ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 287, 2016-07-18 12:30

איילת נחמיאס ורבין: צהרים טובים לכולם.

איילת נחמיאס ורבין: נתבקשתי על-ידי יושב-ראש הוועדה האלילי שלנו איתן כבל לנהל את הדיון החשוב הזה במקומו מחמת זה שהוא לא נמצא כרגע בארץ.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה לומר שזה אחד הדיונים הרגישים והחשובים שהזדמן לי לנהל במסגרת ועדת הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: כל הנושא של פתרון בעיות כלכליות במדינת ישראל, בין אם מדובר ביוקר המחיה, בין אם מדובר במחסור מהנדסים בהי-טק, כל אחד מאלה, פתרונות האצבע בסכר, המהירים האלה, או מה שנתפס כדבר מהיר, כי גם פה לא מדובר בתהליך מהיר, זה תהליך שמערער את היסודות הכלכליים שעליהם בנויה ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: לפני זמן מה ניהלנו דיון בנושא של ייבוא מהנדסים לענף ההי-טק לישראל.

איילת נחמיאס ורבין: חסרים 10,000 מהנדסים, אני לא יודעת מאיפה נלקח המספר הזה אבל כך נאמר לנו.

איילת נחמיאס ורבין: בשבוע שעבר פגשתי קבוצה גדולה של בני 40 פלוס שנפלטו משוק התעסוקה, במקום לראות איך מכשירים אותם במהירות ומחזירים אותם לשוק העבודה, אומרים, טוב, אנחנו נייבא מהנדסי הי-טק לישראל.

איילת נחמיאס ורבין: ענף הבניין הוא ענף מאוד רגיש, גם בגלל שהוא נוגע בנושא של יוקר הדירות במדינת ישראל אבל גם בגלל שצריך להגיד שהוא מהווה סוג של נקודת מפגש, צומת מאוד קריטית של עובדים מכל מיני מגזרים, שאין להם כישורים מסוג השכלה כי יש להם כישורים אחרים מאוד טובים וחשובים, מצליחים להוציא את משכורתם בכבוד.

איילת נחמיאס ורבין: צריך גם לומר שאנחנו יודעים שהשנה החולפת הייתה שנה מאוד גרועה בנושא של בטיחות עובדים בבניין במדינת ישראל וגם לעניין הזה יש חשיבות, אנחנו גם יודעים מה קורה עם עובדים זרים בנושא.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים להחליט.

איילת נחמיאס ורבין: חברי הכנסת רוזין ופרי, איזו מדינה אנחנו רוצים כאן.

איילת נחמיאס ורבין: כי בכל דיון שאני מנהלת בנושא של ייבוא עובדים, אני בסוף אומרת, שלא נמצא את עצמנו בסוף מייבאים אזרחים.

איילת נחמיאס ורבין: זה דבר שמאוד מטריד אותי.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת מיכל רוזין, מציעה בנושא, בבקשה.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: בוקר טוב לכולם, אני רואה הרבה פרצופים מוכרים וההיכרות שלי בתחום היא מכך שבכנסת ה-19 כיהנתי כיושבת-ראש הוועדה לעובדים זרים בכנסת ואחד הענפים שדנו בהם שעות רבות היה ענף הבנייה ועל הקושי הרב של ענף הבנייה להביא לכאן עובדים זרים.

מיכל רוזין: הייתה אמירה חד משמעית, שלא הסכמתי אתה כמובן, של משרד האוצר ובנק ישראל נגד התאחדות בוני הארץ, נגד העמדה של הוועדה שאמרה, לא צריך להביא שום עובד זר מחו"ל.

מיכל רוזין: היו גם גורמים במשרד הכלכלה שאמרו את זה.

מיכל רוזין: צריך רק עובדים ישראלים.

מיכל רוזין: אנחנו כמובן חשבנו שצריך איזון בין הכשרה ועבודה מועדפת לעובדים ישראל ועדיין על מנת לעזור לענף הבנייה ולתת אפשרות לבנות, בעיקר לגובה, צריך גם עובדים זרים.

מיכל רוזין: ממשלת ישראל החליטה בשנת 2011 שעובדים זרים יובאו לישראל בהסכם בי-לטראלי, הסכם בין מדינות, על מנת להפסיק לראות את התופעות הקשות של דמי תיווך, תופעות של ניצול עובדים ועובדות במשק הישראלי גם אם הם זרים או זרות.

מיכל רוזין: לכן אני שמחה שגם בענף הבנייה נעשה מאמץ רב כדי להביא לכאן עובדים זרים בענף הבנייה רק בהסכמים בי-לטראליים.

מיכל רוזין: בזמנו נסעתי עם חלק מהחברים פה למולדובה על מנת לבחון כיצד נעשה תהליך המיון של משרד הפנים ומשרד הבינוי והשיכון כדי להביא לכאן את העובדים הראויים ולא לשמוע כל מיני אמירות על הבאת נהגי מוניות ועובדים לא רלוונטיים.

מיכל רוזין: הממשלה בשנים האחרונות מנסה להגיע להסכם עם ממשלת סין, אחרי שעברה החלטה ברורה בממשלת ישראל להביא כמות מאוד גדולה, כ-20,000 עובדים זרים למדינת ישראל.

מיכל רוזין: נאמר חד משמעית שמיצינו הבאת עובדים ממדינות באירופה כמו רומניה, מולדובה, בולגריה, או לפחות אנחנו לא יכולים להביא את הכמויות האלה אלא רק בסביבות 1,000, לכן את רוב הכמות הגדולה של 20,000 רצו להביא את מסין.

מיכל רוזין: הייתה אמירה מאוד מפורשת של הקבלנים שהם צריכים את העובדים הסינים כי יש להם מומחיות שאין לעובדים אחרים בעבודות רטובות בבנייה הגבוהה וכדומה.

מיכל רוזין: מה שקרה הוא שמשרד החוץ ומשרד הפנים לא הצליחו להגיע עם ממשלת סין לחתימה על הסכם.

מיכל רוזין: היו הרבה מאוד קשיים בדרך, נאמר שהסיבה האחרונה והסופית שמנעה את החתימה על ההסכם היא סיבה פוליטית.

מיכל רוזין: סין לא הסכימה שעובדים סינים יעבדו, יועסקו בשטחים הכבושים, בגדה המערבית, יהודה ושומרון, כל אחד על-פי הגדרתו ולכן ההסכם הזה נתקע.

מיכל רוזין: חשוב לומר את זה.

מיכל רוזין: אין ספק שחברות הבנייה בארץ קורסות תחת הנטל, מצד אחד הרגולציה המאוד קשה שממשלת ישראל מכילה עליה, תחת חוסר היכולת להביא עובדים ואין מה לעשות, אם היו מספיק עובדים ישראלים שיכולים לעבוד בענף אני בטוחה שהם היו שמחים, אנחנו גם בוודאי עובדים פלסטינים שמגיעים.

איילת נחמיאס ורבין: מספרם ירד באופן דרמטי.

מיכל רוזין: על כך התאחדות בוני הארץ מדגישים עד כמה הם היו רוצים.

מיכל רוזין: בעבר היה ניסיון של השר אורי אריאל לפתוח את עזה להבאת 8,000 עובדים.

איילת נחמיאס ורבין: זה חבל, כי שב"חים יש פה ולעומת זאת עובדים עם רישיון, אין.

מיכל רוזין: אנחנו שומעים גם את ראשי מערכת הביטחון, גם בוועדת חוץ וביטחון, הם אומרים את זה גם לתקשורת לכן אני יכולה לצטט שהם רוצים שכמה שיותר יוכלו לעבוד על מנת להרגיע את המצב הביטחוני.

מיכל רוזין: אני בטוחה שגם הקבלנים רוצים בכך.

מיכל רוזין: עם זאת, יש עם זה הרבה בעיות, כאשר יש סגר, כתר, בעיות כאשר אותם עובדים צריכים לצאת בבוקר ועומדים שעות על גבי שעות במחסומים, הם מגיעים וצריכים לצאת אחר הצהרים, יש חגים יש רמדאן, הילד חולה, יש הלוויה, הם לא נמצאים.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא מספק את מה שהשוק צריך.

מיכל רוזין: בוודאי בהבדל מעובדים זרים שמגיעים לפה ונמצאים במקום ואפשר לסמוך שהם יעבדו שעות רבות מבוקר ועד לילה.

מיכל רוזין: דבר נוסף בעניין החברות, יש ניסיון לעקוף את הקושי להביא עובדים זרים ולהביא חברות זרות.

מיכל רוזין: אני לא יודעת אם התאחדות בוני הארץ עדינים מידי בעניין או מנסים ללכת בין הטיפות, אני חושבת שזו אמירה ברורה שהם לא מספקים את הסחורה.

מיכל רוזין: לדעתי האצבע המאשימה כלפיהם היא מוטעית.

מיכל רוזין: האצבע המאשימה צריכה להיות לממשלה ולכך שהיא לא מוצאת את הפתרונות על מנת שהם יוכלו לבנות בקצב יותר גדול ולהגדיל את הפריון.

מיכל רוזין: מספרים לי שזה יביא לתחרות.

מיכל רוזין: חברות זרות שתגענה לכאן ייצרו תחרות וייצרו אפילו יותר עבודה מכיוון שהם יעשו את השלד ואז יבואו חברות הקבלן הישראליות וייתנו את החשמל ואת הנגרות ואת כל הדברים האלה.

מיכל רוזין: יכול להיות שזה נכון, יכול להיות שבשוליים יהיה מי שירוויח גם מכך.

מיכל רוזין: עדיין אני חושבת שיש פה לצערי הרב מצב שיכול להוביל אפילו לפשיטת רגל של חלק מהחברות הישראליות, לפגיעה קשה כמובן בהכשרה של ישראלים שעדיין עוד הייתה קיימת קצת, לעבודה של פלסטינים ובוודאי עכשיו לא תהיה סיבה להביא עובדים זרים ואז זה משאיר את חברות הקבלן הישראליות ללא עובדים בכלל.

מיכל רוזין: הניסיון הזה לעקוף בעיות של ממשלת ישראל, אני מקווה שלא יצלח כאן.

איילת נחמיאס ורבין: תודה חברת הכנסת רוזין.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת פרי בבקשה.

יעקב פרי: אני אהיה קצר.

יעקב פרי: קודם כל אני אבקש לברך על עצם העלאת הנושא.

יעקב פרי: אני חושב שהוא קריטי, הוא דחוף ואין ספק שאנחנו מנסים למצוא פתרונות מעשיים למצוקת הדיור, ליוקר המחיה ולמחסור בכוח האדם.

יעקב פרי: צריך לומר שיש מחסור בכוח אדם בענף הבנייה.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה שאני עוצרת אותך כי יש הבדל בין הנתונים כמה זמן לוקח לבנות בישראל, שזה באמת קשור למחסור בכוח אדם לבין הנתון של כמה שנים לוקח מרגע שבן אדם רכש קרקע וכמה שנים הוא יוכל לבנות עליה בהשוואה לעולם.

איילת נחמיאס ורבין: זה כבר הרגולציה וזה מרגיז.

יעקב פרי: זה אין סופי.

יעקב פרי: נדרשת ללא ספק חשיבה יצירתית מחוץ לקופסה.

יעקב פרי: לצערי ממשלת ישראל סותרת את עצמה כמעט בלי סוף בהחלטות שלה.

יעקב פרי: לפעמים יש החלטה שנראית כהחלטה טובה והחלטה יצירתית והחלטה מקדמת ומיד אחרי זה באה החלטה שסותרת אותה לא זאת מבוצעת ולא זאת מבוצעת.

יעקב פרי: ללא ספק אמרה כבר חברתי חברת הכנסת רוזין שישנה חשיבות גדולה למציאת איזון נכון בין קיום הפתרונות והגברת המקצועיות בענף הבנייה לבין הבטחת קיומם בכבוד, שאנחנו עוסקים בזה כמעט ללא הרף, של עסקים קטנים ועסקים בינוניים וביטחונם התעסוקתי של ישראלים שעוסקים במקצועות הללו.

יעקב פרי: בשבועות האחרונים יצאה לפועל תכנית ממשלתית במסגרתה יוכשרו, כך היא אומרת, אלף בוגרי צבא בתחום הבנייה וחשוב לוודא עוד פעם שהממשלה באמת לא מקדמת, כי ההחלטה הקודמת דברה אם אינני טועה על מאגר שיוקם לחמש שנים וייבחרו חברות לפי קריטריונים ונקבעו שש חברות וכיוצא בזה.

איילת נחמיאס ורבין: אלף עובדים לחברה.

יעקב פרי: אז אני רוצה לשאול, אני מניח שיש פה נציגי ממשלה, אני פונה אליכם במה שאלות שמעניינות אותי: הראשונה, איך ההחלטה להביא חברות בנייה זרות משתלבת עם החלטת הממשלה להכשיר אלף יוצאי צבא בתחום הבניה?

יעקב פרי: איך זה צריך להשתלב?

יעקב פרי: במקביל?

יעקב פרי: אחד אחרי השני, אחד לא יבוצע, אחד כן יבוצע.

יעקב פרי: האם בכוונת האוצר לתת תמיכה או אם תרצה שמיכת ביטחון כלשהי, במיוחד לקבלנים הקטנים והבינוניים שעשויים בהחלט או עלולים להיפגע מהמהלך הזה.

יעקב פרי: האם יש צפי או מישהו עשה צפי, לאו דווקא הממשלה אולי התאחדות הקבלנים בוני הארץ, כמה חברות בנייה ייפגעו וכמה משרות המשק יאבד כתוצאה מהמלך של ייבוא חברות זרות.

יעקב פרי: כשאני אקבל תשובות, או לפחות תשובות חלקיות על הדברים הללו, אני אומר גם מהי עמדתי.

יעקב פרי: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה חבר הכנסת פרי.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת מרגלית, אחד המציעים, בבקשה.

אראל מרגלית: תודה.

אראל מרגלית: שמעתי את השאלות הטובות של חבר הכנסת פרי ואני רוצה להצטרף אליו ואל חברת הכנסת רוזין ולומר שאין ספק שהייתה החלטה להביא יותר עובדים זרים עם מטרה של 20,000 עובדים על-ידי השגת הבנות עם מספר מדינות, עם הסכמים שיוכלו לאפשר לנו להביא יותר עובדים ולקבל תמיכה כדי שאפשר יהיה להיכנס למהלך מאוד נרחב של בנייה.

אראל מרגלית: אני יודע שגם החברות הקבלניות וגם האנשים בארץ תמכו בזה והייתה החלטה של מסגרת.

אראל מרגלית: ההחלטה הייתה לנסות להביא עד עכשיו 20,000 עובדים, כאשר יש הרבה מאוד עובדים, גם ישראלים וגם פלסטינים מהגדה שעובדים בעבודות האלה וזה יוצר הרבה מקומות עבודה לכולם.

אראל מרגלית: אין שום ספק שהייתה התקדמות קטנה בעניין.

אראל מרגלית: היו הסכמים עם מדינות כמו רומניה, בולגריה, אוקראינה.

אראל מרגלית: אני יודע שהחברות הקבלניות והגורמים של הענף, אפילו עוזרים למשלה לסנן חלק גדול מהעובדים כדי לנסות להביא אותם לארץ בצורה כזו שאפשר יהיה להגביר את הקצב ברמת הבנייה.

אראל מרגלית: אבל כרגע אנחנו מבינים שאתם לא עומדים בקצב שקבעתם לעצמכם.

אראל מרגלית: אני מבין שאין כרגע הסכמה עם הסינים על מסגרת הגיונית שתוכל להביא גם עובדים סינים, שהרבה מהם עובדים מיומנים כאן לארץ, להיות חלק מהבניה.

אראל מרגלית: אז, ההחלטה שלכם להביא שש חברות לדעתנו מאוד פוגעת במרקם העדין שנוצר פה בין חברות לבין עובדים לבין היכולת לפתח את השוק הזה, שהאנשים בארץ הסכימו שמתאים כרגע בגלל הבליץ שרוצים לעשות, להביא גם עובדים זרים.

אראל מרגלית: ברגע שאתה מביא שש חברות סיניות זרות או חברות בין-לאומיות זרות, אתה יכול, בגלל סיבות שלא קשורות לדינמיקה, לערער לחלוטין את כל המרקם העדין של היחסים בין המדינה, החברות והעובדים.

אראל מרגלית: אתה מאבד את המחויבות שיש להרבה מאוד מהחברות הקבלניות והחברות המבצעות הישראליות למוצרים כחול לבן כי הם כבר לא מחויבים, לא מכירים ולא יודעים ואתה מערער את המאזן.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים לראות איך המדינה חוזרת להתחייבויות הקודמות שלה איך אנחנו יכולים לעזור כדי להקל כאן כדי שנגיע כמה שיותר מהר מ-8,500 עובדים זרים שיש כרגע ל-12,000 נוספים כדי לעמוד במכסות שאנחנו רוצים להגיע אליהן.

אראל מרגלית: זה חשוב לבנייה הישראלית ולעסקים הקטנים.

אראל מרגלית: אני מזכיר שבשנה שעברה 60,000 עסקים קטנים ובינוניים נסגרו במדינת ישראל ואף מפעל תעשייתי חדש לא הוקם.

אראל מרגלית: כלומר, הכלכלה הישראלית נמצאת, שמעתי גם את חבר הכנסת פרי מדבר על זה בהצעת אי האמון בשבוע שעבר, הכלכלה הישראלית נמצאת במשבר קשה ואנחנו לא רוצים לערער את היסודות והאושיות של הכלכלה שלנו במקומות בהם צריך לעבוד, אנחנו רוצים לתת לזה גיבוי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לחברה כנסת מרגלית.

איילת נחמיאס ורבין: אחד הדברים שמטעים ומטשטשים את התחושה שאנחנו באמת בעיצומו של משבר כלכלי, אלה נתוני האבטלה, שזה בעצם לא השתתפות בשוק התעסוקה אלא אבטלה שלכאורה הם נתונים משקרים ונתוני רכישת מכוניות, שזה נובע מזה שלאנשים אין דרך אחרת להגיע למקום העבודה שלהם, אלא אם יקנו מכוניות.

איילת נחמיאס ורבין: לכן זה מאוד מטשטש.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להעיר הערה נוספת ושאלה נוספת למשרדי הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: בתחושה שלנו, מה שכולם שקפו עד כה, זה לא דבר שמשנה משחק, לא רק בעניין הכמות.

איילת נחמיאס ורבין: בימים אלה ממש משנים את תנאי המכרז, בהתחלה חשבו שזה יהיה חצי מיליארד דולר מחזור ואנחנו מבינים שכבר הורדתם.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת שגם אתם מתקשים למצוא את אותן חברות שיביאו לכאן את העובדים.

איילת נחמיאס ורבין: לכן, מעבר לזה שאנחנו מנסים להבין מי הן אותן חברות ואיך מגנים על הקבלנים הישראלים, זה לא מרגיש כמו משהו שבאמת יוכל לשנות את כללי המשחק ואני יודעת את התשובה שלכם, אתם תגידו לי שזה לא דבר אחד.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שהורדת מחירי הדיור זה לא דבר אחד.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: הנושא הזה עניין אותי עוד לפני שהייתי חברת כנסת.

יוליה מלינובסקי: כי ברגע שראיתי את החלטת הממשלה, שאני מבינה את הצורך בה, כי אנחנו במשבר ואנחנו רוצים להאיץ את הבנייה ורוצים שזה יהיה כמה שיותר מהר.

יוליה מלינובסקי: אבל עכשיו אני אדבר לא מהפן של שמירת זכויות העובדים, כי יש פה חברי כנסת שזה תחום ההתמחות שלהם, אני אדבר מטעם רוכשי הדירות העתידיים, שאותם חברות אמורים לבנות.

יוליה מלינובסקי: ברגע שהדירה נבנתה יש עליה אחריות שבע שנים.

יוליה מלינובסקי: מה קורה עם זה?

יוליה מלינובסקי: לא מספיק רק לבנות, אחר-כך יש תיקונים, יש דברים טבעיים שקורים בשנים הראשונות, הבניין זז, מי עושה את התיקונים, מי נותן את הערבויות אם משהו לא בסדר.

יוליה מלינובסקי: איך התהליך הזה יקרה לאותן חברות אחרי הבניה יישארו נציגויות בארץ שיטפלו בכל העניינים הקשורים לזה?

יוליה מלינובסקי: יש את חוק המכר וכנראה הם יעבדו לפי חוק המכר.

יוליה מלינובסקי: עלו פה שאלות רבות וחשובות: איך זה ישפיע על השוק?

יוליה מלינובסקי: איך זה ישפיע על עובדים זרים שכבר יש ושמירת זכויותיהם?

יוליה מלינובסקי: איפה יגורו העובדים האלה?

יוליה מלינובסקי: זו גם בעיה גדולה.

יוליה מלינובסקי: היום אנחנו מכירים את שכונות המצוקה עם כל העובדים הזרים, נצטרך לבנות בכמות כזו מעונות מיוחדות לעובדים זרים

איילת נחמיאס ורבין: זה אדיר.

איילת נחמיאס ורבין: בישראל של תחילת הדרך היו מעונות עובדים.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו יהיו לנו מעונות לעובדים זרים.

יוליה מלינובסקי: היה לי ויכוח עם נציג בנק ישראל על זה שבנק ישראל מעודד ורוצה להכשיר את הישראלים לעבודה בבנייה.

יוליה מלינובסקי: שאלתי אותו שאלה פשוטה, איפה הבן שלו עובד?

יוליה מלינובסקי: לא בבניה.

יוליה מלינובסקי: עם כל הכבוד, אנחנו רוצים את זה תיאורטית אבל בסוף, כשמגיעים לתכל'ס, אף אחד לא רוצה שהבן או הנכד שלו יעבוד בבנייה.

יוליה מלינובסקי: יש אנשים שעובדים, בדרך-כלל ישראלים שעובדים במקצועות הפשוטים ואחר-כך די מהר מתקדמים לניהול עבודה או פותחים עסק משלהם וכבר נותנים שירותי משנה לקבלנים בכלים סניטאריים, מזגנים ודברים כאלה.

יוליה מלינובסקי: צריך להבין את המציאות, אפשר לרצות, כמו שאנחנו רוצים שיהיו פחות מכוניות על הכביש ושר האוצר מקטין את כמות החניות בבניה החדשה אבל עדיין אנשים קונים רכבים.

איילת נחמיאס ורבין: כי אין להם ברירה.

יוליה מלינובסקי: אז אפשר לרצות.

אראל מרגלית: אני הייתי מקלף בניין בפרימוס ושם עליו שפכטל הכי מהיר, כשהייתי בלימודים.

מיכל רוזין: אני גדלתי עם אבא בנאי.

יוליה מלינובסקי: ותראה לאן הגעת?

יוליה מלינובסקי: פתחת עסק משלך.

יוליה מלינובסקי: אני תומכת בהחלטה הזאת כי כנראה שאין ברירה, אנחנו במצב כזה.

יוליה מלינובסקי: גם הקבלנים שלנו יצטרכו להסתגל ולהסתדר ולמצוא דרך ותמיד יש התייעלות מסוימת וזה לא רע.

יוליה מלינובסקי: השאלות שלי הן: מה עם חוק מכר?

יוליה מלינובסקי: מה עם הערבויות?

יוליה מלינובסקי: האם לחברות תהיינה נציגויות לאורך זמן, זה אמור להיות שבע שנים ואחר-כך המשך.

יוליה מלינובסקי: אז מה יהיה עם זה?

יוליה מלינובסקי: שאלה נוספת, איך המדינה נערכת לקבלת כמות אנשים גדולה במכה אחת.

יוליה מלינובסקי: מה הצפי למגורים?

יוליה מלינובסקי: איך הם יתניידו?

יוליה מלינובסקי: אלה דברים שצריך לחשוב עליהם מראש.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: שאלות מאוד טובות.

איילת נחמיאס ורבין: רון בריק נשיא התאחדות בוני הארץ בבקשה.

<רון בריק: ענף הבניה הוא למעלה מ-10,000 חברות בניה מתוכם למעלה מ-5,000 חברות בניה שהן חברות ביצוע מבצעות עשרות שנים עשרות דורות את כל הבניה במדינת ישראל.

<רון בריק: זה נכון למגורים, זה נכון לתשתיות, זה נכון למסחר, זה נכון לקשרים וזה נכון גם - - - .

<רון בריק: מי שבונה במדינת ישראל הם אלפי חברות בניה עשרות שנים שנמצאות במדינת ישראל והן בונות את מדינת ישראל ולא אחרת.

<רון בריק: לא יעלה על הדעת ולא ראיתי את זה בשום מקום בעולם שמביאים חברות בניה, מחר זה יכול להיות חברות טקסטיל ומזון, כדי שיתחרו בחברות המקומיות.

<רון בריק: זה נראה לי הזוי לחלוטין.

איילת נחמיאס ורבין: עושים את זה.

איילת נחמיאס ורבין: גם בענפים האלה אגב, זה לא עוזר להוזיל את יוקר המחיה.

<רון בריק: אם כבר נאמרה ההערה, אני אגיד שהחברה הטורקית, עם קבלן של 35 שנה שבונה ומבצע בהיקפים מאוד גדולים.

<רון בריק: החברה הטורקית שנמצאת במדינת ישראל עם אלף עובדים, אחת חברות הביצוע היקרות שאני מכיר.

<רון בריק: זאת אומרת שאם הכוונה שזה יוריד את עלויות הבנייה, זה לא יוריד, ייתכן וזה יצמצם במספר חודשים את מסירות הדירות.

<רון בריק: יש פה חברות בניה שמעסיקות מאות אלפי משפחות שעובדות, כולל מהנדסים, מנהלי עבודה שגם הם חסרים בכמות של אלפים.

<רון בריק: יש חשש למקומות עבודה וסגירת חברות, במיוחד הקטנות והבינוניות שיהיה להם קשה לשרוד ובמציאות שיש היום בשוק הנדל"ן, אני מאמין שיהיה להם עוד יותר קשה וזו יכולה להיות פגיעה של לפחות 100,000 עובדים בענף.

<רון בריק: הפגיעה היא פגיעה קשה אצל הקבלנים הראשיים ואצל היזמים ואצל כל אחד בענף.

<רון בריק: ידענו לבנות 100,0000 יחידות דיור עם 100,000 עובדים זרים בשנות ה-90.

<רון בריק: הייתה לנו התחייבות ממשלתית, אל תפחדו צאו לבנות!

<רון בריק: אם לא הייתה התחייבות של המדינה לא היו הדירות האלה.

<רון בריק: בסופו של יום המדיה לא רכשה אף דירה.

מיכל רוזין: לא דברנו על הבנקים, על האשראי.

<רון בריק: ידענו לבנות 100,000 יחידות דיור, עם 100,000 עובדים זרים.

<רון בריק: המדינה קבלה על עצמה אחריות ואמרה שתעשה סדר בנושא של הבאת העובדים הזרים באמצעות תאגידי כוח אדם ולכן הממשלה עצמה היא זו שאחראית להביא 20,000 עובדים זרים.

<רון בריק: כנראה שמסין לא ייכנס עובד אחד כי הזמן עשה את שלו, טעות מפה וטעות משם, כנראה שלא יכנסו עובדים.

<רון בריק: אבל אנחנו מביאים אלפי עובדים.

איילת נחמיאס ורבין: היום אין בכלל עובדים מסין בישראל שנשארו?

<אלדד ניצן: 3,500 עובדים.

<אלדד ניצן: מאריכים להם כל שנה בשנה והם כבר שחוקים ועייפים.

<אלדד ניצן: כולם נשענים עליהם.

איילת נחמיאס ורבין: אלה אכן עבודות שוחקות.

<אלדד ניצן: גם האירופאים שמגיעים נשענים עליהם.

<אלדד ניצן: הם מרכזים את העבודה.

<אלדד ניצן: אם הסינים האלה לא יהיו, בכלל לא תהיה בניה.

<רון בריק: אנחנו יודעים להביא עובדים זרים, אנחנו נמצאים שם לפחות פעם בחודש אם לא פעמים בחודש יחד עם המדינה.

<רון בריק: נכון שאנחנו מביאים כמויות של 900 ושל 1,000 ושל 1,200 מתוך מיון של 3,000.

<רון בריק: אבל המיון, כמו שחברת הכנסת רוזין ראתה את חדרי המיון - - -

מיכל רוזין: נכשלתי בכל המבחנים, כולל זה שהחזקתי את השפכטל הפוך.

דב חנין: לכן את לא עובדת זרה היום.

איילת נחמיאס ורבין: את מביישת את אבא שלך, אחרי הכול היה בנאי.

<רון בריק: אנחנו חושבים שהפתרון בדרך.

<רון בריק: חיכינו חודשים רבים לחתימת הסכם עם ממשלת אוקראינה.

<רון בריק: יש שם 45 מיליון תושבים, 40% אבטלה ואני אומר לכם שמשם אפשר להביא 20,000 עובדים זרים.

<רון בריק: יש שם אנשים שמומחים לאנשים ועכשיו נחתם הסכם בין המדינות.

<רון בריק: אז יכול להיות שזה ייקח עוד חודש או חודשיים.

<רון בריק: בסופו של דבר נעשה מיונים ונביא משם כמויות גדולות של עובדים.

יוליה מלינובסקי: המכסה לדעתי היא 5,000 אם אני לא טועה?

<רון בריק: המכסה היא 20,000.

איילת נחמיאס ורבין: היא שאלה על אוקראינה.

מיכל רוזין: אין מכסה.

מיכל רוזין: כמה שיצליחו למצוא.

דב חנין: המכסה הריאלית היא 45 מיליון.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת חנין, שאתה תאמר דבר כזה?

יוליה מלינובסקי: יש מכסה, אני מציעה לכם לבדוק כי שמעתי את זה ממקור ראשון.

יוליה מלינובסקי: לא ראיתי.

יוליה מלינובסקי: אני יודע שחסרים 16,500 לפי החלטת הממשלה שהייתה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אשמח אם תתכנס לסיכום ולפתרונות.

<רון בריק: במדינת ישראל אנחנו הקבלנים עובדים לפי חוק.

<רון בריק: יש משרד רשם הקבלנים במדינת ישראל.

<רון בריק: יש סיווג ג1 שפעם אישר לי לבנות 1,500 מטר ועכשיו העלו את זה ל-2,500 מטר.

<רון בריק: גם זה לא מספיק כי רק החניון הוא אלף מטר במגרש של דונם מה נשאר לי לבנות.

<רון בריק: יש את הסיווג של ג1, ג2, ג3 ו-ג4 שהוא עד 10,000 מטר ו-ג5 מדבר על בלתי מוגבל.

<רון בריק: לכן אני לא רואה לנכון איך מביאים חברות זרות למדינת ישראל שיבנו את מדינת ישראל ואין להם את הסיווג המתאים על-פי חוק רישום קבלנים שאני מחויב לו עשרות בשנים.

<רון בריק: אני יושב ורואה איך אני מתקדם לעוד סיבוב ועוד סיבוב מזה עשרות בשנים כדי להוכיח את ההיקפים שלי.

<רון בריק: אני לא חושב שצריך לעשות פה עוקף גימלים ולהביא גם חברות זרות וגם לתת להם סיווגים.

<רון בריק: זה משהו הזוי ולא נכון לעשות, בטח לא במדינת ישראל.

<רון בריק: דברו על איכות בניה בסין, עשינו סיור וראינו שהטכנולוגיה הכי טובה היא במדינת ישראל ואיכות הבניה לא רעה בכלל במדינת ישראל.

<רון בריק: יש כשלים, יש בעיות ותמיד יש מה לתקן אבל אנחנו נמצאים במצב טוב.

<רון בריק: פגיעה בתעשיות נלוות כבר דברתי, זה בעקיף, אני לא רוצה לדבר על מיסוי, אובדן הכנסה, פגיעה בצמיחה.

<רון בריק: אני רוצה לדבר גם על המחיר הסופי.

<רון בריק: אנחנו רואים את זה היום במחיר למשתכן.

<רון בריק: חברות ביצוע, לא קבלני טנדר, חברות ביצוע באות לבצע בשביל 700,000, 800,000 שקל, דירות במחיר למשתכן.

<רון בריק: זאת אומרת שאנחנו יודעים לעשות את זה ואנחנו מסוגלים לעשות את זה וזה לא הפתרון.

<רון בריק: על שמירה של זכויות עובדים זרים אני מניח שכבר יהיה מי שידבר.

<רון בריק: יש לנו עובדים פלסטינים, אי-אפשר להתבסס עליהם.

<רון בריק: יש לנו במצב לא רע, עשרות שנים לא היה לנו דבר כזה.

<רון בריק: אי-אפשר להתבסס עליהם מחשש לסגרים, מחשש לשעות עבודה קצרות ביותר.

<רון בריק: דבר אחרון, אנחנו עושים מאמצים רבים לקליטת ישראלים בענף.

<רון בריק: זו בושה וחרפה כל מה שנעשה.

<רון בריק: התאחדות בוני הארץ משקיעה מיליונים בהכשרות מקצועיות.

<רון בריק: יש לנו קופה של 80 מיליון שקל ממשרד הכלכלה שרק עכשיו, לפני שבועיים, יצאנו להכשרות בענף הבנייה.

<רון בריק: זה נראה לי הזוי לחלוטין, למה שיבואו לעשות הכשרות כשיש פה חברות שבונות.

איילת נחמיאס ורבין: מגיעים ישראלים לעבוד?

<רון בריק: היום אני יכול להגיד שכן, לפני חודשיים לא.

<רון בריק: יגיעו ישראלים.

<רון בריק: לא צריך להיות דוקטור או טיס בחיל האוויר כדי לבוא לעבוד בענף הבניה.

<רון בריק: שחררנו את כל החסמים ואת תנאי הסף כדי לעשות הכשרה מקצועית של מנהלי עבודה לדוגמה.

<רון בריק: כל אחד יכול, גם בגיל 40, 30 ו-20, זה לאו דווקא לחיילים משוחררים, כל אחד יכול לעשות הכשרה של שנה אחת, עם סטאז' של שנה צמוד למנהל עבודה באתר בניה וישראלי מביא ישראלי.

איילת נחמיאס ורבין: מה השכר של ישראלים?

יוליה מלינובסקי: הוא מדבר על מנהלי עבודה לא על העבודה השחורה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מאמינים שדבר גורר דבר, השאלה אם אנחנו מאמינים שאי פעם יעבדו שוב ישראלים בענף הבניה.

מיכל רוזין: זה טוב שזה למנהלי עבודה.

מיכל רוזין: אנחנו צריכים להתגאות בזה שאנחנו מדינה שמייבאת עובדים ולא מייצאת.

מיכל רוזין: רוב המדינות מהם אנחנו מביאים עובדים אלה מדינות שזה הפך להיות ענף ייצוא שלם.

מיכל רוזין: מוציאים מיליונים מהאזרחים שלהם מחוץ למדינה.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי לך שאני לא רק לא רוצה שבסוף נייבא לפה אזרחים.

<רון בריק: מדינת ישראל לקחה בימים אלה בית ספר בחולון והולכת לעשות אותו בית ספר להכשרות טכנולוגיות בענף הבניה.

<רון בריק: אז להביא חברות זרות שיבנו?

<רון בריק: לא עושה חשק להשקיע.

יוליה מלינובסקי: מי יעשה את העבודה השחורה?

יוליה מלינובסקי: מי יעשה את השלד?

יוליה מלינובסקי: יוצאי צבא?

יוליה מלינובסקי: קצינים?

<רון בריק: אנחנו מודעים לבעיה בפגישות שערכנו ביחד עם משרדי הממשלה אמרנו שאם רוצים לעשות פיילוט, אז תעשו פיילוט שיעבדו תחת קבלני משנה שלנו.

יוליה מלינובסקי: אולי הם יותר טובים ממך?

יוליה מלינובסקי: אולי הם בונים טוב יותר, מהר יותר?

יוליה מלינובסקי: אפשר להביא גם פקידים לרשויות המקומיות מסין ואפשר להביא את כל העולם למדינת ישראל ושאנחנו ניסע לשם.

יוליה מלינובסקי: אגב, קבלנים בונים גם בחו"ל בתנאים לא רעים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך.

איילת נחמיאס ורבין: אמרת דברים חשובים.

איילת נחמיאס ורבין: אלדד ניצן, יושב-ראש התאחדות תאגידי כוח אדם זר לבניין.

<אלדד ניצן: אני רוצה להגיד קודם כל שכל מה שדברו חברי הכנסת הם דברים לעניין והתהיות שהם העלו הם דברים עניינים ולב הבעיה.

<אלדד ניצן: אני רוצה לתאר מציאות שחוזרים עליה כל הזמן אבל משום מה היא לא מובנת.

<אלדד ניצן: רון תאר את מה הביא האיוולת עם ממשלת סין בכל המשא ומתן שהיה שם, שהיה יכול להיגמר ממזמן ויכלו להגיע עובדים מסין מזמן ולגמור את הסיפור.

<אלדד ניצן: זה נמשך הרבה זמן ולצערי לא יגיעו עובדים מסין.

<אלדד ניצן: העובדים הסינים שיש בארץ הגיעו עם הקמת התאגידים ב-2005 על-פי החלטת האוצר, של ועדת אנדורן, שאמרה שהמעסיקים ימיינו ויביאו את העובדים.

<אלדד ניצן: התאגידים הביאו את העובדים עד שנת 2008.

<אלדד ניצן: ב-2010 החליטה הממשלה שלא יהיו יותר עובדים זרים.

<אלדד ניצן: היה מאבק קשה של ההתאחדות עם האוצר ובסוף, בדחילו ורחימו, החליטו על 8,000.

<אלדד ניצן: הגיע עכשיו כחלון וסוף סוף הבינו שצריך עובדים וקמה ועדה מיוחדת שעשתה עבודה למשרד ראש הממשלה שאמרה שיש קשר ישיר בין ירידת כמות העובדים הזרים לבין עליית מחירי הדיור.

<אלדד ניצן: 36% בתקורת דירה מהווה היום כוח אדם.

<אלדד ניצן: הווה אומר, חסר כוח אדם, אין עובדים.

<אלדד ניצן: 2,500 הסינים שנמצאים היום בארץ מתוך המכלול של ה-8,000, עליהם נשענים המולדבים.

<אלדד ניצן: המולדבים, שמשרד השיכון הולך להביא, נשענים על העבודה של הסינים.

<אלדד ניצן: אני אסביר, הסינים הם ראשי קבוצות.

<אלדד ניצן: הקבלנים היום, בגלל שהמחיר עלה, מחיר של עובד זר בשנות ה-90 היה 6 דולר לשעה.

<אלדד ניצן: המדינה הטילה אגרות על העסקת עובד זקר, מצד אחד הם רוצים להוריד את המחיר מצד שני האוצר מטיל מס מעסיקים 15% ואגרות ומעלה את המחיר, מחיר העובד הזר עלה וטיפס.

<אלדד ניצן: אם רוצים כוח אדם מקצועי, הסינים הם הכי מקצועיים והם מנהלים בקרטל את כוח האדם המולדבים שמגיעים משמשים כעוזרים שלהם.

<אלדד ניצן: מאריכים את הסינים בכל שנה כי אין אלטרנטיבה אחרת.

איילת נחמיאס ורבין: הם אלה שעושים את ההכשרה.

<אלדד ניצן: המולדבים, שכולם מתפארים שהם מגיעים, פותרים את הבעיה ב-20% אבל זה לא מייצר בסיס קבלני.

<אלדד ניצן: מה שקורה הוא שהעובדים עובדים היום על-פי תפוקות כי הקבלנים לא יכולים לשלם מחירים כאלה.

<אלדד ניצן: ברגע שאין כוח אדם מקצועי שמוביל את העבודה זה לא יעזור.

<אלדד ניצן: אולי האוקראינים שיבואו - - -

איילת נחמיאס ורבין: תנסה לכוון אותנו לפתרונות.

איילת נחמיאס ורבין: מה אתם מציעים?

<אלדד ניצן: חברות זרות לא יפתרו את הבעיה.

<אלדד ניצן: החברות הזרות האלה שיגיעו, אין מי שילין אותם, אין מי שישכן אותם, אין מי שייתן להם תנאים.

<אלדד ניצן: תבוא לפה כמות עובדים זרים, יהיה תוהו ובוהו נחזיר חזרה את הגורמים העבריינים שהעסיקו את אותם עובדים זרים לפני שנות ה-90 עד שקמו התאגידים, כשהיום ההעסקה שלהם מוסדרת למופת.

<אלדד ניצן: הפתרון הוא חבירה של התאחדות הקבלנים לתאגידים תחת פיקוח ומתווה קפדני למניעת לקיחת עמלות מהעובדים במדינות המוצא ולהביא לפה 20,000 עובדים מקצועיים.

<אלדד ניצן: יהיה אפשר להביא אותם מסין אם לא יהיו הכבלים שהמדינה קבעה במשא ומתן.

<אלדד ניצן: אפשר להביא לפה 20,000 עובדים מקצועיים.

<אלדד ניצן: קבלני הבניין בתדהר או בסולל בונה שמבצעים פרויקטים ענקיים חוברים לתאגידים שמעסיקים אותם, נוסעים למדינות המוצא, ממיינים את העובדים שמתאימים לצרכים שלהם ובזה נפתרת הבעיה.

<אלדד ניצן: מחפשים את האור מתחת לפנס וכל מיני פתרונות קסם.

<אלדד ניצן: זה לא יעבוד.

<אלדד ניצן: לא סתם הורידו את הדרישות, חברות זרות לא רוצות לבוא לפה.

<אלדד ניצן: איזה פוטנציאל כלכלי מטורף יש במדינת ישראל שחברות זרות יעדיפו לבוא לפה מאשר לאפריקה או למדינות אחרות שיש שם פוטנציאל.

איילת נחמיאס ורבין: אני בטוחה שמשרדי המשלה יתייחסו למה שאתה מציע.

איילת נחמיאס ורבין: אני מציעה לשמור את זה פשוט.

איילת נחמיאס ורבין: מה שאתה אומר נשמע הגיוני ואני רוצה להניח שחשבו גם על הפתרון הזה ואם מכאן תצא הבשורה, מה טוב.

איילת נחמיאס ורבין: צביקה רוט, מחזיק תיק מיזם בונים ישראל בהסתדרות.

<צביקה רוט: אני רוצה להוסיף למה שאמר נשיא התאחדות הקבלנים שאנחנו מקיימים מיזם מאז 2010 להכשרת בונים ישראלים בענף הבנייה.

<צביקה רוט: הכשרנו כ-2,500 איש מתוכם למעלה מ-1,000 עדיין שורדים ועובדים בענף הבנייה.

<צביקה רוט: חלק מהאנשים האלה הולכים לקורסים של מנהלי עבודה ועובדים כמנהלי עבודה באתרי בנייה.

<צביקה רוט: זה נושא מאוד חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: יש מאפיינים שאתה יודע להצביע עליהם של אנשים שמגיעים להכשרות שלכם?

<צביקה רוט: באים אנשים בכל הגילאים ומכל המגזרים.

<צביקה רוט: גם חרדים, גם ערבים וגם כל השאר.

איילת נחמיאס ורבין: זה לפי מגמות?

<צביקה רוט: הם מקבלים הכשרה של שלושה וחצי חודשים.

<צביקה רוט: בתום ההכשרה הם עובדים בחברות הבנייה, רוכשים שם ניסיון והולכים לקורסים של מנהלי עבודה ותפקידים אחרים.

<צביקה רוט: התהליך הזה נמשך גם היום.

<צביקה רוט: פתחנו שני קורסים, אחד הסתיים ושני שהתחיל לא מזמן, הכשרה של קרוב ל-80 איש ויש כבר מועמדים לקורסים נוספים.

איילת נחמיאס ורבין: שאלה חברת הכנסת מלינובסקי כמה עולה הכשרה?

<צביקה רוט: אני לא יודע להגיד כמה זה עולה.

<אליאב בן שמעון: 7,000 שח.

איילת נחמיאס ורבין: לשלושה וחצי חודשים?

<אליאב בן שמעון: נכון.

<אליאב בן שמעון: זה הסכום שהגענו אליו הודות למכרז של מוסדות להשכלה, מוסדות להכשרה.

יוליה מלינובסקי: ויש התחייבות מסוימת לעובד שעבר הכשרה?

<לאה ורון: מי משלם את ה-7,000 שקלים?

<אליאב בן שמעון: התהליך הוא תהליך ארוך של המדינה בשילוב הקבלנים.

<אליאב בן שמעון: אנחנו מדברים על שלושה חודשי הכרה שבמסגרתם העובדים הפוטנציאליים זכאים לדמי קיום מטעם המדינה.

<אליאב בן שמעון: אחרי זה הם נקלטים בחברות הקבלניות במשכורת התחלתית של 8,000 ₪, שזו משכרות גבוהה לכל הדעות.

<אליאב בן שמעון: אחרי תקופת חניכה ותקופת הכשרה במסגרת החברות הקבלניות הם זכאים גם למענק שחלקו מטעם המדינה וחלקו מטעם הקבלנים.

<אליאב בן שמעון: המשכורת אחרי תקופה של שנה והסכם, עולה גם ל-9,000 ₪.

<אליאב בן שמעון: גובה המענק בסביבות 3,000 ש"ח אלה אותם עובדים שבסופו של יום נקלטים בעבודות הרטובות, עבודות השלד, עבודות הבטון.

<אליאב בן שמעון: הם מיועדים לעבודות האלה ואחרי שעבדו תקופה בחברות הקבלניות יש פוטנציאל של אופק להמשיך למנהלי עבודה ולתפקידים יותר בכירים.

יוליה מלינובסקי: הקורס שלכם מוכר על-ידי לשכות התעסוקה?

<אליאב בן שמעון: בהחלט.

<אליאב בן שמעון: זה קורס בשיתוף עם משרד הכלכלה.

יוליה מלינובסקי: בן אדם שמפוטר יכול לגשת ללשכת התעסוקה?

<אליאב בן שמעון: כל אחד יכול להשתתף בקורס להכשרה.

יוליה מלינובסקי: ומה העלות של הקורס לשנה, למנהלי עבודה?

<אליאב בן שמעון: קורס של שנה הוא בעלות 17,000 ₪ והוא לא מממומן על-ידי המדינה אלא השתתפות בחלקו הארי של הקבלנים, לאור המחסור הגדול במנהלי עבודה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מניחה שהם לא מקבלים מלגת קיום לשנה.

<אליאב בן שמעון: אין מלגת קיום כי הם עובדים, אבל בהסכם הקיבוצי של ענף הבניה, מנהל עבודה זכאי למענק של 10,000 ₪ לאורך תקופה מסוימת שהוא נמצא בחברה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך.

<צביקה רוט: אני רוצה להוסיף משפט לגבי העובדים וזכויות העובדים.

<צביקה רוט: ההסכם הקיבוצי שההסתדרות חתמה עליו עם התאחדות בוני הארץ מקיפים גם את העובדים הפלסטינים ואין לנו ספק, להסתדרות, שתהיה פגיעה אנושה בעובדים בחברות הקטנות והבינוניות ואנחנו כהסתדרות נתנגד בכל תוקף לעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: עוד נכון לנו מאבק בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ד"ר יהודה חיימוביץ', ממכון חיימוביץ' בבקשה.

<יהודה חיימוביץ': כל הטיפול בנושא של ייבוא עובדים צריך להיות קשור לנושא הרחב יותר של עובדים זרים בישראל.

<יהודה חיימוביץ': באופן עקרוני כעמדה מקצועית הייתי אומר שלהביא חברות זרות זה לא נכון.

<יהודה חיימוביץ': אבל המצב בישראל מעט שונה, הטכניון פרסם נייר עמדה לפני כמה חודשים שאומר שאם יש רצון לאספקה של 60,000 דירות התעשייה בישראל אינה מסוגלת לעמוד בזה, היא יכולה לספק עד 40,000 דירות וצריך לסגור את הפער.

<יהודה חיימוביץ': אחד הדרכים לסגירת הפער, דובר פה על מה שקרה בתחילת שנות ה-90.

<יהודה חיימוביץ': הייתה ממשלת רבין שיצרה תהליך בו הוכנסו טכנולוגיות בנייה חדשות יחד עם עבודה משותפת עם העובדים וראה זה פלא קצב בנייתה דירה הממוצעת ירד מ-25 חודשים ל-13 חודשים.

<יהודה חיימוביץ': היום אנחנו עומדים על 27 חודשים בממוצע.

<אליאב בן שמעון: אז בנו שלוש קומות, זו לא הבנייה של היום.

<יהודה חיימוביץ': יש שלושה דברים שצריך לעשות לטעמי: קודם כל להבין מה היכולת הסופית ל קבוצות הבנייה בישראל לספק והאם יש צורך ביותר מזה פר זמן.

<יהודה חיימוביץ': אם כן, ייתכן וצריך להביא חברות, זה מקובל מאוד להביא חברה שבאה, עושה עבודה והולכת, דואגת למציאת עובדים, מכניסה את העובדים זאת אומרת שהם לא נופלים לנטל על החברה.

<יהודה חיימוביץ': זה נעשה אפילו באתיופיה, שם יש 800,000 סינים שבונים את המדינה.

איילת נחמיאס ורבין: הדוגמה לא נשמעת לי מוצלחת כל-כך.

<יהודה חיימוביץ': לתוספת ולא במקום.

<יהודה חיימוביץ': הדבר השני בנושא כוח אדם, יש כוח אדם בארץ לא חוקי בכמויות גדולות, פליטים מסתננים וכדומה שהמדינה יכולה להניע מהלך של הכשרה שלהם, הפיכתם לחוקיים למשך חמש שנים, אפילו תוך הבטחה שבתום החמש שנים הם יעזבו באופן מסודר את הארץ.

איילת נחמיאס ורבין: גם אנחנו חושבים כך.

מיכל רוזין: הוכנה והוגשה תכנית בעניין מסרבים לכך מסיבות שונות.

איילת נחמיאס ורבין: יש עוד פתרונות שלא מיצו אותם לפני שמחליטים החלטות כבדות משקל.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: עורכת דין לילי בורכוב מלה"ב.

<לילי לאה בורוכוב: אנחנו מברכים על הדיון יש נתח עבודה ונגיסה של עסקים קטנים שעוסקים בתחום הבנייה.

<לילי לאה בורוכוב: אומרים שזה יגדיל את התחרות, אנחנו אומרים שזה יעמיד אותם בפני פשיטת רגל.

<לילי לאה בורוכוב: יגיעו חברות עם איתנות פיננסית מול חברות קטנות שאמורות להתמודד עם תנאי האשראי החריגים בנושא של מוסר התשלומים, שהרי מחריגים אותם, הם לא יקבלו כמו עסק קטן רגיל.

איילת נחמיאס ורבין: בהחלט לא סביר.

איילת נחמיאס ורבין: לא הצלחתי להבין עד עכשיו את ההיגיון של ההחרגה של כל מי שעוסק בבניה שהם לא ייהנו מחוק מוסר התשלומים החדש.

<לילי לאה בורוכוב: יש כאן בעיה של מחסור בעובדים שבאה לידי ביטוי בבנייה בחקלאות בתעשיות האירוח, במסעדות.

<לילי לאה בורוכוב: מסעדות משלמות 20% מס על עובד זר.

<לילי לאה בורוכוב: המחסור בעובדים זו הבעיה והמקור לבעיה הוא המיסוי על עובדים זרים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: הדוברת האחרונה לפני שעוברים לממשלה היא נעמה עידן מההסתדרות העצמאיים, המשמר החברתי בבקשה.

<נעמה עידן: רציתי להעלות נקודה מאוד קריטית.

<נעמה עידן: המשק בנוי למעשה כדומינו.

<נעמה עידן: חברות הבניה הגדולות שתגענה למעשה לא תוכלנה לעבוד עם המעסיקים הקטנים שכבר קיימים כאן ומשרתים כבר היום את חברות הבנייה.

<נעמה עידן: אני רוצה רק לתת רשימה קצרה של אנשי מקצוע: זגגים, נגרים, טייחים, רצפים, חשמלאים, אינסטלטורים, כולם עסקים קטנים.

<נעמה עידן: פועלי בניין, אנשי גבס, פרזול, מהנדסי מזגנים, מתקיני מזגנים, אנשי תעשיית ברזל, אינסטלטורים, אנשי אלומיניום, אבן שיש ועוד.

<נעמה עידן: עוד לפני שבכלל פרטתי את אנשי השיווק, הפרסום, יחסי ציבור, יועצים ארגונים, יועצים עסקיים, בוני אתרים.

יוליה מלינובסקי: אלה יישארו, אל תדאגי.

<נעמה עידן: הם יאבדו את הלקוחות שלהם.

<נעמה עידן: אני מבקשת שתדונו ותחשבו גם על שרשרת המקצועות הבאים.

איילת נחמיאס ורבין: אין ספק.

איילת נחמיאס ורבין: בתעשייה אני יודעת שעל כל עבוד יש עוד שני עובדים שמועסקים בחוץ, בתעשיית הבנייה זה שלושה?

<אליאב בן שמעון: בעבודות הרטובות, על כל עובד בעבודות הרטובות אנחנו מעסיקים ארבעה עובדים בעבודות הגמר.

יוליה מלינובסקי: זו בדיוק הבעיה, חסרים לנו עובדים לעבודות הרטובות, כל השאר יש פחות או יותר והשוק המקומי מספק את זה.

<אליאב בן שמעון: החברות הזרות לא יגיעו לתחום מסוים.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, זה לא הולך ככה, הם יגיעו לפרויקט.

יוליה מלינובסקי: אבל הם לא יביאו את המזגנים שלהם.

<אליאב בן שמעון: גם היום המזגנים הם לא של הישראלים הם מזגנים מחו"ל אבל המתקינים ישראלים.

<נעמה עידן: המציאות מוכיחה שכל עסק שמגיעה לישראל אוהב לעבוד עם העסקים שהוא עובד ורגיל לעבוד אתם, אז הם יביאו מחו"ל גם את הקטנים שלהם.

<נעמה עידן: העסקים הקטנים ייפגעו בוודאות יותר מהחברות הגדולות.

איילת נחמיאס ורבין: גם אני נוטה לחשוב ככה, זה העולם ממנו אני באה אבל הלוואי וחברת הכנסת מלינובסקי צודקת.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה להבין, לראות את התמונה כולה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אעדיף שאת תהיי צודקת.

איילת נחמיאס ורבין: חיים פייגלין, סגן נשיא התאחדות בוני הארץ בבקשה.

<חיים פייגלין: אני רוצה לברך על הדיון ולתמוך במה שהבעתם פה ולהוסיף את הנקודות הבאות: כל משבר, כמו שיש היום משבר בענף הדיור הוא מובן גם הזדמנות.

<חיים פייגלין: אנחנו מזהים פריון נמוך בענפי הבנייה לא רק בישראל אלא גם בענפי הבנייה הגלובאלית בכל העולם, גם באיחוד האירופי, גם בארצות-הברית.

<חיים פייגלין: ענפי הבנייה העולמיים עובדים בפריון נמוך יותר משאר הכלכלה כמו ענפי הרכב, התעשיות האחרות וכו'.

<חיים פייגלין: זאת הזדמנות בלתי רגילה לקדם טכנולוגיות ששוברות את המשוואה הזאת ומקדמות את הבניה לרמה של תיעוש ותהליכים שלא היו עד היום.

<חיים פייגלין: ישראל יכולה לתפוס מקום מרכזי בעולם.

<חיים פייגלין: אין היום מרכז שמרכז את ההי-טק של הלאו-טק הזה שנקרא תעשיית הבנייה.

איילת נחמיאס ורבין: רוב האנשים לא יודעים שיש הי-טק בלאו-טק, זאת הבעיה הכי גדולה.

<חיים פייגלין: יש המון הי-טק בלאו-טק וזאת הזדמנות אדירה משום שיכולת הפיתוח פה היא אדירה ואנחנו יכולים לעשות את זה.

<חיים פייגלין: צריך כמובן את תמיכת הממשלה אבל אפשר גם לעשות את זה בנוסף.

<חיים פייגלין: הוזכר פה שמדינות נכשלות בלבד מביאות חברות בניה לעבוד בהם.

מיכל רוזין: מה זאת אומרת?

<חיים פייגלין: הוזכרה אתיופיה, יש את ניגריה, כל מיני מדינות אפריקאיות.

<חיים פייגלין: בגרמניה לא תמצאי חברות זרות שבונות, אלה חברות גרמניות.

יוליה מלינובסקי: כי יש מהגרים.

איילת נחמיאס ורבין: לא רק בגלל המהגרים, כי בגרמניה, גם בתעשייה יש מייסטרים.

איילת נחמיאס ורבין: הם מגדלים אנשים שרוצים לעבוד בתעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: זו מדינה שהבינה שהעוגן הכי משמעותי זה דווקא הלאו-טק, הדברים הבשלים, בניין, תעשייה, הדברים הקלאסיים שעליהם בונים כלכלה של מדינה.

איילת נחמיאס ורבין: מה לעשות, לא הכול זה מרכזי פיתוח ובנקים.

<צביקה רוט: גם הבעיה בתעשייה היא בעיית כוח אדם מקצועית.

<חיים פייגלין: בגרמניה אפשר למצוא פועלים רומנים שעובדים בחברות גרמניות, אבל לא תמצאי חברות טורקיות או רומניות שבונות בגרמניה.

<חיים פייגלין: חבל שנצטרף לרשימה הלא מכובדת של המדינות האחרות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך.

איילת נחמיאס ורבין: נציגי הממשלה, נתחיל עם משרד האוצר, אורי שיינין בבקשה.

<אורי שיינין: אורי שיינין מאגף תקציבים.

<אורי שיינין: אני אשאיר את ההסבר במסגרת הרחבה יותר לנציג משרד השיכון, אני אנסה להתייחס לכמה נקודות שעלו פה.

<אורי שיינין: כמוש נאמר פה, יש הסכמה סביב השולחן הזה וסביב כמעט כל שולחן שישבנו בו שהדבר האמיתי שצריך לקרות הוא שעובדים ישראלים יעבדו בזה.

<אורי שיינין: אם אנחנו חושבים על הטווח הרחוק, אין הרבה מקצועות שמשלמים שכר שקרוב לממוצע לעובדים שהם בלי השכלה ובלי יותר מידי מיומנויות.

<אורי שיינין: אפשר לציין לזכות הקבלנים, רגילים לזרוק אמירות שהקבלנים לא מעסיקים ישראלים ודברים כאלה, ה רחוק מהמציאות.

<אורי שיינין: הקבלנים מעסיקים 180,000 ישראלים מתוכם כ-50,000 עובדים ישראלים שעבודים במקצועות הרטובים, הקשים של עמידה בשמש ועבודה קשה.

איילת נחמיאס ורבין: בשביל אלה השכר הרבה יותר גבוה.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד שהוא יותר גבוה מהשכר הממוצע באופן משמעותי.

<אורי שיינין: השכר גבוה אבל עדיין לא שכר של עובד בבנק.

<אורי שיינין: העמדה של אגף תקציבים בנושא הזה ידועה, הטווח הארוך הוא גם לטווח הקצר, אבל המשלה החליטה לקבל החלטה בנושא הזה נוכח משבר הדיור, שעל זה ירחיב נתנאל, לעשות שימוש גם בכוח עבודה זר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה לא שימוש בכוח עבודה זר.

איילת נחמיאס ורבין: יש בישראל כוח עבודה זר.

<אורי שיינין: מבחינת ההשלכות של כוח עבודה זר, בסופו של דבר כוח עבודה זר הוא לרוב, על-פי רוב הוועדות הציבוריות שבדקו את זה, בסוף הוא פוגע ברמה כזו או אחרת בתעסוקה של ישראלים ופוגע בשכר של התחום.

<אורי שיינין: אם עושים השוואה של התחום הזה למדינות אחרות, אז כן, השכר ורמות הפריון נמוכות יותר וצריך להבין שאלה ההשלכות.

<אורי שיינין: לכן, בתוך העולם הזה, כשאנחנו שואלים את עצמנו האם אנחנו מעדיפים 6,000 עובדים זרים רגילים או 6,000 חברות בניה שיבואו ויביאו לפה פריון יותר גבוה כמוש ניסינו לבנות בקריטריונים וכולנו מאמינים שזה גם מה שיקרה, יגיעו לפה חברות שכמו שהתאחדות הקבלנים אמרה בעצמה, כנראה גם יביאו לקיצור משך הבנייה.

<אורי שיינין: נכון, שלעובדים זרים באופן כללי יש גם השפעות שליליות ואף אחד לא מסתיר אותם.

<אורי שיינין: לא אנחנו, לא התאחדות הקבלנים, לא התאגידים, כולם מבינים את המסגרת.

איילת נחמיאס ורבין: להבאת עובדים יש השפעות שליליות אבל יש הסכמה רחבה שיש צורך בעוד עובדים זרים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מדברים על חברות הבניה שמביאות את העובדים הזרים.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא אותו דבר.

<אורי שיינין: למה זה לא אותו דבר?

<אורי שיינין: מבחינת התעסוקה של עובדים ישראלים, הכנסת עכשיו 6,000 עובדים זרים, לא משנה מה הקונסטלציה שבה הכנסת.

מיכל רוזין: עדיין יש להם מנהלי עבודה ישראלים, עדיין יש את העסקים הקטנים והגדולים של ענף הבניין שמרוויחים בזה, זה לא מה שקורה כשאתה מביא חברות.

<אורי שיינין: החברות האלה שמגיעות לישראל, אף אחד לא שבר את הרגולציה המלאה של עובדים זרים.

<אורי שיינין: אף אחד לא אמר שמחר בבוקר יהיה פה עובד זר שיתקין מזגנים, שיעשה עבודות גבס.

<אליאב בן שמעון: הם עושים הכול.

מיכל רוזין: מנהלי עבודה יהיו ישראלים בחברות הזרות?

<אליאב בן שמעון: הם יכניסו עובדים והם יעשו הכול.

מיכל רוזין: חסרים מנהלי עבודה אז עכשיו הם יעברו לעבוד בחברות הזרות?

<אורי שיינין: אף אחד לא בא ושבר את המדיניות של עובדים זרים.

<אורי שיינין: יכול להיות שצריך להגביר את הפיקוח והגברנו גם את הפיקוח.

<אורי שיינין: החלטת הממשלה דברה במפורש על הגברת הפיקוח בגלל החששות שעלו, אבל אף אחד לא חשב בואו עכשיו נחליף את המהנדסים, נחליף את מנהלי העבודה, נחליף את קבלני הגבס.

איילת נחמיאס ורבין: תקצרו את תהליכי הרגולציה, זה נכון גם לקבינט הדיור, תקצרו את הליכי הרגולציה ולא רק להסתכל על הקבלנים.

איילת נחמיאס ורבין: שלא ייקח 13 שנים מהרגע שיש קרקע עד לרגע שיש דירה.

<אורי שיינין: אני אתן לנציגי משרד השיכון להתייחס לזה אבל לומר שהממשלה לא עושה מאמצים בכיוונים האלה זה לא יהיה נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא אומרת שלא עושים מאמצים, השאלה אם הם נכונים.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי הערכה לאביגדור יצחקי ויש לי הערכה אמיתית לשר משה כחלון, כשאני רואה את הצעדים האלה אני שואלת את עצמי אם אתם באמת מסתכלים על הטווח הקצר והטווח הארוך, אני בכלל לא בטוחה שזה העניין.

<אורי שיינין: אני רק רוצה לנצל את ההזדמנות ולומר על התהליך של ההכשרה המקצועית של העובדים הישראלים, נכון הקבלנים קלטו, צריך לומר מילה טובה לקבלנים ולמשרד הכלכלה שאחרי הרבה חבלי לידה התהליך הזה יוצא לדרך.

<אורי שיינין: אנחנו מקווים שזה ייצור סטנדרט לאלפי עובדים נוספים שייכנסו לענף.

איילת נחמיאס ורבין: אני אשמח שצביקה יעדכן אותנו בשנה הבאה שהיו 5,000 עובדים בהכשרה.

איילת נחמיאס ורבין: נתנאל, אני מבקשת שתתחיל בשאלות של חברתה כנסת מלינובסקי, שזה באמת ולך לנושא המכרזים לחברות הבנייה.

יוליה מלינובסקי: חוק מכר, אחריות, נציגויות בארץ.

<נתנאל לפידות: התשובה פשוטה, כל החקיקה הישראלית חלה עליהם, חוק המכר, הבדק, ערבויות.

איילת נחמיאס ורבין: איך יוציאו את זה לפועל?

איילת נחמיאס ורבין: בגואנגזו זו יחד עם ערן זהבי.

<נתנאל לפידות: הם צריכים לבנות את המנגנון.

<נתנאל לפידות: הרישיון של החברות הוא לחמש שנים פלוס שלוש אם הם עומדים ביעדים שהממשלה קבעה ונקבעו בקול הקורא.

<נתנאל לפידות: כל החקיקה הקיימת, גם בנושא של הגנה על זכויות עובדים, גם בחוק המכר, גם בחוק התכנון והבנייה, הכול חל עליהם.

איילת נחמיאס ורבין: תסביר לנו איך.

<נתנאל לפידות: מבחינת המנגנון?

איילת נחמיאס ורבין: זה מה ששאלה חברת הכנסת מלינובסקי.

יוליה מלינובסקי: קניתי דירה והקיר זז, למי אני פונה?

יוליה מלינובסקי: מי מטפל בי אם יש לי נזילה?

יוליה מלינובסקי: ברמת הבן אדם הפשוט.

<נתנאל לפידות: בתוך הקול הקורא יש שני מסלולים.

<נתנאל לפידות: המסלול הראשון הוא מסלול חברה מבצעת.

<נתנאל לפידות: יש יזם ישראלי שלוקח את החברה כחברה מבצעת.

<נתנאל לפידות: מי שמוכר הוא היזם הישראלי, בעל הקרקע.

<נתנאל לפידות: זה יכול להיות חברה קבלנית, חברה יזמית, בעל קרקע פרטית שמבקש שיבנו לו את השלד ואת כל המבנה והוא המוכר, ישראלי לכל דבר.

<לאה ורון: אבל הוא לא זה שיעמוד בחוק מכר דירות.

<נתנאל לפידות: הוא כן.

<נתנאל לפידות: הוא המוכר.

<נתנאל לפידות: הוא היזם.

<נתנאל לפידות: חוק מכר דירות חל על מוכר דירה.

יוליה מלינובסקי: אני יכולה לקחת קבלן ביצוע, להתקשר אתו בחוזה והוא יבנה עבורי מה שאני רוצה.

יוליה מלינובסקי: ככה אני מבינה.

<נתנאל לפידות: המסלול השני הוא, ככל שהחברה תבחר להיות גם יזמית היא חייבת לקחת שותף ישראלי ולהקים שותפות ישראלית.

<נתנאל לפידות: מי שמוכר את זה זו חברה ישראלית שזו החברה שתיתן את האחריות, את הבדק ואת כל השאר.

<אליאב בן שמעון: זה ממש לא מה שכתוב.

<נתנאל לפידות: זה מה שכתוב, תבדוק.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת לא להפריע, יש לנו מגבלת זמן ואנחנו חייבים לקבל תשובות ממשרדי הממשלה כדי לעזור גם לכם.

יוליה מלינובסקי: אני מתנצלת שאני צריכה ללכת.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה לך, אני חייבת לומר משהו, הגברים יצרו את הבעיה ותראו את ההרכב ואנחנו, בהרכב נשי צריכות לפתור אותה.

יוליה מלינובסקי: אבל התשובה שאמרת מאוד מדאיגה.

מיכל רוזין: תנו לנשים לנהל והרבה דברים ייפתרו.

<נתנאל לפידות: היה דווקא רוב נשי בוועדה.

<נתנאל לפידות: יש בישראל 9,516 קבלנים רשומים.

<נתנאל לפידות: זה השוק הקבלני שמעסיק 180,000 עובדים ישראלים ו-45,000 מתוכם הם עובדים עבודות רטובות.

<נתנאל לפידות: לצד זה יש עוד 6,500 עובדים זרים ו-45,000 עובדים פלסטינים.

<נתנאל לפידות: החל מיום חמישי האחרון נכנסה לתוקף החלטת ממשלה שהוסיפה עוד 7,000 עובדים פלסטינים במכסה שתחולק בימים הקרובים.

מיכל רוזין: מאיפה הם?

מיכל רוזין: מהגדה או מעזה?

<נתנאל לפידות: כרגע רק מאיו"ש.

<נתנאל לפידות: המשק הישראלי כיום, כידוע, נמצא במשבר דיור.

<נתנאל לפידות: תוספת משקי הבית בישראל עומדת על 52,000 לשנה בעוד שקצב התחלות הבנייה הוא כ-45,000.

<נתנאל לפידות: זאת אומרת שכל שנה יש פער של 7,000 יחידות דיור.

מיכל רוזין: אתה לא יכול לחשב את זה ככה, כי כשה-52,000 ייגמרו יהיה כבר 66,000.

מיכל רוזין: זה כמה בניות הסתיימו בשנה מול כמה משפחות.

<נתנאל לפידות: 43,000 סיימו בנייה, בשנים האחרונות זה כמעט חד לאחד.

<נתנאל לפידות: המטרה של מאמצי הממשלה היא להגדיל את העוגה, להגדיל את קצב הבניה בישראל מ-45,000 ל-60,000 כדי לענות על החוסר הקיים שנצבר כל שנה וגם לפצות על החוסר שנוצר.

מיכל רוזין: כמה חסר?

<נתנאל לפידות: יש מספר אומדנים, אני לא אכנס לזה.

מיכל רוזין: בגדול?

מיכל רוזין: 6,000 או 60,000?

<נתנאל לפידות: בין 40,000 ל-100,000.

<נתנאל לפידות: אין מספר שהוסכם עליו כרגע.

<נתנאל לפידות: משרד הבינוי והשיכון, יחד עם הרבה משרדי ממשלה מקדמים הרבה פתרונות, גם יחד עם התאחדות הקבלנים וכמו שאמר נשיא ההתאחדות, אנחנו גם עושים פרויקטים לקידום התיעוש, זה כולל מענקים לקבלנים, כולל הכשרות, מסלולים חדשים למנהלי עבודה ולפועלים ולמפעילי עגורנים ולקורסי בטיחות.

<נתנאל לפידות: הרבה דברים כדי לשפר את רמת הענף בהיבטים של התיעוש.

<נתנאל לפידות: אלה השקעות לטווח הארוך.

<נתנאל לפידות: לטווח הקצר, כדי לענות על החוסר, אנחנו פועלים בשני מסלולים.

<נתנאל לפידות: המסלול הראשון שכולם מכירים זה הסכמים בי-לטראליים.

<נתנאל לפידות: רק לאחרונה חתמנו על הסכם עם אוקראינה.

מיכל רוזין: נחתם?

<אפרת לב ארי: נחתם, הוא כרגע בתהליכי אשרור.

<נתנאל לפידות: אנחנו מביאים עובדים מבולגריה, ממולדובה, מרומניה.

<נתנאל לפידות: אנחנו מגדילים את מכסת העובדים הפלסטינים.

<נתנאל לפידות: הכול כדי להגדיל את העוגה.

<נתנאל לפידות: לצד זה אנחנו מייצרים מסלול נוסף, המסלול של חברות הביצוע.

<נתנאל לפידות: המסלול הזה מביא לפה חברות ביחד עם עובדים כדי לייצר יותר יחידות דיור.

<נתנאל לפידות: המטרה של הכול היא להגדיל מ-45,000 ל-70,000 כשחשוב להדגיש כמה נקודות: דבר ראשון, הפועלים שהם יכולים להביא הם רק לעבודות הרטובות.

מיכל רוזין: לפני שאתה נכנס לתוכן, על מה בא לענות העיקרון?

מיכל רוזין: על חסר בעובדים?

מיכל רוזין: על חוסר היעילות שלה קבלנים הישראלים בנייה?

מיכל רוזין: על מה הוא בא לענות, עוד לפני שאתה נכנס לתוכן ואיך אתה מגנים דרך המכרז ואני בטוחה ששמתם כל מיני הגנות גם על העובדים הישראלים וגם על חברות הבניה בארץ.

מיכל רוזין: למה בעצם הגעתם למסקנה שהזה הפתרון היחיד?

מיכל רוזין: כי התאכזבתם מעניין הפועלים הזרים?

מיכל רוזין: כי מה?

<נתנאל לפידות: העיקרון הוא הגדלת העוגה.

<נתנאל לפידות: העוגה היום קיימת על 45,000, אנחנו צריכים להביא אותה ל-60,000.

<נתנאל לפידות: אנחנו צריכים להוסיף עוד גורם ייצור.

<נתנאל לפידות: יושב פה חיים פייגלין, מנכ"ל של חברת בניה טובה, מתועשת ועובדת טוב.

<נתנאל לפידות: יש חברות ישראליות שעובדות מעולה, עם הטכנולוגיות הכי מתקדמות אבל מרבית השוק עובד עם קבלני טנדר בשיטות של קרשים פטיש ומסמר ואנחנו צריכים לקדם את זה הלאה.

<נתנאל לפידות: הכנסת החברות הזרות אמורה לתת פתרון גם בהכנסת תיעוש לתוך הענף ובגלל זה הגבלנו את העבודות של החברות רק לעבודות הרטובות.

<נתנאל לפידות: בסוף, קבלני מיזוג האוויר, החשמל, האינסטלציה ועובדות הפיתוח הכול נשאר בידיים הישראליות.

<אליאב בן שמעון: הם לא קבלן ראשי?

<נתנאל לפידות: החברות הזרות הם קבלן ראשי אבל הפועלים שלהם יכולים לבצע רק את העבודות הרטובות, זאת אומרת שהם יצטרכו לקחת קבלני משנה בדיפולט, שיבצעו גם את היתר העבודות באתר.

<נתנאל לפידות: גם בעולם שהם קבלן ביצוע עבור יזם ישראלי וגם בעולם כשהם יזם בנייה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה מדבר בצורה מאוד מסודרת ומובנית אבל יש לי תחושה שיצא שכרנו בהפסדנו, כי גם התהליך שאתה מסביר אותו הוא תהליך מורכב.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא השתכנעתי שיהיה מישהו שיהיה אחראי יום אחרי שהדירות תהיינה בנויות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה את התהליך שאתה מדבר עליו, של לקיחת קבלנים, אני מסתכלת מנקודת מבט עסקית על כל התסבוכת וחושבת שבאמת יצא שכרנו בהפסדנו.

איילת נחמיאס ורבין: כי חלקם של הקבלנים הישראלים יעופו מהשוק וגם לא תהיינה עוד דירות למשק ותצטרך לחפש בגואנגזו יחד עם ערן זהבי את הקבלן שבנה.

<אליאב בן שמעון: וגם כל העובדים הזרים יעלו על המטוס הראשון בטיל הראשון.

<נתנאל לפידות: יושבים פה קבלנים שיגידו לך שהמלאכה הכי קשה זאת מלאכת הבנייה.

<נתנאל לפידות: זה עולם מורכב בשילוב של המון בעלי מקצוע בתאר אחד.

<נתנאל לפידות: אנחנו לא משנים כלום בעולם הזה.

<נתנאל לפידות: זה שתבוא לפה חברה זרה שמבאה אתה שיטות בניה, שיטות ניהול של החברה, לא של האתר - - -

איילת נחמיאס ורבין: למה לא לנסות לייצר יותר הסכמים יותר מהר עם יותר מדינות?

מיכל רוזין: או לייעל את חברות הבנייה.

<נתנאל לפידות: בימים אלה ממש היו פניות ממספר מדינות בבקשה לעשות הסכמים בי-לטראליים.

<נתנאל לפידות: אנחנו ממשיכים לקדם את זה בקצב.

<נתנאל לפידות: בתפקידי האחר אני גם אחראי על המיונים, אני עושה את זה בשיתוף עם התאחדות הקבלנים.

<נתנאל לפידות: אני מבצע את המיונים האלה.

<נתנאל לפידות: אנחנו מנסים להגדיל את נפח העוגה ולהביא בסוף לרווחת האזרח.

<נתנאל לפידות: זאת מטרתנו.

איילת נחמיאס ורבין: אני בטוחה שהכוונות שלכם טובות.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מסכימים עם המטרה בטוח.

איילת נחמיאס ורבין: שאלה לנציגת משרד הכלכלה והתעשייה, מעניין אותי להבין אם אתם לא מסתכלים על התהליך הזה בדאגה מאוד גדולה?

<מוריה ברוט: אנחנו חלק מהצוות וכמו שהסבירו נתנאל ואורי, משרד הכלכלה, גם בהיבטים של תעסוקה וגם בהיבטים אחרים שהוזכרו כמו עסקים קטנים ובינוניים הם בהחלט דברים שליווינו לאורך כל עבודת הצוות.

<מוריה ברוט: חשוב לי להדגיש דברים שכבר נאמרו, מדובר בסופו של דבר על עובדים זרים שנכנסים מתוך המכסה הקיימת.

<מוריה ברוט: לא הוגדלה מכסת העובדים הזרים.

<מוריה ברוט: העובדים הזרים האלה מוגבלים בסופו של דבר לאותן עבודות שהם מוגבלים היום.

איילת נחמיאס ורבין: אז למה לא להכניס את העובדים בלי להכניס חברות בניה?

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מצליחה להבין את זה.

<מוריה ברוט: לצד זה, כמו שאמר נתנאל ואמרו גם רשות ההגירה, נעשים מאמצים.

<מוריה ברוט: היום יש כ-7,500 עובדים זרים מתוך מכסה של 16,500.

<מוריה ברוט: לצד העבודה על חברות הביצוע נעשים גם מאמצים להגדיל את היצע העובדים הזרים ממקומות אחרים כמו שסופר כרגע על החתימה עם אוקראינה.

<מוריה ברוט: ההנחה היא שככל שחברות הביצוע יעמדו במשימה ובמטרה שלשמה הגיעו ויגדילו את העוגה, גם שאר העבודות יוגדלו בהתאם.

<מוריה ברוט: זאת אומרת רק היצע עבודה לעובדים ישראלים בתחומים האחרים ולקבלנים האחרים, רק תגדל מהבחינה הזאת.

הבעיה התחילה בזה שדברו גבוהה על זה שהולכים להביא עשרות אלפי עובדים ובעצם אנחנו משחקים סביב אותה מכסה.

צריך למצוא איפה החסם.

החסם למיטב ידיעתי ממה שאני שומע וקורא בעיתונים יש חסמים משפטיים וחסמים רגולטיביים ברמה הכי גבוה.

ברור שאני מצפה ממשרד השיכון שאם הם רואים שזה תקוע אז ללכת גם לכיוון אחר.

אני לא רוצה לפגוע באף אחד חלילה לא בקבלנים ולא בעובדים ישראלים.

אבל אם רואים שצד אחד תקוע צריך ללכת על מבחר פתרונות כי בסופו של דבר הדבר החשוב ביותר זה לפתור את הבעיה ושיהיה היצע דירות.

היצע זה אומר טיפול מהיר מהרגע שיש יותר בניה.

אין שום בעיה עם הקבלנים הישראלים, צריכים להתמקצע והכול טוב ויפה אבל כל עוד שאין פתרון אז כל פתרון הוא טוב, כולל במידה ובמשקל גם הנושא של חברות מבחוץ.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת, אנחנו חייבים לפנות את החדר ואני רוצה לומר משהו לסיכום.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי המון הערכה לעבודה שלכם אבל לא הצלחתם לשכנע אותנו שזה יהיה הפתרון האולטימטיבי.

איילת נחמיאס ורבין: אני מציעה שתעבירו תוך חודש מסמך לוועדת הכלכלה שמספר באיזה סטטוס אנחנו עומדים כדי שנבין אם לא נכנסנו לתהליך שלא נדע איך יוצאים ממנו ושיכולנו לעשות את הדברים הרבה יותר פשוטים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה לכולם הישיבה נעולה.