי שתיה, מה טוב, אבל לצורך שיטת דיג אחרת אתה גם רשאי לקחת מי ים נקיים שאינם מי נמל.

<קריאות: - - -

<יעקב פדידה: איך מגדלים דגים במי נמל?

<פואד נסאר: סליחה, למה אתה מפריע?

<פואד נסאר: אתם לא מבינים.

<פואד נסאר: היא הקריאה כמה דברים, ואני מסכים אתך שאני צריך להיות מפוקס.

<פואד נסאר: איך אני אבדוק את המי ים עם כל המגנזיום וכו'?

<פואד נסאר: אני אשים דוקטור לכימיה שיבדוק את המים?

<פואד נסאר: מאיפה אני אבדוק?

<אודליה אסולין דגני: כתוב, ללא תוספת חומרים משמרים.

<פואד נסאר: את ביקשת פה כמה דברים ואני מבקש, אדוני, לעמוד על זה.

<פואד נסאר: היא ביקשה כמה דברים שיהיו נטולים מהמים.

<פואד נסאר: איך אני עושה את הבדיקה?

<פואד נסאר: אני כולי דייג אנאלפבית, איך אני אעשה את זה?

<פואד נסאר: אני דוקטור לכימיה?

<קריאה: תקנה מכשירים, נו.

<פואד נסאר: אין לי כסף לקנות לחם.

עיסאווי פריג': שמעתי.

<פואד נסאר: אדוני, לקחת את זה בחשבון בבקשה.

<דוד ויצמן: אני אציג את עצמי.

<דוד ויצמן: ויצמן דוד, אשדוד, ביחד עם אזולאי.

עיסאווי פריג': אתם עושים פיליבסטר.

<דוד ויצמן: לא, יש לי דבר מסוים לומר.

<דוד ויצמן: הם פה רשמו "למעט משק חקלאי לגידול דגים".

<שמעון אזולאי: אנחנו חייבים למחות על זה.

עיסאווי פריג': באיזה הגדרה?

<דוד ויצמן: יש לי השגה לגבי זה.

<דוד ויצמן: שליית דגי מגדלי הדגים והדייגים, זה אותו זמן, זה אותו הליך, אותו דבר הכול.

<דוד ויצמן: אני רוצה ומבקש מהם, נראה את משרד החקלאות שהכללים האלה שהם מדברים יחולו גם על - - -

<שמעון אזולאי: גם על הקיבוצים.

עיסאווי פריג': זה שיטת דיג אחרת.

<דוד ויצמן: לא.

<דוד ויצמן: זה אותו דבר.

<דוד ויצמן: זה אותו דבר, אותו זמן, אותו הכול.

<שמעון אזולאי: פשוט הם קיבוצים, ואנחנו לא.

<אודליה אסולין דגני: אנחנו הפצנו לאחרונה להערות הציבור טיוטת תקנות בנושא של גידול דגים במשקי דגים.

<אודליה אסולין דגני: לכן, בעצם התקנות האלה מתייחסות לדיג כהגדרתו פה בתקנות ולא לגידול דגים במשק חקלאי, כולל בחווה ימית, הכלובים האלה שציינתם.

<דוד ויצמן: זה אותו הליך של דיג.

<דוד ויצמן: זה אותו הליך של דיג ממש.

עיסאווי פריג': שמעתי.

עיסאווי פריג': בסדר, אבל - - -

<אודליה אסולין דגני: זה תקנות אחרות.

<דוד ויצמן: לגבי המים, אני חושב שקודם תיקחו את איכות הסביבה לגבי המפעלים ותאכפו אותם, אחר כך תבואו לאכוף לגבינו.

עיסאווי פריג': אודליה, יש לי שאלה.

עיסאווי פריג': מי ים נקיים, הגדרתם.

עיסאווי פריג': איך הבן-אדם צריך לעמוד בלהבין את ההגדרה הזו?

עיסאווי פריג': אני תהיתי כשאני קורא את זה.

<אודליה אסולין דגני: ההגדרה הזאת היא הגדרה שקיימת.

עיסאווי פריג': איך הוא יעמוד בזה, אני לא מבין.

<לאה ורון: מאיפה הוא מביא את המים האלה?

<אודליה אסולין דגני: מי ים נקיים?

<לאה ורון: כן.

<לאה ורון: מהיכן דייג יכול להביא מי ים נקיים?

עיסאווי פריג': אני רוצה פשטות.

<אודליה אסולין דגני: יסבירו כאן איך זה מתבצע בפועל, שאיבה של מי ים נקיים כדי להפוך אותם לקרח.

<ד"ר נדב דוידוביץ: ההגדרה נלקחה מהדירקטיבה האירופאית, לא עשינו שינוי.

<ד"ר נדב דוידוביץ: הכוונה בהגדרה היא לא שהדייג יעשה בדיקות כימיות מהסירה, אלא קרה בתום לב שהוא השתמש במים מזוהמים, זאת לא הייתה הכוונה.

<ד"ר נדב דוידוביץ: הכוונה שבמודע הוא השתמש במים שהם נקיים – אם מדובר על מי שתיה, מי מקורות, מים נקיים, ואם מדובר על מכמורתנים שיכולים לייצר קרח בים הפתוח, לא בתוך הנמל, ממי ים, שהוא יעשה את זה מאזור שהוא לא - - -

<לאה ורון: אז צריך לכתוב שזה בתנאי שהמים נלקחו במרחק כזה וכזה של קילומטרים מהחוף.

<שמעון אזולאי: אבל למה לא בנמל?

<לאה ורון: מאיפה הדייג ידע?

עיסאווי פריג': אודליה, ראשית כול, כל המושגים הכימיים האלה, אני לא רוצה אותם.

<אודליה אסולין דגני: מדובר כאן במים שהם - - -

עיסאווי פריג': אני רוצה פשטות.

עיסאווי פריג': פשטות.

עיסאווי פריג': שהדייג יוכל לקרוא ולהבין.

<אודליה אסולין דגני: נורא פשוט.

<אודליה אסולין דגני: מי ים שהם לא מי נמל.

עיסאווי פריג': כשאני קורא את כל המושגים הכימיים והתרכובת הזו - - -

עיסאווי פריג': בואו נכתוב דברים פשוטים.

עיסאווי פריג': מה העניין?

<יעקב פדידה: מי שתיה או מי ים.

עיסאווי פריג': מי ים נקיים, חייבים לתת הגדרה לזה?

עיסאווי פריג': אני שואל.

<שמעון אזולאי: הנה, יש פה הגדרה, אדוני.

עיסאווי פריג': שנייה, שמעון.

<מרב תורג'מן: אני לא יודעת מה זה מי ים נקיים.

<מרב תורג'מן: אני מניחה גם, כמו שאתה אומר, שהדייגים לא יכולים לעשות את הבדיקות האלה, אז על אחת כמה וכמה הם לא יכולים לדעת מהם מי ים נקיים.

<מרב תורג'מן: אפשר להגדיר באמת לקיחת מים ממרחק מסוים מחוף או - - -

<לאה ורון: כל הצעה אחרת שתעלו.

<מרב תורג'מן: כן.

<מרב תורג'מן: או איזושהי הצעה.

<ד"ר נדב דוידוביץ: מרב, אנחנו דנו בזה - -

<מרב תורג'מן: נכון.

<ד"ר נדב דוידוביץ: - - וניסינו להגיע לאיזושהי הבנה וניסינו לחפש מקורות אחרים לגבי מרחק מהחוף, אבל לא מצאנו.

<ד"ר נדב דוידוביץ: זאת הגדרה שנלקחה מהדירקטיבה האירופאית, היא לא מתייחסת למרחק כי גם במרחק קרוב לחוף, במקרה וספינה – נשפך נפט, קרה איזשהו זיהום – זה יכול להיות גם קרוב לחוף.

עיסאווי פריג': אבל סוגרים את האזור.

<לאה ורון: איך דייג ידע אם הם מכילים או לא מכילים מיקרואורגניזמים?

<אודליה אסולין דגני: נכון.

<אודליה אסולין דגני: ואז מלכתחילה אין שימוש במים האלה.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': אין שימוש במים, מה זה קשור.

<אודליה אסולין דגני: כי האזור סגור לדיג.

עיסאווי פריג': האזור סגור.

עיסאווי פריג': בואו נדבר על פשטות.

<אודליה אסולין דגני: הכוונה אם הם נקיים באזור הדיג, שהמכמורתן יכול לשאוב ולהקפיא כדי להשתמש בהם כקרח בעצם.

<אודליה אסולין דגני: זה מקור הקרח.

<אודליה אסולין דגני: ההגדרה של "מי ים נקיים" נוספה כדי לאפשר לדייגים לא להשתמש רק במי שתיה אלא גם לאפשר להם להשתמש במי ים נקיים, בדיוק לאותם מכמורתנים שיש להם את הכלים האלה על כלי השיט.

<אודליה אסולין דגני: הם יוצאים לתקופה יותר ארוכה ואין להם את האמצעים, זאת אומרת במקום לקרר.

<לאה ורון: רציתם להקל על הדייגים אבל מהיכן ידע דייג אם המים אינם מכילים מיקרואורגניזמים או פלנקטון ימי רעיל?

<לאה ורון: מהיכן הוא ידע את זה?

<יעקב פדידה: אבל אפשר לפתור את הבעיה.

<יעקב פדידה: שיציבו הם את המכונות קרח, וזהו.

עיסאווי פריג': אודליה, אני מציע – הים זה אותו ים, המים זה אותם מים, טבעיים, מטוהרים.

<אודליה אסולין דגני: העיקר שזה לא מי נמל.

עיסאווי פריג': כל זה מיותר.

עיסאווי פריג': אנחנו יודעים, ים זה ים.

עיסאווי פריג': מים זה מים מתוך הים.

עיסאווי פריג': מאחר שבסוגיית הקרח אתם שם התעקשתם והגדרתם שאינם מי נמל, אז יפה מאוד.

עיסאווי פריג': ההצעה צריכה להיות – מי ים נקיים זה מי ים שאינם מי נמל.

<מרב תורג'מן: לא צריך להגיד את זה.

<מרב תורג'מן: ברגע שאתה קובע שאינם מי נמל, פשוט יכול להכניס את המלים האלה "שאינם מי נמל".

עיסאווי פריג': הגדרת מי ים נקיים מיותרת.

<מרב תורג'מן: מיותרת.

<ד"ר לילך צדיק-וייס: ד"ר לילך צדיק, משרד הבריאות.

<ד"ר לילך צדיק-וייס: לגבי מי ים נקיים, זה לא מספיק שהם לא מי נמל מאחר שיכול להיות זיהום ים גם במקומות אחרים.

עיסאווי פריג': אבל החלק סגור, גברתי.

<ד"ר לילך צדיק-וייס: אבל עדיין צריך להגביל את זה שלא ייקחו משם.

<ד"ר לילך צדיק-וייס: זה לא מספיק שזה סגור.

<ד"ר לילך צדיק-וייס: צריך לאסור את זה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אני מבקש הצעה, אדוני.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אפשר לכתוב שם שהמים האלה, מקורם לא באזורים אסורים לדיג, ואז זה פותר את הבעיה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אם יש אזור שהוא מזוהם אז הוא אסור לדיג.

<מרב תורג'מן: שאינם מי נמל ומקורם אינו באזור אסור בדיג.

עיסאווי פריג': מקובל עלי.

<פואד נסאר: תזרום.

<פואד נסאר: חבל על הזמן.

עיסאווי פריג': זרמתי.

עיסאווי פריג': אני קיבלתי.

עיסאווי פריג': אתה רואה, יש לך הברקות.

<ד"ר משה רפאלוביץ: יש לי הרבה, אדוני.

<קריאה: רק בשביל זה היה שווה שתגיע.

<מרב תורג'מן: אני חוזרת על ההגדרה "מי ים נקיים" – מי ים שאינם מי נמל ומקורם אינו באזור אסור לדיג.

עיסאווי פריג': זה הגדרה בסדר.

<דוד ויצמן: למעט בריכות הדגים.

עיסאווי פריג': מה אתם רוצים מהקיבוצים?

<דוד ויצמן: לא, אני רוצה שיחולו על מגדלי דגים אותו דבר כמו שחל - - -

עיסאווי פריג': יחולו.

<דוד ויצמן: עכשיו, עכשיו, באותם סעיפים.

עיסאווי פריג': דבר על עצמך, מה אתה צריך אותם.

<דוד ויצמן: אני יודע מה אני מדבר.

<דוד ויצמן: כל המשאבים שאמור היה לקבל הדיג, מקבלים מגדלי הדגים.

<מרב תורג'מן: ומקורם אינו באזור אסור לדיג, כאמור בתקנה 11.

עיסאווי פריג': בסדר גמור.

<מרב תורג'מן: אז את יתר ההגדרה אפשר למחוק.

עיסאווי פריג': יש לנו עוד הסתייגויות לדברים בהגדרות?

עיסאווי פריג': חברים, יש משהו למישהו?

<לאה ורון: עוד הערות להגדרות.

עיסאווי פריג': שלא תגידו – לא ידענו, לא שמנו לב.

<שמעון אזולאי: בהגדרות, למה הכוונה "רישיון"?

<אודליה אסולין דגני: לפי פקודת הדיג.

<מרב תורג'מן: אנחנו הוספנו את ההגדרה הזאת לצורך הקיצור.

<שמעון אזולאי: איזה רישיון?

<אודליה אסולין דגני: רישיון לפי פקודת הדיג.

<אודליה אסולין דגני: פקיד הדיג הראשי.

<פואד נסאר: ברגע שההגדרה שונתה, אז גם הרישיון הזה בטל לחלוטין.

<פואד נסאר: אם העניין של הרישיון לא בטל, כאילו לא עשינו כלום, אדוני.

עיסאווי פריג': רישיון שניתן לפי פקודת הדיג.

עיסאווי פריג': לפי מה ניתן רישיון?

<מרב תורג'מן: זה עניין טכני.

<מרב תורג'מן: זה עבר לסעיף ההגדרות, מתוך עניין טכני לחלוטין.

<מרב תורג'מן: פשוט בכל מקום בתקנות היה כתוב רישיון לפי פקודת הדיג או רישיון דיג, אז בחרנו לקבוע שזה רישיון ולהכניס את זה לסעיף ההגדרות.

<מרב תורג'מן: זה עניין טכני לחלוטין.

<פואד נסאר: לא, לא.

<פואד נסאר: הטכני הזה, משתמשים בו נגדנו.

עיסאווי פריג': פופו, מה הבעיה?

<פואד נסאר: תקשיבו רגע לעניינים מקצועיים.

<פואד נסאר: אדוני, מה הכוונה?

<פואד נסאר: הכוונה היום, בא פקיד הדיג הראשי, אומר לך: אני לא צריך את התקנות, איך שההצעה.

<פואד נסאר: הוא בא, דרש תקנות פה - -

<קריאה: כל שני וחמישי.

<פואד נסאר: - - ובחוץ הוא אמר, אני מפעיל נוהל.

<פואד נסאר: הוא יעשה אותו דבר.

<פואד נסאר: בתקנות ככה, אני מפעיל את הנוהל, אני רוצה את הרישיון הזה.

<פואד נסאר: למחוק את זה.

<פואד נסאר: אדוני, זה מה שעשה קודם עם איתן כבל.

עיסאווי פריג': זה ההגדרות.

<מרב תורג'מן: זה לא קשור לרישיון.

עיסאווי פריג': מה זה קשור, אני לא מבין.

<פואד נסאר: אדוני, אבל מנהל האגף השתמש בהן כנוהל, ההגדרות האלה.

<פואד נסאר: זה מה שהוא עשה עכשיו.

עיסאווי פריג': הרישיון, רישיון שניתן לפי פקודת הדיג.

<פואד נסאר: רישיון למה, אדוני?

<קריאה: רישיון לדיג.

<פואד נסאר: רישיון למה, אדוני?

<מרב תורג'מן: ברישיון לפי פקודת הדיג.

<קריאה: רישיון הדיג משתנה כל שני וחמישי.

<מרב תורג'מן: - - - את המילה רישיון ולהגדיר שזה לפי פקודת הדיג.

<פואד נסאר: רישיון למה?

<פואד נסאר: הכוונה, רישיון למה?

עיסאווי פריג': רישיון שלך לדוג.

<פואד נסאר: הרישיון מותנה במה?

<פואד נסאר: במים?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': מה זה קשור.

עיסאווי פריג': לא משכנע, פופו.

עיסאווי פריג': הלאה.

<פואד נסאר: אני גם רוצה לדעת.

<פואד נסאר: אני אנאלפבית, אמרתי לך.

<פואד נסאר: אני רוצה להבין.

<פואד נסאר: אני דייג.

עיסאווי פריג': אני גם דייג, זה לא פוגע.

<פואד נסאר: יש לי ילדים דייגים ודורי דורות דייגים.

עיסאווי פריג': יש הערות נוספות, חברים?

<פואד נסאר: אני לא רוצה ליפול, אני לא מאמין למשרד החקלאות.

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': יש הערות נוספות?

<פואד נסאר: בשביל זה אני נמצא בבית המחוקקים.

<מרב תורג'מן: עוד הערה קטנה להגדרה "קרח".

<מרב תורג'מן: אם כך, צריך להוריד את המלים "שאינם מי נמל".

<מרב תורג'מן: המלים מיותרות כי הרי הגדרנו "מי ים נקיים".

<מרב תורג'מן: אודליה.

עיסאווי פריג': נכון.

עיסאווי פריג': תורידי.

עיסאווי פריג': אני אומר לך להוריד.

<מרב תורג'מן: יש לך הגדרה מה יהיה מי ים נקיים - - -

עיסאווי פריג': בוודאי, להוריד.

<מרב תורג'מן: המלים "שאינם מי נמל".

<מרב תורג'מן: כפי שהקראתי קודם.

<פואד נסאר: דרך אגב, גם ככה הדיג אסור באזור נמל, אז אין לך מה לדאוג.

<פואד נסאר: את צודקת.

<מרב תורג'מן: זה רק עניין - - -

עיסאווי פריג': מרב, לא צריך.

עיסאווי פריג': אנחנו נחליט.

<לאה ורון: קבעתם מה יהיה מי ים נקיים?

<פואד נסאר: בדרך כלל, מקומות איפה שיש נמל, אין דיג, אסור דיג.

עיסאווי פריג': דוקטור, יש לך הערה אחרונה?

<ד"ר משה רפאלוביץ: הערה אחרונה להגדרה של "שיווק".

<ד"ר משה רפאלוביץ: אני חושב שההגדרה של "שיווק" צריכה להתייחס מבתי הקירור ואילך ולא מהסירה לבית הקירור.

<יעקב פדידה: בדיוק.

<יעקב פדידה: זה פותר הכול.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': אתה רואה איך אתם מפריעים לו?

<פואד נסאר: אנחנו רוצים להפריע לו כדי שתבין.

עיסאווי פריג': תן לי להבין.

<פואד נסאר: שתבין.

<יעקב פדידה: הוא פותר לנו את כל הבעיות.

עיסאווי פריג': תחזור מהתחלה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אני אומר שההגדרה של "שיווק" צריכה להיות מבית הקירור ואילך, עד הצרכן.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אני חושב שדייג שנוחת על החוף ב-2:00 בלילה ומוריד שם את הכמה קילו דגים, אם הם מכוסים בקרח ומגיעים למחסן הקירור כשהם מכוסים בקרח, זה עונה על הבעיה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: גם אין שם רופא וטרינר שהוא יכול לפגוש – למיטב ידיעתי לפחות.

עיסאווי פריג': אז אתה אומר, שיווק – העברה לאחר בכל אחד מדרכי - - -

<מרב תורג'מן: זה משנה את כל התקנות.

<קריאות: - - -

<שמעון אזולאי: אדוני היושב-ראש, ההצעה הזאת פותרת 90% מהבעיות בתקנות.

עיסאווי פריג': אני אשאיר את ההגדרה הזאת, אני אחזור אליה.

עיסאווי פריג': נראה איך אני מתקדם.

עיסאווי פריג': האם יש הערות נוספות?

<שמעון אזולאי: כן.

<שמעון אזולאי: שזה - - -

עיסאווי פריג': שנייה, שמעון.

<ד"ר לילך צדיק-וייס: בתור משרד הבריאות אנחנו לא מוכנים לשינוי הזה.

<ד"ר לילך צדיק-וייס: השינוי הזה משנה את כל הקונספט, ומאוד חשוב לנו שהפיקוח הווטרינרי יתפוס את הכול.

<פואד נסאר: סליחה.

<פואד נסאר: אדוני, היא מתנגדת, גם פעם שעברה היא התנגדה.

<פואד נסאר: היא רוצה שהדייג עם עשרה קילו יבוא לחפש מיון.

<פואד נסאר: איזה מיון, על מה מדברים?

<פואד נסאר: שיצמידו בכל מעגנה, בכל מעגן, תחנת מיון 24 שעות, ככה הדייג יעלה מהרציף.

עיסאווי פריג': הבנתי.

עיסאווי פריג': מרב, גברתי המנהלת, מה שאנחנו עושים זה ככה.

עיסאווי פריג': אנחנו מעמידים להצבעה את פרק 1 של פרשנות ההגדרות.

<לאה ורון: כולל התיקונים.

עיסאווי פריג': בתיקונים.

<אודליה אסולין דגני: אני מבקשת להוסיף הגדרה ל"תחנת מיון לדגים", כרגע הוא מוגדרת בתקנה 8(ב).

<מרב תורג'מן: את רוצה להעביר אותה לסעיף ההגדרות.

<אודליה אסולין דגני: להכניס לסעיף ההגדרות את ההגדרה של "תחנת מיון לדגים".

<מרב תורג'מן: אני מציעה שתעירי את ההערה הזאת במסגרת התקנה.

עיסאווי פריג': תנו לי להתקדם לפי מה שאני רואה מול העיניים.

עיסאווי פריג': כשנגיע לסעיף, תגידי.

עיסאווי פריג': אחרי ששמענו את כל ההסתייגויות, אני מעמיד את פרק א': פרשנות, להצבעה, למעט, ואני מסייג בשלב זה את הגדרת "שיווק", אני מוציא אותה מהאישור, נחזור לכך אחרי זה.

עיסאווי פריג': שאר הדברים, אני מעמיד אותם להצבעה, בכפוף לשינויים שאני אציין אותם: מי ים נקיים, לפי ההגדרה ש - - -

<לאה ורון: אינם מי נמל.

עיסאווי פריג': שאינם מי נמל ושמקורם אינו - - -

<לאה ורון: באזור אסור לדיג.

עיסאווי פריג': באזור אסור לדיג, כאמור בתקנה 11.

עיסאווי פריג': בהגדרת "קרח" אנחנו מוחקים "שאינם מי נמל".

עיסאווי פריג': נכון?

עיסאווי פריג': יש לנו עוד תיקונים?

<מרב תורג'מן: אני רק אומר שיש פעמיים את ההגדרה "מקווה מים" בטעות, אז אחת מהן תימחק.

<אודליה אסולין דגני: נכון.

<מרב תורג'מן: זה עניין - - -

עיסאווי פריג': טכני?

<מרב תורג'מן: זו פשוט טעות בהקלדה – פעמיים "מקווה מים".

<דוד ויצמן: לא למעט.

<דוד ויצמן: אם אפשר להוסיף את מגדלי הדגים.

<דוד ויצמן: בוא נראה איך הם יתמודדו.

עיסאווי פריג': תוציא אותם מהראש שלך.

עיסאווי פריג': זה לא יוסיף לך הוויכוח הזה, אני אומר לך.

<דוד ויצמן: אני יודע על מה אני מדבר.

עיסאווי פריג': זה לא יוסיף לך.

עיסאווי פריג': אני מבקש מכם, תפסיקו.

<דוד ויצמן: אם כבודו ילך לראות איך מגדלי הדגים מוציאים את הדגים - - -

עיסאווי פריג': אין לכם אויב ששמו קיבוץ.

עיסאווי פריג': תדאגו לעצמכם, די.

עיסאווי פריג': יש תקנות אחרות.

<דוד ויצמן: אבל לא נותנים לנו לדאוג לעצמנו.

עיסאווי פריג': כפי שאמרתי, אני מעמיד את זה להצבעה, בכפוף לתיקונים שהוזכרו, ולמעט הגדרת "שיווק" שנחזור אליה בהמשך.

עיסאווי פריג': אני מעמיד את זה להצבעה.

עיסאווי פריג': בעד – 1

עיסאווי פריג': נמנעים – אין

עיסאווי פריג': אני מאשר את זה.

עיסאווי פריג': פרק א' אושר כפי שהקראנו ולמעט ההגדרה שנחזור אליה.

עיסאווי פריג': עכשיו עוברים לפרק ב'.

עיסאווי פריג': אנחנו נקריא את סעיף 2 ואחרי שנקרא את סעיף 2 שהוא חשוב, חשוב מאוד, תתרכזו, אם יש תיקונים ודברים שצריך לעגן אותם.

עיסאווי פריג': אודליה, בבקשה.

עיסאווי פריג': סעיף 2, פרק ב'.

עיסאווי פריג': בארבעה תת-הסעיפים האלה של סעיף 2, יש הערות?

<פואד נסאר: מה הכוונה חומרי חיטוי?

<פואד נסאר: על זה גם פעם שעברה דיברנו.

<אודליה אסולין דגני: לא.

<אודליה אסולין דגני: הורדנו את חומרי חיטוי.

<פואד נסאר: עכשיו אמרת חיטוי.

<אודליה אסולין דגני: לא.

<אודליה אסולין דגני: ניתן לניקוי וחיטוי בנקל.

<אודליה אסולין דגני: אפשר לנקות ולחטא בקלות.

<פואד נסאר: חיטוי, הכוונה עם חומר?

<פואד נסאר: איך מחטאים?

<מרב תורג'מן: ההוראה קובעת שהמשטח שעליו אתה שם את הדגים יהיה - -

<קריאה: נקי.

<מרב תורג'מן: - - עשוי חומר אל-חלד ושאפשר יהיה לנקות אותו בקלות.

<שמעון אזולאי: מנירוסטה.

<אברהם רומנו: זה בלתי אפשרי.

<אברהם רומנו: זה לא יכול להיות.

<קריאות: - - -

<יעקב פדידה: רוב הסירות זה מפיברגלס, זאת אומרת אי-אפשר שיהיה חלודה.

<יעקב פדידה: הכול מפיברגלס.

<מרב תורג'מן: אבל פה כתוב שזה יהיה מאל-חלד.

<פואד נסאר: מחר יגידו לך, איפה החומר שאתה מחטא.

עיסאווי פריג': אני אתן לכם.

עיסאווי פריג': אני אתן לכולכם לדבר.

<פואד נסאר: מחר ישאלו אותי מאיפה קנית את החיטוי הזה, ממה הוא עשוי.

<פואד נסאר: אני רוצה להיות מכוסה, מה זה חיטוי.

עיסאווי פריג': הבנתי.

<יעקב פדידה: מה זה בנוי כך שיהיה אזור ניקוז, לא ניקוז.

<יעקב פדידה: אין אפשרות לדבר כזה בסירה.

<יעקב פדידה: הסירה כולה בגודל בין חמישה מטר לשבעה מטר גג.

<יעקב פדידה: איפה תשים מתקן כזה?

<יעקב פדידה: שאלתי את משרד החקלאות.

עיסאווי פריג': מתקן של מה?

<יעקב פדידה: מתקן לקליטת דגים.

<קריאה: אל-חלד.

עיסאווי פריג': מה זה רצפת אל-חלד?

<שמעון אזולאי: מנירוסטה.

<שמעון אזולאי: יעני, מי שידרוך יחליק, ימות.

<יעקב פדידה: גם יחליק, גם ייפול, גם אין מקום בסירה קטנה, כולה חמישה, שבעה מטר גג.

עיסאווי פריג': אדוני, בבקשה.

<אברהם רומנו: רומנו אברהם, מכמורתן.

<אברהם רומנו: את הדגים, מהשק של הרשת שופכים בירכתיים.

<יעקב פדידה: זה סירה אחרת, רק שתדע.

<יעקב פדידה: שתבין, אלה סירות גדולות.

<אברהם רומנו: כבר אמרתי, מכמורתן.

<אברהם רומנו: שם עובדים ארבעה אנשי צוות.

<אברהם רומנו: על משטח נירוסטה הם יפרקו את הרגליים, את הראש, את הידיים, אף אחד לא יעמוד בים מתנדנד על משטח נירוסטה.

<אברהם רומנו: עץ אורן, אפשר לנקות אותו, אפשר לשטוף אותו, אפשר לעשות הכול.

<יעקב פדידה: הם לא יודעים כלום.

<אברהם רומנו: הוא ידע, בטח ידע.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': אתם רואים מה אתם עושים?

<יעקב פדידה: אבל תהיה רציני, היא לא הייתה בחיים שלה בסירה, היא לא יודעת איך נראית סירה.

<אברהם רומנו: תראה.

<אברהם רומנו: אני 57 שנים דייג, אני נחשב לזקן הדייגים בדיג.

עיסאווי פריג': מי היושב-ראש של הדייגים, אם אתה הסגן?

<אברהם רומנו: אני לא סגן.

<אברהם רומנו: אמרתי "זקן".

<אברהם רומנו: כל מיני חבר'ה שעשו סיפונים מכל מיני חומרים, אנשים החליקו, שברו רגליים כי כל הזמן שוטפים עם מים - -

<קריאה: ממש לא.

<אברהם רומנו: - - ואי-אפשר לשים סיפון אל-חלד.

<אברהם רומנו: לעולם לא.

<אברהם רומנו: אם היא הייתה על ספינה, אני מוכן להוציא אותה על ספינה מסיפון עץ והיא תשבור את הראש.

<אברהם רומנו: זה רעיון שהיום רוצים להרוג אותנו, שייקחו נשק.

עיסאווי פריג': הבנתי.

עיסאווי פריג': משרד החקלאות, למה הגעתם למסקנה הזו להכניס אל-חלד?

<אודליה אסולין דגני: בנוסח קודם, זה היה בפני ועדת הכלכלה ב - - -

<קריאות: - - -

<לאה ורון: רבותי, תאפשרו לאודליה.

<אודליה אסולין דגני: בנוסח קודם היו המלים "עמיד לקורוזיה".

<אודליה אסולין דגני: חיפשנו מילה שמתאימה, קודם כול בעברית.

<קריאה: עץ.

<קריאה: אין קורוזיה.

<יעקב פדידה: עמיד לקורוזיה - - -

עיסאווי פריג': באמת.

עיסאווי פריג': למה ככה?

עיסאווי פריג': אתם גורמים לא לאהוב - - -

<יעקב פדידה: אבל כבודו, מדברים בדגים.

עיסאווי פריג': בסדר, שומעים.

<יעקב פדידה: לאן הגיעו?

<יעקב פדידה: קורוזיה.

<יעקב פדידה: מה יש בדגים?

<יעקב פדידה: מה יש בתרנגולות?

<יעקב פדידה: זה דג, "כולה" דג.

<ד"ר יובל ארבל: אף אחד לא מדבר על נירוסטה.

<ד"ר יובל ארבל: הדייגים חושבים שמדברים על נירוסטה.

<ד"ר יובל ארבל: כתוב "חומר אל-חלד".

<ד"ר יובל ארבל: חומר אל-חלד זה לא נירוסטה.

<ד"ר יובל ארבל: זה יכול להיות גם פיברגלס, לצורך העניין, כך אני מבין את זה.

<אברהם רומנו: אני קורא לזה התעללות.

<אברהם רומנו: רוצים להרוג אותנו, קחו נשק.

עיסאווי פריג': רומנו, אתה מעכב אותי.

עיסאווי פריג': אודליה.

<אודליה אסולין דגני: שוב, אני אתן לגורמי המקצוע להתייחס מה הכוונה באל-חלד ומה זה עמיד לקורוזיה.

<מרב תורג'מן: בואו תגידו לנו מה זה וננסח את הכוונה.

<חגי נויברגר: דיברו על חומר נירוסטה.

<חגי נויברגר: נירוסטה זה באמת חומר יקר אבל יש גם אלומיניום ארוג, ולא הכוונה שכל הספינה תהיה מזה.

<חגי נויברגר: איפה שהדגים מונחים, אם זה לצורך העניין מאלומיניום ארוג - - -

<אודליה אסולין דגני: רק אזור הקליטה.

עיסאווי פריג': מה המטרה שלכם?

<חגי נויברגר: כולם מכירים קרש חיתוך מעץ בבית, חותכים עליו, אחרי כמה זמן הוא סופג את הכול.

<יעקב פדידה: אבל כל הסירה עשויה פיבר.

<יעקב פדידה: פיבר סופג?

<חגי נויברגר: שלך כן, שלו לא.

<חגי נויברגר: לא כולם אותו דבר.

<שמעון אזולאי: בכל העולם סיפוני עץ מקובלים.

<יעקב פדידה: הסירות הקטנות, מפיבר.

<חגי נויברגר: גם קרש חיתוך מעץ בבית, אחרי כמה זמן מחליפים אותו כי הוא סופג את כל החיידקים ואת כל מה שיש בפנים.

<דוד ויצמן: כשהסירה עולה להספנה, מחדשים גם את העץ.

עיסאווי פריג': הבנתי.

עיסאווי פריג': אני אשמע את הווטרינר.

<ד"ר יאיר וויס: אני בטוח שהמטרה היא ליצור חוק שייטיב, וכל העולם יכול לעמוד בו.

<ד"ר יאיר וויס: סירה, לצערנו, לא יכולה להיות מנירוסטה.

<ד"ר יאיר וויס: פלסטיק, שהוא חומר אל-חלד אבל לא פלדה, פלסטיקים הולכים בתעשיית המזון, הולכים בעופות, הולכים במשחטות הכי מפוארות והכי מתקדמות בארץ.

<ד"ר יאיר וויס: אני לא מבין למה נירוסטה דווקא, מה רע ב - - -

<קריאה: לא אמרו נירוסטה.

עיסאווי פריג': שנייה.

עיסאווי פריג': תנו לי להבין.

<ד"ר יאיר וויס: ולכן, פלסטיק או ארגז פלסטיק אולי שעומד במקום הזה, או משהו, יכולים לתת תשובה לדעתי.

<שמעון אזולאי: איך הסיפון יהיה מארגז פלסטיק, אני לא מבין.

<יעקב פדידה: לא כל הסיפון.

<יעקב פדידה: איפה שאתה שם את הדג.

<שמעון אזולאי: אבל ההגדרה הישנה – חומר נגד קורוזיה – זה עץ, זה הכי מתאים.

<יעקב פדידה: הם מדברים איפה שאתה מאחסן את הדג, זהו.

<שמעון אזולאי: לא.

<שמעון אזולאי: מדובר איפה אתה ממיין.

<שמעון אזולאי: מיון, לא אחסון.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': משרד הבריאות, מה אתם רוצים?

<ד"ר לילך צדיק-וייס: המטרה שלנו זה כמו שנאמר, חומר שאפשר לנקות אותו בקלות ושהוא לא סופג זיהום, גם פלסטיק זה בסדר גמור.

<גיא רובינשטיין: אני אחדד את זה.

<גיא רובינשטיין: בסירה יש שמנים, בסירה יש דלקים.

עיסאווי פריג': אז יפה.

עיסאווי פריג': אני מתקדם.

עיסאווי פריג': מתקן קירור.

<מרב תורג'מן: המשטח הבא במגע עם שלל הדיג - - -

עיסאווי פריג': עשוי מחומר - - -

<לאה ורון: אל-חלד או פלסטיק.

<ד"ר לילך צדיק-וייס: אל-חלד זה אומר חומר שלא מחליד.

<ד"ר לילך צדיק-וייס: זה לא פלדה, זה פלסטיק.

<שמעון אזולאי: עץ לא מחליד.

<ד"ר לילך צדיק-וייס: ושניתן לניקוי בקלות.

<קריאות: - - -

<שמעון אזולאי: אנחנו צובעים את העץ.

עיסאווי פריג': שמעון, אתם רוצים שנתקדם?

<מרב תורג'מן: שאינו מחליד זה גם עץ.

<פואד נסאר: נכון.

<לאה ורון: אבל הם לא רוצים.

<פואד נסאר: לא מבינים, הם דופקים לעצמם כדור ברגל.

<פואד נסאר: רומנו.

<פואד נסאר: אל-חלד - - -

<אברהם רומנו: פופו, המטרה היא לחסל את הדיג.

<אברהם רומנו: זה המטרה.

<אברהם רומנו: שום דבר אחר לא.

<קריאות: - - -

<לאה ורון: תעצרו.

<לאה ורון: אי-אפשר כך לרשום פרוטוקול.

<לאה ורון: שמעון, אתה מפריע.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אדוני, מה שצריך להיות כתוב שם, כמו במפעלי מזון אחרים, זה צריך להיות חומר שהוא לא סופג וניתן לניקוי וחיטוי בקלות.

<ד"ר משה רפאלוביץ: זה כולל גם משטחי עץ שהם צבועים היטב, ומכיוון שהספינה עומדת פעם בשנה לרישיון, במסגרת הרישיון יבדקו גם את זה, ולראות שהספינה היא שלמה ותקינה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: זה יכול להיות פיברגלס, זה יכול להיות עץ, ובתנאי שהם שלמים.

<ד"ר משה רפאלוביץ: פיברגלס שהוא לא שלם, הוא מסוכן מאוד, אבל פיברגלס שהוא שלם ותקין, אין בעיה אתו.

<ד"ר משה רפאלוביץ: רק היה צריך לבדוק את זה קודם.

עיסאווי פריג': מה הבעיה, אודליה?

עיסאווי פריג': אני לא רואה שום בעיה עם זה.

<אודליה אסולין דגני: גם עכשיו זה לא.

<אודליה אסולין דגני: ההגדרה כמו שהיא עכשיו לא - - -

עיסאווי פריג': עזבי את ההגדרה.

עיסאווי פריג': מה שעכשיו שמעתי.

עיסאווי פריג': יש לכם בעיה?

<מרב תורג'מן: שאינו סופג, מקובל?

עיסאווי פריג': שאינו סופג, מקובל?

<קריאה: וניתן לניקוי וחיטוי בקלות.

עיסאווי פריג': מה אתם נכנסים ללחץ?

<מרב תורג'מן: אין פה עוררין על - - -

עיסאווי פריג': תכיני לי נוסח בהתאם.

עיסאווי פריג': אני מעמיד אותו להצבעה.

עיסאווי פריג': שלושת הסעיפים הקודמים, אני לא רואה שיש הערות ב-(1), (2), (3).

עיסאווי פריג': נכון לעכשיו, מרב, אני מעמיד - - -

<מרב תורג'מן: ככל שאין התנגדות למונח "סופג" - - -

<שמעון אזולאי: לגבי סעיף (2) - - -

<מרב תורג'מן: ככל שגורמי המקצוע במשרד הבריאות ובמשרד החקלאות מסכימים עם המונח "שאינו סופג", אני סבורה שזה המונח שראוי שיהיה כאן.

<מרב תורג'מן: הוא משקף גם אולי את ההסכמה: המשטח הבא במגע עם שלל הדיג עשוי חומר שאינו סופג והוא ניתן לניקוי וחיטוי בנקל.

<קריאה: יפה מאוד.

עיסאווי פריג': סעיפים 2(1), 2(2), 2(3) ו-2(4), בכפוף לתיקון שהוקרא ב-2(4) עכשיו - -

<לאה ורון: שעורכת-דין מרב תורג'מן הקריאה.

עיסאווי פריג': - - אני מעמיד את ארבעת הסעיפים האלה להצבעה.

עיסאווי פריג': בעד – 1

עיסאווי פריג': נמנעים – אין

עיסאווי פריג': הסעיפים מאושרים.

עיסאווי פריג': ממשיכים.

עיסאווי פריג': 2(5).

עיסאווי פריג': אודליה.

<אברהם רומנו: מקובל.

<פואד נסאר: לא מקובל.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': נחתי משמעון, עכשיו רומנו?

עיסאווי פריג': באמת.

<יעקב פדידה: אם בן-אדם לוקח את הכלב שלו לסירה, אסור?

<קריאה: הוא לא ייקח.

<קריאה: לא לוקחים.

עיסאווי פריג': (6) אין מחלוקת, מקובל.

עיסאווי פריג': (5), יש הערות?

<פואד נסאר: כן, אדוני.

<פואד נסאר: מקרר, חשמל, אנחנו מתחשמלים.

עיסאווי פריג': מתקן קירור או - - -

<מרב תורג'מן: יש לך או/או.

<פואד נסאר: או/או מה?

<פואד נסאר: מה הגודל, אדוני?

<לאה ורון: ההיפך.

<לאה ורון: לא הגבילו אותך בגודל.

<פואד נסאר: לא, אתם לא מבינים.

<פואד נסאר: אז אני אקח קרטון קטן.

<אודליה אסולין דגני: זה בשביל שלל הדיג.

<אודליה אסולין דגני: זה צריך להספיק.

<שמעון אזולאי: אדוני היושב-ראש, צריך לעשות מספינה עשרה מטר ומעלה.

<פואד נסאר: לא, לא.

עיסאווי פריג': מה ההערות שלך?

<פואד נסאר: אם משרד החקלאות רוצים לשים לי חשמל או משהו אחר, קודם כול, היא מדברת על מקרר.

<פואד נסאר: וה"או" הזה צריך להיות בגודל של מקרר?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': לטובתך.

<פואד נסאר: אבל לא חשמלי.

עיסאווי פריג': לטובתך.

<פואד נסאר: איפה?

<מרב תורג'מן: כתוב.

עיסאווי פריג': ה"או" זה לטובתך.

<פואד נסאר: מחר ה"או" ייהפך.

<יעקב פדידה: או קרח, ארגז.

<יעקב פדידה: יכול להיות מספיק ארגז.

<מרב תורג'מן: בדיוק.

<פואד נסאר: זהו.

<פואד נסאר: מורידים חשמלי.

עיסאווי פריג': מורידים מקרר חשמלי?

<קריאות: - - -

<לאה ורון: רבותי, אל תפריעו.

עיסאווי פריג': אם תמשיכו להפריע - -

<קריאה: אנחנו מתדיינים.

עיסאווי פריג': - - אתם לא תצאו טוב.

<מרב תורג'מן: בכלי השיט מצוי מיתקן קירור או מקרר או מצויה בו כמות קרח מספקת לכיסוי שלל הדיג היומי וצינונו.

<ד"ר משה רפאלוביץ: מה זה מיתקן קירור?

<קריאה: זה לא מוגדר.

עיסאווי פריג': 2(5) ו-(6), אני מעמיד אותם להצבעה, בכפוף לתיקון שהוזכר ב-2(5), כפי שהוקרא על-ידי היועצת המשפטית.

עיסאווי פריג': בעד – 1

עיסאווי פריג': נמנעים – אין סעיפים 2(5) ו-(6), בכפוף לתיקון, נתקבלו.

עיסאווי פריג': סעיפים 2(5) ו-2(6) מאושרים, בכפוף לתיקון.

עיסאווי פריג': אודליה, 2(7), הלאה.

<קריאה: עברנו על זה.

עיסאווי פריג': הנוסח שסוכם, מרב.

<מרב תורג'מן: עוד לא סוכם, אדוני.

עיסאווי פריג': תציעי את הנוסח שאנחנו מתכנסים אליו.

<מרב תורג'מן: עם הרישה, לא יחזיק אדם בכלי שיט שלל דיג אלא בתנאים אלה: שלל הדיג נשמר עם קרח - - -

עיסאווי פריג': אנחנו מדברים על (7), על התיעוד.

<מרב תורג'מן: נכון.

<מרב תורג'מן: דיברנו על הוראה פוזיטיבית ששלל הדיג יישמר בקרח, ויש לנו הגדרה של "קרח".

עיסאווי פריג': אנחנו מדברים על תיעוד, ו-(7) מתחיל - - -

<יעקב פדידה: למה צריך תיעוד?

<מרב תורג'מן: מה שדוד ביטן הציע, שתהיה הוראה פוזיטיבית ששלל הדיג יישמר בקרח, כפי שהוא מוגדר.

עיסאווי פריג': לא הבנתי את זה.

עיסאווי פריג': סעיף 7 מתייחס.

<מרב תורג'מן: לרישום ותיעוד.

עיסאווי פריג': לרישום ותיעוד של שלל הדיג.

<מרב תורג'מן: הרי המחלוקת מדברת גם על רישום וגם על התיעוד.

<מרב תורג'מן: גם לעניין הקבלות וגם לעניין רישום הספרים, זאת אומרת לנהל איזושהי תרשומת לגבי מהו מקור הקרח, מאיפה הם לקחו את המים שאותם הם הקפיאו.

<יעקב פדידה: למה אנחנו צריכים לרשום את זה?

<קריאה: רגע, עברנו את זה.

<שמעון אזולאי: ישבנו על זה שעה.

<שמעון אזולאי: עוד פעם?

עיסאווי פריג': אתה לא יודע את האינטרס של עצמך.

עיסאווי פריג': אתה לא קורא את הרוח.

עיסאווי פריג': אני עוזר לך.

עיסאווי פריג': אני לא מבין אתכם.

<מרב תורג'מן: יש שתי אופציות כרגע.

<מרב תורג'מן: או להשאיר את ההוראה כפי שהיא, שמחייבת את אותם דייגים גם לרשום וגם לתעד – לא משנה אם זה קבלה או כל - - -

עיסאווי פריג': תיעוד זה חשבוניות.

עיסאווי פריג': ככה אני מבין תיעוד.

<מרב תורג'מן: אוקיי.

<מרב תורג'מן: אז קבלות או רישום, שהם ישמרו את זה למשך שישה חודשים, או לקבוע הוראה פוזיטיבית שתחייב אותם לשמור את שלל הדיג בקרח, כשאתה יוצא מנקודת הנחה שהפרה של ההוראה הזאת היא הפרה עונשית.

עיסאווי פריג': אודליה ומשרד הבריאות, שני המשרדים הרלוונטיים, מה המטרה שלנו בסוף?

עיסאווי פריג': שנאכל דיג בריא.

<אודליה אסולין דגני: נכון.

עיסאווי פריג': ושהקרח יהיה ממים – מי ים או מי שתיה, מים שהדג שחה וחי בתוכם.

עיסאווי פריג': זאת המטרה שלנו.

עיסאווי פריג': אם זאת המטרה שלנו - ואני במקביל רוצה פשטות לדייגים, רוצה להביא דברים פשוטים, לא לסבך אותם עם כל המשפטים האלה – אני הגדרתי "מי ים נקיים", ואני בא ב-(7) ושוב מפיל עליהם, אומר להם תתעדו.

עיסאווי פריג': אני יכול.

עיסאווי פריג': דייג – הם רוצים תיעוד – בסדר, נתעד.

עיסאווי פריג': משה, תביא ספר, ביום הזה והזה השתמשתי במים ככה.

עיסאווי פריג': מחרטט כמה משפטים, והנה רשמתי ותיעדתי.

עיסאווי פריג': כתבתי והנה עמדתי בדרישות החוק.

עיסאווי פריג': את מרגישה שניצחת, והוא מרגיש שרימה?

<אודליה אסולין דגני: לא, זה לא עניין של ניצחון.

<אודליה אסולין דגני: יש פה עניין של הצהרה, יש פה בעצם סוג של הצהרה לגבי שימוש בקרח שהוא על-פי ההגדרה או ממי שתיה או מי ים נקיים כמו שהגדרנו אותם עכשיו בשינוי ההגדרה, כאשר המטרה היא פה להסתמך על ההצהרה הזאת לצורכי בדיקה של מקור הקרח היה ומתברר שישנו זיהום.

<אודליה אסולין דגני: זה נועד לצורך שיתוף פעולה עם הדייגים לאיתור בעיה.

עיסאווי פריג': אודליה, הסוגיה הזאת לא סגורה עלי ואני לא שוכנעתי.

עיסאווי פריג': אני רוצה לחזור למה שהצעתי בהתחלה – אני מאמין בדייגים.

עיסאווי פריג': אם יש אחד לא בסדר, לא כולם לא בסדר.

עיסאווי פריג': אני בדעה להוריד את זה בכלל, אבל כדי לתת ביטוי לחששות אני הולך על כך שהדייג ייתן הצהרה, אחת לשישה חודשים את רוצה?

עיסאווי פריג': אחת לשישה חודשים: אני מצהיר בזאת שאני משתמש, השתמשתי לאורך כל התקופה במי ים נקיים או מי שתיה.

עיסאווי פריג': הצהרה כל שישה חודשים של הדייג על מקור המים של הקרח, וזה נותן ביטוי הן לכם והן לדייג, וזה במקום כל הקומבינות והדלת המסתובבת הזאת.

<אודליה אסולין דגני: אפשרי גם שימסור את ההצהרה הזאת ברגע שהוא מגיע עם שלל הדיג לבדיקה של רופא וטרינר.

<מרב תורג'מן: כל יום?

עיסאווי פריג': זה תלוי מי המתעד שלכם.

<אודליה אסולין דגני: כל יציאה של - - -

עיסאווי פריג': מתי הדברים האלה עולים?

<קריאה: - - -

עיסאווי פריג': לא, אני לא מקבל.

עיסאווי פריג': ברגע שיש חשש שדייג נהג לא - - -

<לאה ורון: אולי בתחילת כל שנה.

עיסאווי פריג': לא, לא מקובל.

עיסאווי פריג': הצהרה.

עיסאווי פריג': מי אחראי על הדייגים במדינת ישראל?

עיסאווי פריג': איזו רשות?

<מרב תורג'מן: אגף הדיג במשרד החקלאות.

עיסאווי פריג': אגף הדיג.

עיסאווי פריג': הוא יוכל למסור את זה לאגף הדיג.

עיסאווי פריג': אגף הדיג הוא הרגולטור, שצריך גם לפקח על הפעילות.

<לאה ורון: אולי אפשר פעם בשנה, בתחילת כל שנה.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': בבקשה.

<ד"ר נדב דוידוביץ: דוידוביץ נדב, מהשירותים הווטרינרים.

<ד"ר נדב דוידוביץ: אדוני היושב-ראש, מדובר פה על נושא של עקיבוּת.

<ד"ר נדב דוידוביץ: בכל הנושא של מזון וייצור מזון, יש את הנושא של עקיבות.

<לאה ורון: מה זה עקיבות?

<ד"ר נדב דוידוביץ: עקיבות זה האפשרות של הגורם המוסמך לבדוק את כל השלבים של ייצור המזון.

<לאה ורון: מלשון עוקב.

<ד"ר נדב דוידוביץ: כן.

<ד"ר נדב דוידוביץ: Traceability, מה שנקרא באנגלית.

<ד"ר נדב דוידוביץ: והחשיבות פה זה במידה והיה איזשהו זיהום שמקורו בקרח, שנעשה שימוש במים שהם מזוהמים, לנסות ולגלות מה הייתה הבעיה.

<ד"ר נדב דוידוביץ: לצורך העניין, מפעלים שמשתמשים בקרח, תחנות מיון לדגים, מפעלים גדולים, משתמשים גם במי מקורות אבל מעבר לזה הם עומדים בתנאים יותר מחמירים.

<ד"ר נדב דוידוביץ: הם צריכים לשלוח את הקרח שלהם.

<לאה ורון: לבדיקה.

<ד"ר נדב דוידוביץ: לפי ניהול סיכונים וכו', גם לבדיקות מעבדה.

<ד"ר נדב דוידוביץ: פה לא מדובר על לשלוח את הקרח לבדיקות מעבדה.

<ד"ר נדב דוידוביץ: פה מדובר על ניהול איזשהו רישום שמאפשר ברגע שמתגלה איזשהו זיהום שמקורו בקרח, לנסות ולאתר את הבעיה, לא על מנת לתת למישהו פטיש בראש אלא על מנת למנוע מקרים כאלה בעתיד.

<ד"ר נדב דוידוביץ: המקור שממנו הגיעו המים, שלא יקרה מקום שהגיע מקור צואתי או מה שזה לא יהיה, על מנת למנוע מקרים כאלה בעתיד.

<ד"ר נדב דוידוביץ: זאת הכוונה.

עיסאווי פריג': הבנתי.

<אודליה אסולין דגני: המטרה היא מניעתית.

עיסאווי פריג': רומנו, תן לנו לחשוב על פתרונות.

<אברהם רומנו: יש פתרון.

<אברהם רומנו: יש לנו דרישה מטעם משרד הבריאות שכל שלושה חודשים נביא להם אישור שהמים שאנחנו משתמשים בהם לקרח טובים ועברו בדיקה – כל שלושה חודשים צריך לעשות את זה.

<אברהם רומנו: זה ממשרד הבריאות, הווטרינר ביקש את זה ממני, אמר לי: אדוני, כל שלושה חודשים אתה תביא לי אישור שהמים עברו בדיקה, ואז אני אאשר לך לעבוד עם הקרח.

<אברהם רומנו: הוא לא נותן לי להשתמש בקרח בלי שאני אביא לו כל שלושה חודשים אישור.

<קריאה: זה מכמורתנים.

<קריאה: זה לא דייגים.

<קריאות: - - -

<אודליה אסולין דגני: אנחנו הקלנו.

<יעקב פדידה: עכשיו החוק הזה מבטל את החוק שלהם ודי.

<יעקב פדידה: חוק אחד יהיה.

<אודליה אסולין דגני: יש פה אפילו הקלה על הדייגים.

<אברהם רומנו: זה על הדייגים הם רוצים את זה.

עיסאווי פריג': מה שנכון למכמורתנים במקרה הזה, צריך להיות נכון לכם.

<קריאות: לא נכון.

עיסאווי פריג': הוא בודק כל שלושה חודשים הצהרה במשרד הבריאות, שהוא השתמש במים נקיים, מי ים נקיים, בייצור הקרח.

עיסאווי פריג': הוא מוסר הצהרה.

<לאה ורון: אבל הוא מכמורתן.

עיסאווי פריג': אני ביקשתי מכם שתמסרו הצהרה כל שישה חודשים.

<פואד נסאר: כן, אין לנו בעיה.

<יעקב פדידה: הצהרה אין בעיה.

<יעקב פדידה: אדוני, יש בעיה קטנה.

<יעקב פדידה: שלא מחר ידרשו שאני - - -

עיסאווי פריג': עזוב.

עיסאווי פריג': באמת, די.

<פואד נסאר: לא די.

<פואד נסאר: לא די.

<פואד נסאר: בשביל זה אני נמצא אתך.

עיסאווי פריג': אתה נמצא איתי על התקנות הקיימות.

עיסאווי פריג': מה שיבוא שר ויחשוב ויביא, זה סיפור אחר.

<פואד נסאר: אתה תעמוד איתי?

עיסאווי פריג': אם אני אהיה חבר כנסת.

<פואד נסאר: אתה תהיה.

<פואד נסאר: אתה תהיה, בסדר.

<יעקב פדידה: אבל אם יש פה החלטה, זה מקובל.

<יעקב פדידה: מה קרה לך?

עיסאווי פריג': תקריאי את התיקון בבקשה.

<מרב תורג'מן: נמסרה הצהרה לעניין מקור הקרח אחת לשישה חודשים למשרד החקלאות.

עיסאווי פריג': צריך למסור הצהרה אחת לשישה חודשים על מקור מים של הקרח.

עיסאווי פריג': אבל, מה שהעלה הווטרינר ממשרד החקלאות, אני מבין את הדרישות שלך במידה ומתגלה בעיה רפואית, ואתם רוצים לשחזר.

<ד"ר נדב דוידוביץ: העניין הוא פה ניהול של מעקב.

עיסאווי פריג': אני מבין, אבל אתה לא יכול לבקש מדייג שינהל לך מחקר.

עיסאווי פריג': זה עבודה שלכם, תבינו.

<אודליה אסולין דגני: ברור.

<אודליה אסולין דגני: הוא רק אומר את המקור.

<אודליה אסולין דגני: אנחנו ננהל את המעקב.

<לאה ורון: להיפך.

<לאה ורון: ברגע שהוא צריך פה להצהיר זה עוד יותר חמור מאשר התיעוד והרישום.

עיסאווי פריג': לא השתכנעתי.

<לאה ורון: מה המשמעות של התיעוד והרישום?

<לאה ורון: שיושב אדם ורושם לעצמו, אני השתמשתי במי ים נקיים?

עיסאווי פריג': לא השתכנעתי.

עיסאווי פריג': חברים.

<אודליה אסולין דגני: המשמעות היא מניעת הפצת מחלות.

<לאה ורון: פה דורש חבר הכנסת שהוא ייתן הצהרה.

<שמעון אזולאי: כל חצי שנה.

<שמעון אזולאי: יאללה, נתקדם.

<ד"ר נדב דוידוביץ: חשוב להבין פה.

<ד"ר נדב דוידוביץ: הנושא הוא לכתוב שורה, תאריך ומקור המים, בגלל שיכולים להשתמש גם במקור מים שהוא משתנה.

<ד"ר נדב דוידוביץ: אנחנו רוצים להבין, ברגע שהיה מקרה שהקרח היה מזוהם, להבין מה המקור שלו, זה הכול.

<דוד ויצמן: רק שלא ישלח אותך לאיזה מקום אחר באותו יום.

<קריאה: ישלחו חוקר.

<דוד ויצמן: מה ההתחכמות הזאת.

<אודליה אסולין דגני: אז תשתפו פעולה עם החוקר.

עיסאווי פריג': ואם יום אחד שכח לרשום, יש עליו סנקציה וקנס.

עיסאווי פריג': יש בעיה.

עיסאווי פריג': אני מעמיד את סעיף משנה (7) להצבעה, על-פי הנוסח שהקראנו, אני אחזור על הנוסח שוב.

עיסאווי פריג': תקריאי את הנוסח, מרב.

<מרב תורג'מן: נמסרה הצהרה למשרד החקלאות לעניין מקור הקרח אחת לשישה חודשים.

<מרב תורג'מן: אנחנו ננסח את זה.

עיסאווי פריג': אני אגיד את זה במלים פשוטות לכל הדייגים.

עיסאווי פריג': הסעיף של הקרח והתיעוד בטל.

עיסאווי פריג': במקומו יבוא שכל דייג חובתו לתת הצהרה כל שישה חודשים למינהל הדיג שהוא משתמש במים נקיים לייצור הקרח.

<פואד נסאר: כל בעל סירה, אדוני.

<מרב תורג'מן: לעניין מקור הקרח.

<מרב תורג'מן: לא שהוא משתמש במים נקיים אלא - - -

עיסאווי פריג': לעניין מקור הקרח, מים נקיים.

<מרב תורג'מן: הוא משתמש בכך וכך.

עיסאווי פריג': יהיה לכם נוסח שמשרד החקלאות ינחה ויפרסם.

עיסאווי פריג': אם כך, אני מעמיד את הסעיף בנוסח שאמרנו, להצבעה.

עיסאווי פריג': בעד – 1

עיסאווי פריג': נמנעים – אין

עיסאווי פריג': הסעיף מאושר, בכפוף לתיקונים.

עיסאווי פריג': סעיף 3.

<מרב תורג'מן: אנחנו נעשה את זה בהתאמה – שאינו סופג.

<אודליה אסולין דגני: במקרה זה אנחנו לא מדברים רק על משטח, אנחנו מדברים גם על ציוד אחר שכן השימוש במלים "חומר אל-חלד" מתאים לו.

<אודליה אסולין דגני: לכן, אני לא בטוחה - - -

<פואד נסאר: כמו מה?

<לאה ורון: איזה ציוד?

<לאה ורון: למה אתם מתכוונים?

<אברהם רומנו: ארגזים.

<שמעון אזולאי: אנחנו משתמשים בארגזים רגילים.

<יעקב פדידה: <ארגזי פלסטיק.

<יעקב פדידה: >

<פואד נסאר: שמאושרים על-ידי המדינה.

<יעקב פדידה: קלקרים או ארגזי פלסטיק.

עיסאווי פריג': ומה הציוד שאתם חשבתם עליו?

<פואד נסאר: אני יודע מה הם רוצים – זהב 24 קראט.

עיסאווי פריג': יש תשובה?

עיסאווי פריג': אם אין, אני מוריד.

עיסאווי פריג': בכדי שתנוח דעתנו – לא יעשה אדם שימוש בציוד הבא במגע עם שלל דיג אלא אם כן הציוד עשוי מחומר - - -

<קריאה: עמיד.

<לאה ורון: למה הכוונה?

<לאה ורון: כי בתקנה הבאה מדובר על המכלים שמחזיקים את הדגים.

<אודליה אסולין דגני: אני אתן דוגמה.

<אודליה אסולין דגני: הנוסח הקודם היה קורוזיה בגלל שיכול להיות – גם בעץ וגם בפיברגלס – יכולים להיות חריצים.

<אודליה אסולין דגני: זה חומר שמתבלה.

<מרב תורג'מן: אולי עמיד.

<אודליה אסולין דגני: ההבדל בחומר שהוא עשוי ממתכת שהיא אל-חלד זה שאין לו את הבלאי.

<שמעון אזולאי: מי יכול להרים ארגז כזה?

<קריאות: - - -

<אברהם רומנו: בואי תרימי ארגזים ממתכת.

עיסאווי פריג': מה הציוד?

עיסאווי פריג': אודליה, גם הסעיף הבא מתייחס לציוד אבל היה ציוד ספציפי, שזה המכל.

<אודליה אסולין דגני: כלי קיבול.

<אודליה אסולין דגני: נכון.

עיסאווי פריג': ועכשיו ציוד.

עיסאווי פריג': מה הציוד?

עיסאווי פריג': ב-4 התייחסתם למכל, שזה חלק מהציוד.

<דוד שרוט: אולי התכוונו לסכינים.

<קריאות: - - -

<קריאה: צריך סכינים מנירוסטה, אבל אנחנו לא חותכים את הדגים.

<קריאה: אנחנו שמים כפפות.

<חיים חג'ג': אני אסביר לך מה הבעיה שלהם.

<חיים חג'ג': הם מביאים את התקנות האלה.

<חיים חג'ג': אני, במקרה היה לי אולם אירועים.

<חיים חג'ג': כל התקנות האלה, מביאים אותן ממסעדנות.

<חיים חג'ג': למה?

<חיים חג'ג': אתה חותך בשר על קרש או כל מיני דברים כאלה.

עיסאווי פריג': אין נציג של משרד החקלאות שיכול לומר לוועדה מה הכוונה?

<גיא רובינשטיין: שמי גיא, מנהל תחום חקלאות מים באגף הדיג.

<גיא רובינשטיין: כשעובדים עם דגים יש ציוד נלווה.

<גיא רובינשטיין: כשעובדים בסירות יש כלים משלימים לעבודה עם דגים.

<גיא רובינשטיין: יש מוט שצריך לשבור את הקרח, יש כף יעה כדי לאסוף את הדגים ולהעביר, יש מטאטא, יש כלים משלימים.

<גיא רובינשטיין: בסך הכול, האמירה הזאת אומרת שאנחנו רוצים שכל הכלים שבאים במגע עם הדגים יהיו אל-חלד.

עיסאווי פריג': הבנתי, חברים.

עיסאווי פריג': קיבלתי החלטה.

עיסאווי פריג': אני אהיה עקבי בנוסח בתקנות.

עיסאווי פריג': אנחנו מורידים את המילה "אל-חלד".

עיסאווי פריג': תקראי בבקשה את הנוסח המתוקן.

<מרב תורג'מן: לא יעשה אדם שימוש בציוד הבא במגע עם שלל דיג אלא אם כן הציוד עשוי מחומר הניתן לחיטוי וניקוי בנקל.

<מרב תורג'מן: זה בדומה לפסקה (1) בסעיף 4.

<שמעון אזולאי: בסדר גמור.

<ד"ר משה רפאלוביץ: הייתי מוסיף – חומר לא סופג.

<מרב תורג'מן: אבל שוב, אם אנחנו מדברים על קלקרים, כמו שאדוני הזכיר - - -

עיסאווי פריג': אי-אפשר.

<לאה ורון: תיכף תגיעי למכל.

עיסאווי פריג': הנוסח שהוקרא על-ידי היועצת המשפטית הוא הנוסח הסופי, זה הנוסח שאני מעמיד אותו להצבעה.

<קריאות: - - -

<מרב תורג'מן: חיטוי וניקוי.

עיסאווי פריג': אינו סופג לא צריך.

עיסאווי פריג': אם כך, אני מעמיד את סעיף 3 להצבעה, בנוסח המתוקן שהוקרא על-ידי עורכת-דין תורג'מן.

עיסאווי פריג': בעד – 1

עיסאווי פריג': נמנעים – אין

עיסאווי פריג': הנוסח מאושר.

עיסאווי פריג': עוברים לסעיף 4.

עיסאווי פריג': לא נראית שום בעיה.

עיסאווי פריג': אני מעמיד את הסעיף להצבעה.

עיסאווי פריג': סעיף 4, כפי שהוצג בפנינו, אני מעמיד אותו להצבעה.

עיסאווי פריג': בעד – 1

עיסאווי פריג': נמנעים – אין

עיסאווי פריג': הסעיף אושר.

עיסאווי פריג': סעיף 5.

עיסאווי פריג': הערות.

<שמעון אזולאי: אין דבר כזה.

<שמעון אזולאי: באף ספינה בארץ אין מערכות כאלה.

<שמעון אזולאי: יש לנו מערכות שנועדו לשמור על הדגים מצוננים בארבע מעלות.

<שמעון אזולאי: להגיע לאפס מעלות, אף ספינה בארץ אין לה את הציוד הזה.

עיסאווי פריג': תן לי את המצב הקיים היום.

<שמעון אזולאי: היום יש לנו חדרי קירור, עם יחידות קירור שעובדות על מנועים, ואנחנו מביאים את הדגים בטמפרטורה של שלוש, ארבע מעלות לשוק.

<אברהם רומנו: עם קרח.

<שמעון אזולאי: קרח שמים אחרי השקילה.

<פואד נסאר: הדוגמה הזאת היא לא רלוונטית לדיג חופי.

<פואד נסאר: דיג חופי, אין סיכוי שיהיה דבר כזה, זה סירות קטנות.

<שמעון אזולאי: נכון.

<שמעון אזולאי: צודק.

<פואד נסאר: ספינות גדולות זה בסדר, הם יודעים.

עיסאווי פריג': ספינה קטנה, היא צריכה להחזיק בתוכה מקרר חשמלי?

<פואד נסאר: לא, אי-אפשר.

<איברהים סורי: הספינה שלי בגודל של מקרר.

<יעקב פדידה: איפה תשים מקרר?

<פואד נסאר: בגלל זה, זה לא רלוונטי אלינו, אבל אנחנו אמרנו את זה מהתחלה, ואנחנו חוזרים על זה.

<פואד נסאר: אנחנו שמים קרח, שומרים על קרח.

עיסאווי פריג': אודליה, מה עומד מאחורי זה?

<אודליה אסולין דגני: אני אסביר.

<אודליה אסולין דגני: הסעיף הזה מדבר על כלי שיט שבו כן יש מקרר.

<אודליה אסולין דגני: כתוב באיזו טמפרטורה צריך להיות מקרר שנמצא בכלי שיט.

<אודליה אסולין דגני: קודם כול, תקנה 4 מדברת על החזקת שלל דיג בכלל, ותקנה 6 מדברת - - -

עיסאווי פריג': את עוברת עכשיו ל-6.

<אודליה אסולין דגני: נכון, אבל חשוב להבין שהתקנה הזאת מתייחסת לכלי שיט שיש בו מקרר.

<קריאה: כלי שיט גדולים.

<אודליה אסולין דגני: אמרנו שאנחנו בעצם נותנים מספר אופציות.

<אודליה אסולין דגני: מן הסתם, בכלי שיט שאין בו מקרר - - -

עיסאווי פריג': איך אני אבין את זה כשאני קורא את הסעיף?

<אודליה אסולין דגני: הסעיף מתייחס לקירור במקרר, זה הכותרת שלו.

עיסאווי פריג': אני עכשיו אקרא הסעיף, איך אני אבין שזה לא מחייב את כל - - -

<אודליה אסולין דגני: כי אין פה הוראה פוזיטיבית שאומרת, לא יחזיק אדם שלל דיג אלא במקרר.

<אודליה אסולין דגני: אין כאן הוראה כזאת.

<אודליה אסולין דגני: זה אומר שכשיש מקרר, אלה התנאים שלו.

<לאה ורון: אתם מוחקים את המילה "חשמלי"?

עיסאווי פריג': אתם מוחקים את המילה "חשמלי"?

<אודליה אסולין דגני: כן.

<לאה ורון: גם לא הבנתי מה קורה מהשעה ה-17 ועד השעה ה-24, כי אתם אומרים שהצינון, הטמפרטורה של אפס מעלות צלזיוס היא עד 16 שעות משליית שלל הדיג.

<לאה ורון: מה קורה בשעה ה-17, בשעה ה-18, בשעה ה-19?

<קריאה: מכבים את הקירור.

<ד"ר נדב דוידוביץ: הקירור ממשיך באפס מעלות.

<שמעון אזולאי: באפס הדגים כבר לא טריים, הם נהיים קפואים.

<לאה ורון: הם כותבים עד 16 שעות.

<קריאה: זה מהירות הקירור.

<ד"ר נדב דוידוביץ: המקרר יגיע לטמפרטורה של אפס מעלות.

<שמעון אזולאי: אפס מעלות זה מקפיא את הדג.

<אברהם רומנו: אפס מקפיא לנו את הדג, הסוחרים לא קונים אותו.

<אברהם רומנו: אתה צריך בין שתיים לשלוש מעלות.

<קריאה: ארבע מעלות.

<אברהם רומנו: אנחנו כבר 60 שנה עובדים ככה.

<אברהם רומנו: עוד לא נולדתם כשזה קרה.

<אברהם רומנו: מה אתם רוצים, לחסל את הדיג?

<אברהם רומנו: תחסלו אותו בלי כל מיני - - -

עיסאווי פריג': עזוב.

<אברהם רומנו: תגידו אין דיג, הדיג ימות, אז הוא ימות.

עיסאווי פריג': רומנו.

עיסאווי פריג': רומנו.

<אברהם רומנו: הם הורגים את הדיג.

עיסאווי פריג': אתה הורג אותי גם.

<אברהם רומנו: מה לעשות, כולנו נמות בסוף.

עיסאווי פריג': אתה הורג אותי.

עיסאווי פריג': תן לי עוד כמה שנים לחיות.

עיסאווי פריג': כמוך.

עיסאווי פריג': חקלאות, אתם צריכים לבוא לכאן משומנים וערוכים לכל התפתחות.

עיסאווי פריג': אתם לא ככה.

עיסאווי פריג': אתם נמצאים במצב, עם כל הכבוד, שהבקיאות שלכם בכל התקנות, בכל מה שמסביב, לא מניחה את דעתי.

עיסאווי פריג': זאת לא פעם ראשונה שאני משתתף בדיונים על חקיקה ותקנות.

עיסאווי פריג': תמיד אנשי המשרד באים ערוכים לכל התפתחות ויש להם תשובה לכל שאלה.

עיסאווי פריג': אתם לא ככה.

עיסאווי פריג': אתם לא ככה, וזה באמת מדאיג אותי.

עיסאווי פריג': זה מחליש אתכם גם, זה מחליש אתכם.

עיסאווי פריג': בגלל זה, דעתי לא נחה מהרבה סוגיות.

עיסאווי פריג': נגיד בסעיף 5, אמרת, הוא לא פוזיטיבי, אבל כשאני קורא את סעיפים (1) ו-(2) בסעיף 5 ואני מנסה לבנות אותם בצורה שתנוח דעתי, אני לא מסתדר.

עיסאווי פריג': השעות המופעלות והטמפרטורה – לא מסתדר לי, מתמטית זה לא מסתדר לי.

<שמעון אזולאי: שליפות, שליפות.

<שמעון אזולאי: הכול שליפות.

<אודליה אסולין דגני: אדוני, כמו שציינתי, התקנות האלה מחליפות צו חירום בנושא של בדיקת דגים.

<אודליה אסולין דגני: זה צו שנמצא תחת פיקוח שהיה בעצם תחת משרד הבריאות.

<אודליה אסולין דגני: כל הנושא הזה, התנאים איך להחזיק דגים, בדומה להחזקה של בשר, עופות, בכלים ובאיזו טמפרטורה, הם לפי כללים שנקבעו.

עיסאווי פריג': תקראי את הסעיפים שוב, ואל תתאמצי במתן תשובה.

עיסאווי פריג': הלאה, תקראי.

<אודליה אסולין דגני: "(1) צינון לטמפרטורה של 3 מעלות צלזיוס עד 6 שעות משליית שלל הדיג;"

עיסאווי פריג': מה זאת אומרת?

עיסאווי פריג': בסיפור יום, מה זה?

עיסאווי פריג': אני דייג, נכנסתי לים בשלוש לפנות בוקר.

עיסאווי פריג': יצאתי עם שלל הדיג בחמש.

עיסאווי פריג': מה עלי לעשות?

<אודליה אסולין דגני: המקרר הוא בכלי השיט.

<אודליה אסולין דגני: זה קודם כול מקרר שנמצא בכלי השיט, לא מקרר שנמצא במקום מחוץ לנמל.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': מה עלי לעשות?

<אודליה אסולין דגני: אתה צריך מקרר.

<אודליה אסולין דגני: אם יש לך מקרר, הוא צריך להיות מצויד במד טמפרטורה ורשם טמפרטורה.

<אודליה אסולין דגני: מה צריך להראות מד הטמפרטורה?

<אודליה אסולין דגני: את קצב הצינון של שלל הדיג בתוכו, צינון לטמפרטורה של שלוש מעלות צלזיוס, עד שש שעות.

עיסאווי פריג': אודליה, יש לי מקרר על-פי התקנות.

עיסאווי פריג': הוא נמצא בשלוש מעלות צלזיוס.

עיסאווי פריג': אני דייג, ירדתי, דגתי, בחמש יש לי את השלל.

עיסאווי פריג': מה ההצעה?

עיסאווי פריג': אני שם את השלל הזה בתוך המקרר?

<אודליה אסולין דגני: נכון.

עיסאווי פריג': לתקופה של שש שעות?

עיסאווי פריג': שאני אבין.

<אודליה אסולין דגני: אם זה עד שש שעות משליית שלל הדיג, הטמפרטורה צריכה להיות עד שלוש מעלות צלזיוס.

עיסאווי פריג': אם אני מחזיק את זה שש שעות, עד נגיד 11:00, אני צריך לשמור על טמפרטורה של שלוש מעלות.

עיסאווי פריג': ואם אני מחזיק את זה מעבר, עד ל-16.

<אודליה אסולין דגני: 16 שעות מהשלייה, זה צריך להיות על אפס מעלות.

<שמעון אזולאי: הדג קפוא.

עיסאווי פריג': יש לי שתי אופציות.

עיסאווי פריג': אני הדייג שיוצא עם השלל בחמש לפנות בוקר.

עיסאווי פריג': אם אני מחזיק אותו עד 16 שעות, אני צריך להחזיק אותו באפס מעלות.

<אודליה אסולין דגני: נכון.

עיסאווי פריג': ואם אני מחזיק אותו עד שש שעות, אני מחזיק אותו לפי שלוש מעלות צלזיוס.

עיסאווי פריג': נכון?

<אודליה אסולין דגני: נכון.

עיסאווי פריג': ואיך אני כדייג אדע מתי אני מוכר אותו?

עיסאווי פריג': אולי אני אחזיק אותו רק עשר שעות, אולי אני אחזיק אותו חמש שעות?

עיסאווי פריג': איך אני אחליט ללכת למסלול של שלוש מעלות צלזיוס או אפס מעלות צלזיוס?

עיסאווי פריג': איך אני אדע?

<אודליה אסולין דגני: ניתן לגורם המקצועי להתייחס.

<ד"ר נדב דוידוביץ: יש פה שתי אופציות.

<ד"ר נדב דוידוביץ: אחת היא צינון הדגים לטמפרטורה של שלוש מעלות, ואחת היא הגעה לטמפרטורה של הקפאה, לאפס מעלות.

<ד"ר נדב דוידוביץ: העניין של הזמן פה מתייחס לדגים עצמם.

<ד"ר נדב דוידוביץ: הם צריכים להגיע לטמפרטורה של שלוש מעלות, עד שש שעות מרגע ששלו אותם, ועד אפס מעלות - - -

<מרב תורג'מן: מהשעה השביעית?

עיסאווי פריג': אני דייג.

עיסאווי פריג': אני מוכר לסוחר בתל-אביב, כל יום בשמונה בבוקר הוא לוקח את שלל הדיג שלי.

עיסאווי פריג': היום הדייג הזה לא רוצה, ועל-פי הסיכום מראש אני שומר לפי שלוש מעלות צלזיוס.

<לאה ורון: ציננתי.

<לאה ורון: לא הקפאתי.

עיסאווי פריג': לא הקפאתי כי אני יודע שהוא לוקח ממני בשמונה בבוקר את הסחורה.

עיסאווי פריג': באתי אליו, הוא אומר לי: עיסאווי, אני לא צריך את זה.

עיסאווי פריג': אז מה עלי לעשות?

<ליאורה עופרי: יש להם עד 16 שעות - - -

<שמעון אזולאי: להביא דגים אם רשם טמפרטורה ועם סטופר.

עיסאווי פריג': אני מתרגם מה שכתוב.

עיסאווי פריג': בבקשה, מי כבודה?

<ליאורה עפרי: אני רק מנסה לעזור פה.

<ליאורה עפרי: ליאורה עפרי, מהלשכה המשפטית במשרד להגנת הסביבה.

עיסאווי פריג': תעזרי לנו.

<ליאורה עפרי: אם אני קוראת את זה כהדיוט - - -

עיסאווי פריג': את כמשפטנית, כשאת קוראת את זה, מה את מבינה?

<ליאורה עפרי: מה שבעצם מבקשים – ככה אני מבינה – מהדייג, כאשר הוא מחזיק את שלל הדיג מרגע שהוא שלה את הדג, אומר לו משרד החקלאות, עד שלוש מעלות צלזיוס אתה צריך להחזיק את הדג בתוך השש שעות מרגע ששלית אותו.

<ליאורה עפרי: אם בתוך השש שעות הוא כבר הספיק למכור אותו, הוא לא חייב להגיע אפילו לשלוש מעלות.

<ליאורה עפרי: ככה אני מבינה.

<ליאורה עפרי: אם אתה ממשיך להחזיק אותו, מהשעה השביעית והלאה, אתה צריך לדאוג להמשיך ולצנן אותו עד - - -

עיסאווי פריג': אבל זה לא כתוב ככה.

<ליאורה עפרי: אבל זו בדיוק השפה המשפטית.

עיסאווי פריג': זה ההיגיון, אבל משפטית לא כתוב ככה.

<מרב תורג'מן: מהשעה השביעית עד - - -

עיסאווי פריג': השפה היא אותה שפה.

<ליאורה עפרי: בסדר, יכול להיות שצריך לחדד את זה אבל זאת השפה.

עיסאווי פריג': היגיון זה מה שאת אומרת, אבל זה לא כתוב ככה.

<שמעון אזולאי: במה שכתוב אין היגיון, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני המשפטן, בבקשה.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אני לא משפטן, אדוני.

עיסאווי פריג': הוכחת שיש לך - - -

<יעקב פדידה: ניסוחים משפטיים.

<ד"ר משה רפאלוביץ: מזון מצונן מובילים במדינת ישראל בארבע מעלות, משווקים אותו ומאחסנים אותו בארבע מעלות ולא באפס.

<ד"ר משה רפאלוביץ: צודקים הדייגים בזה שיש בעיה גדולה להביא את הדגים לאפס מעלות כי כשזה קופא, איכות הדג יורדת, הנראות שלו היא פחות טובה, ואז קשה יותר למכור אותו.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אז אפס מעלות, אני חושב שזה פחות רלוונטי.

<שמעון אזולאי: תודה רבה, אדוני.

<שמעון אזולאי: כל הכבוד.

<ד"ר משה רפאלוביץ: ואני חושב, אדוני, אחד, אפשר להגביל את עצמנו כאן לארבע מעלות.

<ד"ר משה רפאלוביץ: שנית, אפשר לבקש שבכלי השיט שיש בו מקרר, הטמפרטורה בתוך המקרר תהיה ארבע מעלות.

<ד"ר משה רפאלוביץ: דגים, כשנכנסים למקרר של ארבע מעלות ומכוסים בקרח, זה לדעתי עונה על הדרישות ממזון, זה מספיק טוב לנו.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אם הטמפרטורה במקרר היא ארבע מעלות, הדגים יגיעו לארבע מעלות בקצב טוב.

עיסאווי פריג': ואתה וטרינר בכיר במדינת ישראל.

<ד"ר משה רפאלוביץ: אני לא בכיר.

עיסאווי פריג': כמה שנים אתה בתחום?

<ד"ר משה רפאלוביץ: עוד מעט שנה שנייה, אדוני.

<ד"ר משה רפאלוביץ: לא, אני כבר הרבה שנים.

עיסאווי פריג': כמה?

<ד"ר משה רפאלוביץ: 20 וכמה שנים, כמעט 30.

עיסאווי פריג': המזון מובל ואנחנו אוכלים את זה בארבע מעלות.

<ד"ר משה רפאלוביץ: נכון.

<ד"ר משה רפאלוביץ: ככה זה לגבי עופות, ככה זה לגבי דברים אחרים.

עיסאווי פריג': וככה בכל העולם.

עיסאווי פריג': הבנתי.

עיסאווי פריג': אין לי כוח לכל הדיון.

עיסאווי פריג': אודליה, משרד החקלאות, כבר אין לי מלים לתאר את האכזבה שלי איך הדברים מגיעים לשולחננו.

עיסאווי פריג': מרב, תנסחי ארבע מעלות צלזיוס, וקדימה.

<מרב תורג'מן: עד כמה שעות, אדוני?

<שמעון אזולאי: בלי שעות.

<שמעון אזולאי: כל הזמן.

<מרב תורג'מן: כל הזמן?

<ד"ר משה רפאלוביץ: הטמפרטורה במקרר צריכה להיות ארבע מעלות, וזה פותר את הבעיה.

עיסאווי פריג': אבל דגה לא יכולה להישאר בארבע מעלות - - -

<דוד ויצמן: גם הייבוא, הוא הולך לקירור בארבע מעלות.

<קריאות: - - -

<אודליה אסולין דגני: מדברים על טמפרטורה במקרר, לא על הובלה.

עיסאווי פריג': לגבי טווח הזמנים, מה דעתך?

<ד"ר משה רפאלוביץ: ארבע מעלות, אדוני, זה כל זמן שהדג בתוקף.

<ד"ר משה רפאלוביץ: ככה זה לגבי בשר וככה זה לגבי עופות.

<יעקב פדידה: בדיוק.

<יעקב פדידה: ארבע מעלות קבוע.

עיסאווי פריג': לא, אני לא יכול להשאיר את זה פתוח.

<לאה ורון: מה זה נקרא כל עוד הדג בתוקף?

<שמעון אזולאי: יש חמישה ימים תוקף.

עיסאווי פריג': אני מבקש ממך.

<שמעון אזולאי: היא שאלה.

<מרב תורג'מן: שלא נשכח שזה הטמפרטורה של המקרר, זה לא הטמפרטורה של שלל הדיג.

<מרב תורג'מן: אם אתה קובע ארבע מעלות, אז המקרר יקרר בארבע מעלות.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': אני אשאיר את זה על-פי ההצעה של משרד החקלאות, 16 שעות.

<אודליה אסולין דגני: מה שאני הייתי מציעה זה לבוא ולומר, מהשעה עד השעה - - -

עיסאווי פריג': תנו לי הצעה שאני אוכל לחיות אתה.

<מרב תורג'מן: מדובר פה על מה זה טמפרטורה של מקרר.

<יעקב פדידה: אבל מה זה קשור 16 שעות?

<מרב תורג'מן: המקרר קבוע יהיה ארבע מעלות.

<שמעון אזולאי: אני יוצא לשלושה ימים.

<שמעון אזולאי: מה אני אמור לעשות?

<שמעון אזולאי: להקפיא את הדגים?

<אודליה אסולין דגני: ההחזקה של שלל דיג היא מעל - - -

<ד"ר יאיר וויס: אני יכול לחדד משהו בבקשה?

<קריאות: - - -

<פואד נסאר: יש לי פתרון קטן בנושא טווח הזמן.

<פואד נסאר: כל עוד הדג עצמו בארבע מעלות צלזיוס, הוא אכיל.

<לאה ורון: מה זאת אומרת?

<לאה ורון: גם לחודש?

<קריאות: לא - - -

<לאה ורון: תקשיבו, לוועדה אין כלים מקצועיים לדעת את הדברים האלה.

<פואד נסאר: אדוני, הספינה יוצאת מהנמל - - -

עיסאווי פריג': אני החלטתי.

עיסאווי פריג': זהו.

<פואד נסאר: אני אתן לך רק - - -

עיסאווי פריג': אני מרים ידיים, אדוני.

<פואד נסאר: לא, אתה לא צריך.

עיסאווי פריג': שמעתי.

עיסאווי פריג': זהו, החלטנו.

<פואד נסאר: לא העניין של ה-16 שעות.

עיסאווי פריג': למה אתה מתעקש לדבר, אני לא רוצה לשמוע.

<פואד נסאר: כדי שאתה תיתן - - -

עיסאווי פריג': לא רוצה לשמוע.

עיסאווי פריג': לא רוצה.

עיסאווי פריג': החלטתי.

עיסאווי פריג': "בדיש", "בדיש".

<פואד נסאר: - - - "בדיש".

עיסאווי פריג': אני מבקש ממך, די.

עיסאווי פריג': לא רוצה לשמוע.

<פואד נסאר: - - -

עיסאווי פריג': די, לא רוצה לשמוע.

עיסאווי פריג': מה העניין?

<לאה ורון: אתה לא ברשות דיבור.

עיסאווי פריג': אתה לא ברשות דיבור.

<פואד נסאר: אני שומע 16 שעות - - -

עיסאווי פריג': לא רוצה לשמוע.

<לאה ורון: תעצרו.

<לאה ורון: תקשיבו רגע ליושב-ראש.

<פואד נסאר: - - -

עיסאווי פריג': אני מבקש תצא מהאולם – עם הידיים, חוסר הכבוד הזה.

עיסאווי פריג': תוציאו אותו מהאולם.

עיסאווי פריג': תצא מהאולם.

<פואד נסאר: - - -

עיסאווי פריג': תצא מהאולם.

עיסאווי פריג': תוציאו אותו.

<פואד נסאר: איך אני אצא?

עיסאווי פריג': חוסר כבוד.

<פואד נסאר: חוסר כבוד?

עיסאווי פריג': תצא.

עיסאווי פריג': אתה לא יודע מה אני הולך להגיד.

<פואד נסאר: אני אגיד לך משהו.

<פואד נסאר: אני קיבלתי את האירוע המוחי פה בוועדת הכלכלה לפני חמש שנים.

<פואד נסאר: אתה רוצה שאני אקבל עוד אירוע?

עיסאווי פריג': אז תשמע.

עיסאווי פריג': אז כשאין כבוד תקשיב.

<פואד נסאר: - - -

<לאה ורון: פופו, תקשיב רגע ליושב-ראש.

<לאה ורון: תקשיב רגע.

<לאה ורון: תקשיב.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': אתה לא מפסיק, תקשיב לי.

עיסאווי פריג': תקשיב מה החלטתי.

עיסאווי פריג': שמעת מה החלטתי?

<פואד נסאר: עוד לא.

עיסאווי פריג': אז יפה, אז תקשיב.

<פואד נסאר: רציתי לתת דעה.

עיסאווי פריג': תקשיב.

עיסאווי פריג': ריבונו של עולם.

עיסאווי פריג': מישהו הקשיב למה שאני החלטתי?

<קריאה: תנו לו עכשיו לסיים, וזהו.

<קריאה: חברים, משרד החקלאות ומשרד הבריאות, אבל במיוחד משרד החקלאות.

<קריאה: אנחנו מאוכזבים מההיערכות שלכם לישיבה ולתקנות האלה.

<קריאה: יותר משלוש שנים אתם עובדים, אתם הגעתם לכאן לדיון לא ערוכים מספיק, לא הצלחתם לתת לנו מענה משכנע למחלוקות ולסעיפים שהתקיים דיון בגינם.

<קריאה: אני לא רוצה להכביר במלים אבל מאוד מאכזב.

<קריאה: אני נועל את הישיבה כי אני לא יכול להתקדם בסעיפים הבאים המהותיים כל עוד אתם לא עוזרים לי מקצועית ולא מזינים אותי.

<קריאה: אני בסך הכול חבר כנסת, אני לא מומחה לדיג שאני יכול להתמודד עם כל הסוגיות שמועלות כאן.

<קריאה: אני לא צריך לקבל עזרה מחבר דוגמת יושב-ראש איגוד הווטרינרים, ד"ר רפאלוביץ.

<קריאה: אני צריך מכם את העזרה, מכם את הגיבוי, ולא שתיקתכם.

<קריאה: אתם לא מספקים לי הגנה ולא עוזרים לי מקצועית בניהול הישיבה.

<לאה ורון: אני אוסיף לכך.

<לאה ורון: ומעבירים נוסחים של התקנות בבוקר של הדיון עצמו.

עיסאווי פריג': זה דבר שלא יכול להימשך.

עיסאווי פריג': זה דבר שלא יכול להימשך.

עיסאווי פריג': אני באתי עם כוונות טובות לאשר את התקנות היום, לרוץ איתן, ודיברנו על זה לפני שהתחילה הישיבה, אבל אתם לא נותנים גב ולא נותנים עזרה לזה.

עיסאווי פריג': לשם כך, חברים, אנחנו הגענו להצבעה עד סעיף 4, כולל.

עיסאווי פריג': אני נועל את הישיבה, ובמידה ונקיים ישיבת המשך לצורך אישור התקנות, אני מבקש מכם, אודליה, בשם הכבוד העצמי של כל אחד ואחד מאתנו, נבוא ערוכים, נבוא מוכנים, נבוא עם תשובות.

<שמעון אזולאי: תתדיינו עם הדייגים.

עיסאווי פריג': זה לתת כבוד לעצמנו במיוחד.

עיסאווי פריג': דברו איתם.

<אברהם רומנו: לא מדברים אתנו.

עיסאווי פריג': דברו איתם, בין היתר.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': לשם כך, אני נועל ואני מאוד מקווה שזה יהיה כך.

עיסאווי פריג': תודה רבה.