ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 281, 2016-07-11 13:30

איתן כבל: שלום לכם, גברתי מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית, יועצות, רשמת, דובר, חברתי, באמת חברתי.

איתן כבל: אני באמת שמח להתחיל את הדיון בתקנות של החוק.

<יואל הדר: בחוק.

איתן כבל: סליחה, אני מתנצל, הצעת חוק לייעול הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה), התשע"ו–2016.

איתן כבל: שלום, חוה.

איתן כבל: התרחקת מאתנו היום, אנחנו רגילים לראות אותך קרובה אלינו.

<חוה ראובני: שלום, אדוני.

<חוה ראובני: הפעם זה לא חוק שלי.

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: עשינו הכול שזה לא יהיה שלך.

<חוה ראובני: להפך.

איתן כבל: אני זוכר שעשינו מלחמה.

איתן כבל: העיקר שניצחנו, זה מה שחשוב.

איתן כבל: ברשותכם, הצעת החוק כל כך ארוכה, אלוהים ישמור.

<לאה ורון: נותנים קצת סמכויות לפקחים העירוניים.

איתן כבל: ואי ואי ואי, כמה מילים.

<אתי בנדלר: כל מילה חשובה, ויש כמה מילים שחסרות.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה להכניס את כל כולנו כאן לתוך התמונה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם, זה נכון, זאת אכיפה לגבי האופניים החשמליים.

<אביטל סומפולינסקי: לא רק.

איתן כבל: לא רק, ברור.

<קריאה: בכלל.

<קריאה: כלי רכב.

איתן כבל: חברים, ברור לי.

איתן כבל: התחלנו את הסיפור מבחינתנו סביב האכיפה על האופניים החשמליים, מזה התחיל כל הסיפור.

איתן כבל: זה מאבק שניהלתי אותו, ויושבת כאן חברתי, שניהלנו פה מאבק שלם.

איתן כבל: היה פה גם מאבק אידיאולוגי, כי חלק מחברי סבורים, אפילו לסיעה, שפקחים לא צריכים לעסוק בעניינים שכאלה.

איתן כבל: אני מאלה שחולק על דעתם.

איתן כבל: ואני שמח שמירב ואני כאן יושבים כדי להעביר את החוק.

איתן כבל: נעשה באמת כל מאמץ להביא אותו לכדי מיצוי כמה שיותר מהר.

איתן כבל: מה גם שמתחילה להיות ההבנה, התחיל קמפיין וכל הדברים האלה.

איתן כבל: חגית, אני לא מתכוון לקמפיין שלך, אלא - - -

<חגית אוריין: זה לא קמפיינים.

איתן כבל: אני מתכוון לקמפיין שנדמה לי שהרשות מובילה היום בכלי התקשורת על אופניים חשמליים.

איתן כבל: מאוד חשוב, מאוד מעניין.

איתן כבל: אני רוצה להודות למשרד לביטחון פנים ולשרית, מה הדרגה, שוב?

<שרית פילפסון: נצ"מ, ניצב משנה.

איתן כבל: ניצב משנה שרית פיליפסון שגם הייתה מהדוחפות והדוחפים המרכזיים כדי שנמצא את עצמנו אל מול החוק פעם אחת, ופעם שנייה כאן בוועדת הכלכלה.

איתן כבל: אז תודה.

איתן כבל: זאת גם הזדמנות לומר תודה לשר לביטחון פנים שנענה לבקשותינו, ותודה גם למי שהיה על המלאכה, היועצת המשפטית ומנהלת הוועדה בעניין הזה.

איתן כבל: ובואו נצא לדרך.

איתן כבל: מי רוצה להציג בפנינו את המסגרת של החוק?

איתן כבל: יואל, בבקשה.

איתן כבל: כל אחד, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<יואל הדר: אפשר להגיד לגבי החוק הזה שזה לא טריוויאלי שאנחנו מופיעים דווקא בפני הוועדה הזאת, שהנושא הזה הוא לא - - -

<אתי בנדלר: מבחינתנו זה לגמרי טריוויאלי.

<יואל הדר: אנחנו לא רגילים להופיע, לפחות לא בתפקידי הנוכחי, בפני הוועדה הזו ולהציג חוק, כי לרוב אנחנו מופיעים בפני ועדות אחרות.

<יואל הדר: אבל השר לביטחון פנים סבר שהנושא הזה הוא בהחלט נושא שאם צריך לקחת הובלה אנחנו ניקח את ההובלה על החוק הזה.

<יואל הדר: ביטחון על המדרכות הוא בהחלט חלק מביטחון פנים.

<יואל הדר: בעצם המטרה של החוק הזה לתת ביטחון לאזרחי ולתושבי מדינת ישראל על המדרכות באמצעות פקחים שאמורים לסייע לצורך מתן הביטחון האמור.

<יואל הדר: רק מנתונים שפורסמו בתקשורת על-ידי הלמ"ס – נפגעו אשתקד, בשנה הזאת, רק 1,473 אנשים מאופניים חשמליים בלבד, וזה רק לגבי אלה שפורסמו.

<יואל הדר: זה מה שפורסם בתקשורת.

<יואל הדר: יש 299 נפגעים שלא פורסמו לגביהם.

<יואל הדר: זאת אומרת שאנחנו מדברים על היקף גדול מאוד של אנשים, ועם השנים זה עולה, לצערנו, עולה ועולה.

<יואל הדר: זאת אומרת, המגמה עולה כנראה ככל שיש יותר אופניים חשמליים, וניתן מענה הולם גם מבחינת החוק כדי שהדבר הזה ייפסק ויופחת למידת האפשר.

<יואל הדר: מה שעשינו בהצעת החוק הזאת, בעצם אפשרנו לתת סמכויות לפקחים של הרשויות המקומיות.

<יואל הדר: זאת בעצם המטרה של הצעת החוק הזאת.

<יואל הדר: אין כוונה לכפות על רשות מקומית שאינה מעוניינת לאכוף את האמור, לכפות עליה לבצע את המטלה האמורה.

<יואל הדר: אלא המטרה היא בעצם לאפשר לרשות מקומית שמעוניינת לבצע את האכיפה, ורואה את זה כחלק בלתי נפרד מהתפקידים שלה לדאוג לטובת תושביה, לטובת אלה שמגיעים לעיר של הרשות המקומית.

איתן כבל: למה זה רשות?

<יואל הדר: מפני שאנחנו לא יכולים לכפות על רשויות שלא רוצות לאכוף.

<יואל הדר: המטרה שלנו היא לא לכפות על רשויות.

<יואל הדר: גם יהיה מאוד קשה לכפות על רשות לעשות את זה.

איתן כבל: הנחת העבודה שלכם שכמה לא ירצו להצטרף, להערכתם?

<יואל הדר: אין לנו הערכה.

<יואל הדר: את זה צריך לשאול את השלטון המקומי.

איתן כבל: אני מניח שהרוב, אם לא כולם, כי זה מקור הכנסה גם.

מירב בן ארי: כן.

איתן כבל: אני מניח, לפחות משיחות שהיו לי עם מרכז השלטון המקומי, הם שמחים מאוד.

איתן כבל: יש פה נציג ממרכז השלטון המקומי?

<מירה סלומון: מרכז השלטון המקומי ופורום ה-15.

איתן כבל: אני מבין שבעניין הזה אתם תמימי דעים.

איתן כבל: לפחות הצלחנו לגרום לכם להיות תמימי דעים במשהו.

מירב בן ארי: למרות שאתה מפורום ה-15, אתה הבעת התנגדות, ראינו כאן בדיון.

<איתן אטיה: הבעתי התנגדות לקבל את זה ללא סמכויות העזר המתאימות לאכיפה, מכיוון שקיבלנו בחוק הזה – אגב, היינו שותפים בכתיבתו גם, אז אנחנו תומכים בהחלט בחוק הזה.

מירב בן ארי: אז אתם תומכים, אוקיי.

<איתן אטיה: בוודאי.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

<יואל הדר: חברת הכנסת בן ארי, הסיבה לזה שאנחנו מגיעים לפה רק היום, שהיו דיונים עם המון - - -

מירב בן ארי: אני יודעת, יואל, דיברנו אני ואתה רבות.

<יואל הדר: לכן אני שמח שהצלחנו להגיע.

<יואל הדר: עצם זה שהצלחנו להגיע עם הסכמה רחבה ככל שניתן עם שאר הגופים, אני חושב שזה בהחלט דבר יפה.

<יואל הדר: ואני מקווה שזה יעזור לקדם את הצעת החוק הזאת למהירות הראויה מפני שהאופניים לא מחכים, הם ממשיכים לנסוע במהירויות שונות.

<יואל הדר: לכן, אמרנו שאנחנו לא כופים על רשויות מקומיות.

<יואל הדר: אנחנו נשמח שהרשויות המקומיות יצטרפו ויאכפו את החקיקה כדי להגן על התושבים.

<יואל הדר: בתמצית ריכזתי את עיקרי החוק כשמדובר על העבירות שבתוספת הראשונה, איזה עבירות הפקחים אמורים לאכוף, שזה: 1.

<יואל הדר: איסור הפרעה במדרכה.

<יואל הדר: 2.

<יואל הדר: איסור שימוש שלא כדין בנתיב על-ידי עוברי דרך שאינם זכאים להשתמש בו.

<יואל הדר: 3.

<יואל הדר: איסור רכיבה על אופניים במקומות מסוימים.

<יואל הדר: 4.

<יואל הדר: איסור שימוש בטלפון תוך כדי רכיבה.

<יואל הדר: 5.

<יואל הדר: איסור הרכבת אנשים על אופניים שלא כדין.

<יואל הדר: 6.

<יואל הדר: איסור שימוש באוזניות בדרך.

איתן כבל: כל יום אני רואה את הכול.

<יואל הדר: אז אני מקווה שאחרי שהחוק יעבור אתה לא תראה את הכול, ולא תראה כלום.

איתן כבל: אני מקווה גם כן.

<יואל הדר: הסמכות שנתנו לפקחים: 1.

<יואל הדר: סמכות קבלת פרטים ידיעה או מסמך מאדם.

<יואל הדר: 2.

<יואל הדר: סמכות להורות לעובר דרך המשתמש בדרך שלא כדין לפנותה או לחדול משימוש בה שלא כדין בדרך אחרת.

<יואל הדר: 3.

<יואל הדר: סמכות הוצאת אוויר מאופניים חשמליים או רגילים בקורקינט חשמלי בלבד.

<יואל הדר: לא מאופנועים, אלא רק מאופניים, אופניים חשמליים וקורקינט.

<יואל הדר: 4.

<יואל הדר: סמכות החרמת מאופניים רגילים / חשמליים או קורקינט חשמלי בלבד.

<אתי בנדלר: החרמה או תפיסה לתקופה מוגבלת?

<יואל הדר: תפיסה הכוונה.

<יואל הדר: הכוונה לא להחרמה לעולמי עד.

איתן כבל: לעולם ועד.

<קריאות: - - -

<איתן אטיה: שאלה טובה.

<יואל הדר: לא אמרתי שאלה לא טובה.

<יואל הדר: אמרתי שזה יכול להיות - - -

איתן כבל: לא התכוונתי חס וחלילה לגרוע מהתייחסותך.

איתן כבל: רק אמרתי שמנקודת המבט שלי, העניין הזה של החרמה ולכמה זמן וכל השאלות שנובעות סביב העניין הזה יש להם משמעות מאוד גדולה.

<יואל הדר: מאוד יכול להיות שלתקופה מסוימת אולי זה ייעל את האפקט המתאים ולא צריך להחרים לחלוטין, אז אני בהחלט מקבל את זה, זאת שאלה טובה.

<יואל הדר: ואני מקבל גם את השאלה, ואני מקווה שניתן תשובה.

<יואל הדר: התשובה בכלל תפיסה מבחינתי, לאו דווקא החרמה לעולמי עד, אלא תפיסה לתקופה מוגבלת, וזה ייתן את האפקט המתאים.

<יואל הדר: הרשויות המקומיות יתקינו חוקי עזר בנושא שיעברו את ביקורת שר הפנים, שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

<יואל הדר: אנחנו מדברים על סמכות עיכוב וסמכות למתן קנס.

<יואל הדר: מה שאמרתי לגבי כל נושא של העבירות, יש לנו סייגים לגבי ההפעלה של הסמכויות של הפקחים.

<יואל הדר: הסייגים אומרים ש: 1.

<יואל הדר: סמכות אכיפה כלפי אופניים חשמליים וקורקינט חשמלי הנוסעים על מדרכות תינתן באופן גורף.

<יואל הדר: פה אין לנו איזשהו סייג.

<יואל הדר: 2.

<יואל הדר: סמכות אכיפה כלפי אופניים רגילים הנוסעים על מדרכות תינתן לגבי עבירות נסיעה על מדרכה רק אם יש שביל אופניים בסמוך או שניתן לכך אישור ייחודי מטעם מפכ"ל המשטרה בעקבות פנייה של ראש רשות מקומית.

<יואל הדר: לגבי כל שאר העבירות, כמו שימוש באוזניות וכדומה, זה יינתן באופן גורף לפקחים.

מירב בן ארי: שימוש במה אמרת?

<יואל הדר: אוזניות, למשל.

מירב בן ארי: אוזניות.

מירב בן ארי: תגיד, זה מעניין אותי עם מה שעשינו בחוק.

מירב בן ארי: עכשיו תשמע סיפור, נסע בחור על אופניים חשמליים על שביל אופניים עם קסדה, שהוא בכלל לא מחויב, נכון?

מירב בן ארי: מעל גיל 18 לשים קסדה, עצר אותו פקח, כאילו אין צרות עם אופניים חשמליים, על מה הוא עצר אותו?

מירב בן ארי: על זה שהוא נוסע עם שתי אוזניות.

<מיטל להבי: אנשים נוסעים עם אוזניות גם כדי לשמוע מוסיקה.

מירב בן ארי: מותר רק עם אוזנייה אחת?

<קריאה: כן.

מירב בן ארי: הוא נוסע על שביל אופניים עם קסדה, לא הבנו למה הוא עצר אותו.

<עמי רוטמן: אסור עם שתי אוזניות.

מירב בן ארי: רק אחת מותר?

<עמי רוטמן: אחת כן.

איתן כבל: דרך אגב, גם את אל קפונה בסוף תפסו על - - -

מירב בן ארי: בסוף נפל על עבירת תנועה.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: אוקיי, לא ידעתי את זה.

מירב בן ארי: אז אוזנייה אחת מותר.

מירב בן ארי: זה בחוק האוזניות?

<קריאה: תקנה 169 לתקנות התעבורה.

מירב בן ארי: בסדר, קיבלתי תשובה.

<קריאה: רגע, אבל עוד אין חוק, אז איך הוא עצר אותו?

<קריאה: מכוח מה?

מירב בן ארי: הוא עצר אותו בתל-אביב מכוח - - -

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: אל תדאגי, לשוטר לא היה מה לעשות.

מירב בן ארי: מסכן, זה הנהג הכי זהיר בתל-אביב, על שביל אופניים, עם קסדה, ואני צוחקת עליו, מה אתה נוסע עם קסדה בגיל 40?

מירב בן ארי: בבקשה, בסוף הוא עוצר אותו על זה.

מירב בן ארי: אבל מה שנקרא הוא התחנן.

<יותם אביזוהר: לדעתי הוא גם שמע ג'ינגל של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

מירב בן ארי: אני לא אתפלא במקרה של הבן-אדם הזה.

איתן כבל: או שאולי הוא פשוט עם הקסדה הוא רצה להסתיר את האוזניות.

מירב בן ארי: הוא לא כזה מתוחכם.

מירב בן ארי: זה לא שם.

מירב בן ארי: בסדר, עכשיו אני יודעת שזה אוזנייה אחת.

איתן כבל: יואל, בבקשה.

<יואל הדר: 3.

<יואל הדר: סמכות אכיפה כלפי אופנועים תינתן רק ביחס לעבירה של נסיעה על מדרכה או על שביל אופניים.

<יואל הדר: לגבי האופנועים.

<יואל הדר: 4.

<יואל הדר: סמכות אכיפה כלפי הולכי רגל תינתן רק בעבירה של שימוש שלא כדין בהליכה על שביל אופניים.

<יואל הדר: זה לגבי הולכי הרגל.

<יואל הדר: זה הרבה מאוד - - -

מירב בן ארי: אתה יכול לתת קנס להולך רגע שהולך על שביל אופניים, זה מה שאתה אומר?

<אתי בנדלר: כן, זה מה שמוצע בהצעת החוק.

<אתי בנדלר: אתם תצטרכו לאשר.

איתן כבל: זה קצת – נגיע לזה.

מירב בן ארי: קצת קשוח משהו.

איתן כבל: קצת קשה למשל, אם עיריית תל-אביב תרצה לעשות קופה, ישב פקח ברוטשילד יתחיל – לא חשוב יאללה, נגיע לזה.

מירב בן ארי: חבל על הזמן, מה זה?

מירב בן ארי: שלא תחשוב, אנחנו סובלים מזה, רוכבי האופניים.

<יואל הדר: המטרה שלנו, בכל אופן, אני מניח שגם של העירייה זה - - - בתושבים, יש אנשים שרוצים אפילו להיבחר על-ידי – לכן, גם העירייה – יש מדיניות אכיפה שתיקבע באישור של היועץ המשפטי לממשלה, ואני מניח שגם בנושא הזה.

<יואל הדר: קודם כול מבקשים ממישהו לזוז לפני שרושמים לו קנס.

<יואל הדר: הרי זה לא הגיוני לרשום לו קנס אם הוא אפילו לא שם לב שיש שביל אופניים, תלוי איך מסמנים את שבילי האופניים.

<יואל הדר: המטרה שלנו זה לא ליצור קופה לרשויות המקומיות.

<יואל הדר: אני מניח שזאת גם לא המטרה של הרשויות המקומיות, אלא המטרה שלהם באמת לאפשר לאלה שהולכים על מדרכות ללכת בבטחה, אם זה הילדים ועד לרמה של זקנים כדי למנוע את מה שקרה או מה שקורה לגבי התאונות.

<יואל הדר: ולכן, זאת המטרה.

<יואל הדר: אני מקווה ומניח מהדיונים שהיו לנו שזאת המטרה גם של הגופים האחרים שאתם קיימנו מגעים.

<יואל הדר: ואני מבקש מהוועדה לקדם את הדיונים כמה שיותר מהר כדי שנוכל - - -

איתן כבל: אני יכול רק להודיע כאן – שלום, אדוני, שר הביטחון, מה נשמע?

<יוחאי וג'ימה: - - -

איתן כבל: שב פה, שב פה, אין כאן עומס.

איתן כבל: מה שאני בעצם אומר, המחויבות שלי, שלנו, לסיים את החוק הזה עוד לפני יציאתנו לפגרה במה שתלוי בי, בנו.

איתן כבל: נעשה את כל המאמצים לעשות את זה.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: אז אני רק מאוד מקווה, אני גם אומר את זה כאן, לכן אנחנו ישר עוברים להקראה.

איתן כבל: אני לא פותח כפי שאני רגיל בהערות כלליות, אין צורך בהערות כלליות, הערנו את כל ההערות, בגלל זה יש את החוק פה.

איתן כבל: מר פדר, אתה תשמור את השיר.

איתן כבל: כתוב כבר פה, שיר לפדר, וזה יגיע.

<לאה ורון: באתנחתא המוזיקלית.

איתן כבל: באתנחתא המוזיקלית.

<קריאה: אבל זה בניגוד.

איתן כבל: אין מה לעשות, צריכים גם להתרגל פה לכל מיני ולת"מים.

איתן כבל: נתחיל את ההקראה.

איתן כבל: אני מאוד מבקש, התייחסות עניינית, לא הרצאות, אני מאוד רוצה שנתקדם בתוך התהליך הזה.

איתן כבל: אנחנו מבינים את העניין.

איתן כבל: זאת אומרת, אם אין פה איזה דברים שממש נוגעים ליום הרת עולם, כמו שלחלק מהם, עורך-דין הדר התייחס פה, כן קנס והולכי רגל על שביל אופניים וסדרים ברמות האלה שנצטרך, כי הם מאוד עקרוניים ושונים מבדרך כלל, אז ברשותכם, נא בואו נתקדם מהר.

איתן כבל: מי קורא?

איתן כבל: בבקשה.

מירב בן ארי: מי קורא?

<יואל הדר: עורך-דין חיים אמיגה מהלשכה, שהוא דרך אגב עבד מאוד קשה על החוק הזה, הוא בעצם זה שריכז מטעמי, אז מגיעות לו כל התשבוחות.

איתן כבל: אז קודם כול, תודה לך, ואנחנו גם בדברי התודה נגיד את זה.

<חיים אמיגה: "הצעת חוק לייעול הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה), התשע"ו–2016, הגדרות 1 .

<חיים אמיגה: בחוק זה – "דרך" - כהגדרתה בפקודת התעבורה 1; "עבירת תעבורה" - עבירת תעבורה כהגדרתה בפקודת התעבורה, כאמור בתוספת הראשונה; "עובר דרך" - המשתמש בדרך לנסיעה, להליכה, לעמידה, או לכל מטרה אחרת, המנוי בטור א' לתוספת השנייה; "פקח" - פקח שהוסמך בהתאם להוראות סעיף 3; "רכב" - רכב כהגדרתו בפקודת התעבורה, המנוי בטור א' לתוספת השנייה; "רשות מקומית" - עירייה, מועצה מקומית או איגוד ערים; "השר" - השר לביטחון הפנים; "תקנות התעבורה" - תקנות התעבורה, התשכ"א–1961.

<חיים אמיגה: "

איתן כבל: יש כאן התייחסויות?

איתן כבל: רצון להתייחס?

איתן כבל: גברתי היועצת?

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: לסעיף 1 אין התייחסויות.

איתן כבל: רק אני רוצה, ברשותכם, לגבי "עובר דרך" בהערה שעורך-דין הדר אמר קודם.

איתן כבל: אם כאן זאת גם ההתייחסות או שיהיה לנו את הסעיף המסוים שאם הוא עומד - - -

<אתי בנדלר: בהמשך.

איתן כבל: בהמשך.

<לאה ורון: חברת הכנסת מירב בן ארי מחליפה את חבר הכנסת רועי פולקמן.

<מירה סלומון: יש לנו הערה שבכלל מתייחסת לתוספת והיא מתייחסת למיתון הדרך, אבל יכול להיות שכתוצאה מזה יהיה צורך להוסיף הגדרה לסעיף הזה, או להתחיל בדיון - - -

איתן כבל: גברתי, אולי תתחיל מה היא רוצה?

איתן כבל: יותר פשוט.

איתן כבל: אמרי נא.

<מירה סלומון: יש לנו בסעיף 5 בטור ג' לתוספת השנייה הוראות שמסמיכות פקח כאשר עובר הדרך רוכב על אופניים או תלת-אופן.

<מירה סלומון: היינו רוצים להוסיף אחרי סעיף קטן (ב)(1): במידה ומתקיים, אין שביל אופניים באותה הדרך, ואולם הוצב שם תמרור המורה על אזור מיתון תנועה.

<חיים אמיגה: לגבי מה את מדברת?

<מירה סלומון: אזור מיתון תנועה – אנחנו בתוספת השנייה, לכן התחלתי עם בקשה להנחיות.

מירב בן ארי: אולי תחכי לתוספת, ואז כשנגיע לתוספת.

<מירה סלומון: אם נקבל את ההערה, כתוצאה מזה יהיה צורך להוסיף לסעיף ההגדרות הגדרה של "אזור מיתון תנועה", לכן ביקשתי לדעת אם להתחיל או לחכות, ואז להצביע על סעיף ההגדרות.

מירב בן ארי: כן, עדיף שתחכי.

איתן כבל: אני מציע שנאשר את זה כמו שזה.

איתן כבל: נגיע לשם, אם נחליט שצריך להוסיף, נוסיף.

איתן כבל: אין שום בעיה.

<מירה סלומון: מצוין.

<מירה סלומון: תודה.

איתן כבל: תודה.

<לאה ורון: אדוני, שאלתי את השאלה לגבי רשויות מקומיות, האם הן כוללות גם את המועצות האזוריות.

<לאה ורון: אני לא יודעת.

<יואל הדר: כן.

<מירה סלומון: כן.

<מרדכי פדר: כתוב "מועצה מקומית".

מירב בן ארי: היא שואלת אם צריך לרשום מועצה מקומית ואזורית.

<יואל הדר: מועצה מקומית כוללת.

מירב בן ארי: מחיל כבר את האזורית.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: 2.

<חיים אמיגה: "2.

<חיים אמיגה: סמכות רשות מקומית – רשות מקומית רשאית, באישור מליאת המועצה שלה, לפעול לאכיפת עבירות תעבורה בתחום שיפוטה, בהתאם להוראות חוק זה ובכפוף לנוהל אחיד שיחול על הרשויות המקומיות ויאושר בידי היועץ המשפטי לממשלה.

<חיים אמיגה: "

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<אתי בנדלר: אדוני, ביקשתי התייחסות לשאלה מי יקבע את הנוהל שיחול על הרשויות המקומיות, כי כתוב כאן שהנוהל יאושר על-ידי היועץ המשפטי לממשלה, אבל לא כתוב מי יקבע אותו, מי יכין את הנוהל הזה.

<אתי בנדלר: ואני מניחה שיש קצת בעיות לוועדה.

איתן כבל: כן, יואל.

<יואל הדר: איתן, אתה רוצה להגיב?

<איתן אטיה: כן.

<איתן אטיה: יש לנו עוד הערות לסעיף הזה שקשורות לאותה סוגיה.

<איתן אטיה: תציגי את זה.

איתן כבל: להתייחסות של היועצת המשפטית.

<מירה סלומון: שתי הערות שמתייחסות לנוהל.

<מירה סלומון: הראשונה, ובכפוף לנוהל אחיד, כתוב, שיחול על הרשויות המקומיות.

<מירה סלומון: אנחנו מבקשים להמיר את המילה "אחיד" במילה "ארצי".

<מירה סלומון: יש שונות בין רשויות מקומיות.

<מירה סלומון: יכול להיות שבנוהל יינתן ביטוי לשונות הזו, ולכן צריך שיהיה נוהל ארצי שיחול על הרשויות המקומיות ולא אחידות.

איתן כבל: אני מסכים.

<מירה סלומון: זו הסוגיה הראשונה.

<מירה סלומון: הסוגיה השנייה, בכפוף, הנוהל הזה הוא בעצם זה שמתחיל את היכולת של הפקחים להפעיל את סמכותם על-פי החוק, ולכן אנחנו מבקשים שתתווסף הוראת תחילה שמתנה את תחילתו של החוק באישור הנוהל הארצי על-ידי היועץ המשפטי לממשלה.

<מיטל להבי: אבל מי מנסח אותו?

<מירה סלומון: לאחר שתתקבל פה החלטה לגבי הגורם המנסח.

<מירה סלומון: אבל אותו הנוהל הזה הוא זה שמתחיל בעצם את הסמכויות כאן.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: בבקשה.

<חיים אמיגה: הסעיף של הנוסח כרגע מציג את הדברים שנאמרו כאן, כי כתוב שרשות מקומית רשאית באישור המליאה לפעול בכפוף לנוהל.

<חיים אמיגה: זאת אומרת, ממילא ברור שברגע שהנוהל ייכתב - - -

איתן כבל: גברתי, כדאי שתקשיבי.

<מירה סלומון: כן.

<חיים אמיגה: ממילא ברור שרשות מקומית רשאית לפעול רק בכפוף לנוהל, אז הדברים ברורים מתוך הסעיף.

<חיים אמיגה: אם רוצים לחדד את זה ברמה ניסוחית כזו או אחרת אנחנו לא נתנגד לזה.

מירב בן ארי: אבל מי ינסח את הנוהל?

מירב בן ארי: מי מנסח?

מירב בן ארי: אתה מנסח?

<קריאות: - - -

<מירה סלומון: חוק הפרשנות קובע שברגע שזה מפורסם ברשומות יש תוקף לחוק, אנחנו מבקשים להבהיר את הנקודה הזו.

<מירה סלומון: כן, זו נקודה שחשוב לנו להבהיר, שיש את הסמכות רק מרגע שהנוהל מאושר.

איתן כבל: קודם כול אני מבין שזה עניין ניסוחי, לא עניין מהותי.

<חיים אמיגה: כן.

איתן כבל: אבל שתהיה הבהרה.

<מירה סלומון: רק הוראת תחילה כשהחוק נכנס לתוקף.

<איתן אטיה: יש גם את הסוגיה של הנוהל הארצי לעומת נוהל אחר.

איתן כבל: כן, אמרנו.

איתן כבל: את זה קיבלנו.

איתן כבל: את זה אני מקבל.

איתן כבל: גברתי, אני יכול?

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: לא קיבלתי תשובה לשאלתי.

<אתי בנדלר: מי יקבע את הנוהל?

איתן כבל: כן, גברתי.

<יפעת רווה: אנחנו ביחד עם המשטרה נקבע את הנוהל.

<יפעת רווה: כמובן שנתייעץ עם כל מי שצריך, אבל זה הגוף שינסח.

<אתי בנדלר: רגע, משרד המשפטים, אם כך?

<קריאות: - - -

<מיטל להבי: ביטחון פנים.

<אתי בנדלר: הנוהל יוכן על-ידי – מי לוקח את האחריות?

<אתי בנדלר: אני רוצה להכניס את זה לחוק.

<יפעת רווה: כנראה שר המשפטים או היועץ המשפטי.

<חיים אמיגה: היועץ המשפטי.

<יפעת רווה: היועץ המשפטי לממשלה.

<מיטל להבי: הוא מאשר.

<אתי בנדלר: הוא מאשר.

<מיטל להבי: הוא מנסח.

<מיטל להבי: לא מאשר.

<יפעת רווה: אז לא צריך לכתוב את המאשר.

<יפעת רווה: אם כותבים היועץ המשפטי לממשלה, אני צריכה לבדוק את זה עם לשכת היועץ.

<רעות בינג: כי זה נוסח שאושר על-ידי היועץ.

<יפעת רווה: כן, כי זה נוסח שהוא אישר.

<יפעת רווה: בפועל מי שיעשה את זה זה אנחנו והמשטרה, אבל את הנוסח המדויק - - -

<אתי בנדלר: מי זה המשטרה לצורך העניין הזה?

<אתי בנדלר: המפכ"ל?

<אתי בנדלר: כשאני כותבת המשטרה, אני מטילה על המשטרה?

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: יש לי בקשה.

<יואל הדר: משטרת ישראל.

<אתי בנדלר: נוהל שיוכן על-ידי משטרת ישראל ויאושר על-ידי היועץ המשפטי לממשלה?

<יפעת רווה: נבדוק ונגיד, אני לא רוצה לשלוף תשובות.

<יפעת רווה: נבדוק את זה ונחזור אליכם.

<יפעת רווה: לא צריך את היאושר אם אנחנו שותפים לזה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה, אני לא רוצה עכשיו לנהל את הדיון הזה.

איתן כבל: השאלה שהועלתה כאן נכונה לגמרי.

איתן כבל: אני מבקש לדיון הבא לתת לי תשובה ברורה, חדה, לא לך תביא וההוא והוא וזה יבוא אחר כך.

איתן כבל: אני אומר עוד דבר, שהדברים יהיו ברורים, שלא יהיה מצב שאנחנו כותבים אמירות של מי שאחר כך נלך לחפש מי זה.

<יפעת רווה: אין בעיה.

איתן כבל: שלא הוספנו איזו סמכות שלא קיימת או דברים מן הסוג הזה.

איתן כבל: שהדברים יהיו ברורים.

איתן כבל: אז אפשר להצביע על זה?

<אתי בנדלר: לא, אדוני, כי אני רוצה לשאול עוד לפני כן.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<אתי בנדלר: האם נציגי הממשלה מסכימים להצעה של מרכז השלטון המקומי – להחליף את המילה "אחיד" עם המילה "ארצי".

איתן כבל: הם אמרו שכן.

<חיים אמיגה: כן.

<יואל הדר: כן.

<רעות בינג: כן.

<אתי בנדלר: לא אכפת לי, שיהיה.

<אתי בנדלר: וגם רציתי לוודא שלגבי איגוד הערים מדובר בתחום שיפוט.

<מיטל להבי: לא חייב, כי איגוד ערים לפעמים מעבר לתחום שיפוט.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת.

<מירה סלומון: איגוד הערים פועל בתחום השיפוט של הרשויות המקומיות החברות בו.

<אתי בנדלר: אז השאלה היא אם הטרמינולוגיה שהשתמשו כאן מדויקת.

<אתי בנדלר: כי רשות מקומית, ואז תקראי לצורך העניין הזה איגוד ערים רשאי באישור מליאת המועצה – אני לא יודעת אם יש לו מועצה – לפעול לאכיפת עבירות תעבורה בתחום שיפוטו של איגוד הערים.

<אתי בנדלר: האם זה נכון?

<חיים אמיגה: בחוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית – סמכויות פקחים) כתוב רשות מקומית, עירייה, מועצה מקומית או איגוד ערים.

מירב בן ארי: אבל למה צריך שלאיגוד ערים יהיו בכלל סמכויות פה?

<מיטל להבי: זה רעיון טוב, אז תהיה אכיפה מטרופולינית.

<מיטל להבי: יותר טוב.

<מיטל להבי: למה לא?

<אתי בנדלר: אגיד לך למה.

<אתי בנדלר: כי בעצם מאפשרים לפקח שהוסמך על-ידי רשות מקומית לפעול רק בתחום הרשות המקומית שבה הוא פועל.

מירב בן ארי: אז זהו, איגוד ערים לא נותן לו סמכות מטרופולינית.

<אתי בנדלר: לגבי איגוד ערים אינני יודעת מי יסמיך את הפקחים בעניין הזה, זה לא ברור.

מירב בן ארי: פקח בפתח-תקווה יוכל לתת דוח למישהו מרמת-גן בעצם.

מירב בן ארי: למשל, פקח חרוץ.

<אתי בנדלר: משרד הפנים אולי יכול לתת את התשובה.

<שחר פרלמוטר: לשאלתה של אתי.

<שחר פרלמוטר: צו איגוד ערים קובע מה תחום השיפוט של האיגוד.

<שחר פרלמוטר: התחום הוא תחום השיפוט של הרשויות החברות בו, והחוק אומר שאם איגוד הערים הוא זה שמוסמך, הרשות המקומית אינה מוסמכת יותר.

<שחר פרלמוטר: אז אין שום חפיפה.

<אתי בנדלר: אז מי ממנה במקרה הזה את הפקחים שיפעלו בתחום איגוד הערים?

<שחר פרלמוטר: אני אבדוק את זה על-פי החוק.

<אתי בנדלר: מה שאני מציעה, הרי אנחנו רוצים לאשר את זה, אנחנו רק רוצים לוודא שהנוסח נותן פתרון נכון לפעילות של איגוד ערים.

<שחר פרלמוטר: בסדר.

<שחר פרלמוטר: אני מוכן להשיב.

<שחר פרלמוטר: עניתי על תחום השיפוט.

איתן כבל: יש לי הצעה.

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: אני לא מצליחה מה הוא אומר, איגוד הערים הזה.

איתן כבל: לא הייתי אומר לכם, חברים יקרים, לא התחלנו את החוק השבוע.

איתן כבל: אלה דברים שהם כל כך בסיסיים שהיינו צריכים לתת עליהם את הדעת בשיח, אבל אני לא שם.

איתן כבל: אני מתקדם.

איתן כבל: כל שאני מבקש, אנחנו נדלג לסעיף 3, כיוון שעלו פה דברים שצריך לבדוק, זה לא דברים טכניים.

איתן כבל: אנחנו מסכימים על העניין הזה, יש כאן שאלות שמצריכות התייחסות והבהרה.

איתן כבל: אם כן נכנס לתחום שיפוט, לא נכנס לתחום שיפוט, הגדרתי לחלוטין.

איתן כבל: לכן אני מציע שנתקדם ונעבור לסעיף 3, וכל אחת ואחד מהגופים שצריכים לתת את התשובות כדי שהסעיף הזה יובא שלם לאישור נביא את זה לדיון הבא.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: סעיף 3, בבקשה.

<חיים אמיגה: "3.

<חיים אמיגה: הסמכת פקחים – (א) ראש רשות מקומית רשאי להסמיך, מבין עובדי הרשות המקומית, פקחים, שיהיו נתונות להם הסמכויות לפי חוק זה, כולן או חלקן, לשם אכיפת עבירות תעבורה, כולן או חלקן, בתחומי אותה רשות.

<חיים אמיגה: "

מירב בן ארי: סליחה, אדוני, אז למה צריך את איגוד הערים אם הכול בתוך הרשות?

<אביטל סומפולינסקי: רשות מקומית מוגדרת גם כאיגוד ערים.

<קריאות: - - -

<אתי בנדלר: - - - טרמינולוגיה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: צריך להתייחס לסיפור הזה של איגוד הערים.

<מיטל להבי: אבל אם מסתכלים בראייה לעתיד, קודם כול יש איגודי ערים פעילים היום שיש להם סמכויות אכיפה סביבתיים כמו בחיפה ובאזור - - -

<שחר פרלמוטר: איגוד ערים כנרת.

<מיטל להבי: אם מסתכלים קדימה לשאיפה שלנו שפעם תהיה רשות מטרופולינית וסמכויות ותחום תעבורה יועברו אליה, אני כן חושבת שחשוב למצוא את הדרך להכניס את איגודי הערים, אבל להשאיר את הסמכות בידי הרשות המקומית שמחליטה בכלל לבוא דרך איגוד הערים.

<אתי בנדלר: כל מה שביקשתי והבהרתי, אני לא המלצתי לוועדה למנוע זאת מאיגוד ערים, אדרבה, אנחנו חושבים שזה ראוי.

<אתי בנדלר: מה שרק רציתי לוודא זה שהנוסח נותן מענה מדויק לעניין הזה.

<שחר פרלמוטר: בסדר גמור.

<שחר פרלמוטר: נשיב לך בישיבה הבאה לגבי איגוד הערים.

<אתי בנדלר: תודה.

איתן כבל: סעיף 3.

<חיים אמיגה: "סעיף קטן (ב) לא יוסמך פקח לפי הוראות סעיף קטן )א( אלא אם כן מתקיימים בו כל אלה: (1) הוא לא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי, לדעת היועץ המשפטי של הרשות המקומית, לשמש כפקח; (2) הוא קיבל הכשרה מתאימה בתחום הסמכויות שיהיו נתונות לו לפי חוק זה, כפי שהורה השר; (3) הוא עומד בתנאי כשירות נוספים ככל שהורה השר, בהסכמת שר התחבורה והבטיחות בדרכים ושר הפנים.

<חיים אמיגה: (ג) הרשות המקומית תפרסם הודעה על הסמכת פקח לפי סעיף זה ברשומות ובאתר האינטרנט שלה.

<חיים אמיגה: "

מירב בן ארי: מה, אין לכם חוק שמגדיר כבר את העניין הזה של פקח?

מירב בן ארי: אין בחוק שמגדיר מה זה פקח?

<אתי בנדלר: לגבי כל חוק יש פקח - - -

<חיים אמיגה: יש גדרה משלו.

<מיטל להבי: יש פקחים שזה לא תחבורה אלא איכות הסביבה.

<מיטל להבי: פה זה שר התחבורה.

מירב בן ארי: התכוונתי לפקחי תחבורה.

<רעות בינג: כי אין עדיין פקחים מהסוג הזה.

<קריאה: לא קיימים.

איתן כבל: הלאה, אין.

איתן כבל: חברים יקרים, אנחנו עכשיו נתווכח על האין.

איתן כבל: הבנו.

איתן כבל: אין.

מירב בן ארי: אין.

<אתי בנדלר: לגבי פסקה (1), ביקשתי לברר האם לא ראוי להוסיף גם הגשת כתב אישום נגד האיש המועמד לשמש כפקח כנסיבה ששוללת את ההסמכה שלו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: יש אישור משטרה.

מירב בן ארי: בגלל זה שאלתי אם במקרים אחרים של פקחים, אם פקח שיש לו כתב אישום אז אם הוא יכול לשמש.

<אתי בנדלר: יש מקרים כאלה ויש מקרים כאלה.

<רעות בינג: מבחינתנו אין מניעה.

<רעות בינג: להוסיף את זה?

<רעות בינג: זאת ממילא הפרשנות.

<רעות בינג: אפשר להוסיף.

<רעות בינג: מבחינתנו זו ממילא הפרשנות שלנו.

מירב בן ארי: הוגש נגדו כתב אישום.

<רעות בינג: יש חוקים שזה מופיע, יש חוקים ישנים יותר שזה לא, אבל בכל מקרה זה אפשרי.

<אתי בנדלר: אז זה יהיה: הוא לא הורשע או לא הוגש נגדו כתב אישום בעבירה, וגומר.

<ג'ורג' קיוורקיאן: המערכת המשטרתית לא יכולה לברור לגבי התיקים הפתוחים אם הוגש כתב אישום או לא.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז אין לנו התנגדות שיועברו נתונים לגבי הרשעות ותיקים פתוחים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה מה שמועבר גם היום לפי סעיף 170 לפקודת העיריות.

<אתי בנדלר: מה זה תיק פתוח?

<אתי בנדלר: למה אתה מתכוון?

<אתי בנדלר: זאת אומרת, אם הוגש נגד אדם כתב אישום רק הוא לא הורשע בינתיים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לא.

<ג'ורג' קיוורקיאן: גם תיקים שאו שהם בחקירה או שהסתיימה חקירה ועדיין אין החלטה לגבי הגשת כתב אישום.

<חיים אמיגה: בעייתי.

מירב בן ארי: וגם תלונה.

<חיים אמיגה: גם חשוד?

<אתי בנדלר: יש בדיקה.

איתן כבל: אני מבקש לא להגיד את המילה הזאת.

מירב בן ארי: הוא יפסול פה הרבה אנשים.

<חיים אמיגה: מכהן כראש הרשות.

<חיים אמיגה: חשוד זה לא?

<שרית פילפסון: זאת פרשנות רחבה מדי כי היא יכולה - - -

מירב בן ארי: כן.

<ג'ורג' קיוורקיאן: נמצא את הניסוח.

<שרית פילפסון: אולי קצת מרחיבה מדי.

<שרית פילפסון: אישית גם כיועצת משפטית – אומנם בתחום התנועה, ג'ורג' נכנס כאן בייעוץ המשפטי הכללי – אני חושבת שכל מב"ד, מב"ד זה עניין שבבדיקה, בחקירה, זאת פרשנות מאוד מאוד רחבה.

מירב בן ארי: זה לא.

מירב בן ארי: אנחנו לא נמצאים בו.

<שרית פילפסון: אני חושבת ש-level של הגשת כתב אישום כאן צריך להיות המדד מינימום עד הרשעה שזה מדד המקסימום.

<חיים אמיגה: בעיה טכנית.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זאת בעיה טכנית.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אי-אפשר.

<ג'ורג' קיוורקיאן: ביררתי את הזה הבוקר לבקשתכם.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר משהו.

<אתי בנדלר: ביותר ויותר דברי חקיקה נכנס אותו מטבע לשון, בהקשרים שונים, לא הורשע או לא הוגש נגדו כתב אישום בעבירה שלפי, וגומר.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שיש צורך לבדוק לגבי מועמדים לתפקידים שונים, ודאי תפקידי אכיפה, אם הוגש נגדם כתב אישום או לא הוגש כתב אישום.

<אתי בנדלר: זה לא ייחודי להצעת החוק הזאת, ולכן אני חושבת שאת הפתרון, איך לבדוק את זה, תצטרכו למצוא ביניכם.

<חוה ראובני: אני יכולה לומר מהקשרים אחרים שיש משמעות לכתב אישום כשמקבלים תיקים פתוחים, נערכת בדיקה מה מצבו של התיק.

<חוה ראובני: זה תיק מה שמכונה מב"ד במערכת של המשפט, בדיווחים מהמרשם הפלילי, זה יכול להיות כל דבר משלב תלונה ועד שלב של אחרי הכרעת דין ולפני גזר דין.

<חוה ראובני: אז זה מחייב בדיקה פרטנית.

<חוה ראובני: הגורם המוסמך מצווה להתעלם מכל מה שהוא פחות מכתב אישום.

<ג'ורג' קיוורקיאן: להזכיר, גם חלק מכתבי האישום מוגשים לא על-ידי התביעה המשפטית או הפרקליטות, יש את רשות המסים ורשויות אחרות שמגישות כתב אישום, וקשה לתת מידע ספציפי לגבי הגשת כתב אישום בכל תיק ותיק.

איתן כבל: חברים, שורה תחתונה, מה אתם אומרים לי?

מירב בן ארי: בקיצור, מה אתה אומר?

<ג'ורג' קיוורקיאן: שאנחנו לא מתנגדים להצעה להעביר מעבר להרשעות, אבל צריך לדייק שאנחנו נעביר הרשעות ותיקים פתוחים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: וכמו שחוה אמרה, הגורם שמקבל זה היועץ המשפטי של הרשות המקומית, הוא בורר באיזה תיק הוגש כתב אישום ולפי זה הוא יכול להחליט.

<רעות בינג: בכל מקרה, גם הסעיף מתייחס כאן לשיקול דעת שהיועץ המשפטי צריך להפעיל.

<רעות בינג: הוא מקבל מידע יותר רחב, אבל הוא רשאי לשקול רק חלק ממנו.

<רעות בינג: זה חלק מהמקצוע.

<חוה ראובני: זה גם יכול להיות מהותה, חומרתה ונסיבותיה.

<יוחאי וג'ימה: תיקחו פקחים למה שנקרא פקח מסייע שקיבל סמכויות, חיפוש גופני ועוד דברים כאלה, בחוק עצמו לא כתוב כאלה דברים מחמירים לגבי אותו פקח.

<יוחאי וג'ימה: אני לא מבין למה פה דווקא מתעקשים על - - -

<אתי בנדלר: שמה?

<יוחאי וג'ימה: בחוק לייעול האכיפה העירוני, ששם הסמיכו את אותו פקח להיות גם פקח מסייע, שזה אומר שיש לו סמכויות יתר שהוא שואב אותן גם מהמשטרה וחיפוש מקומי וכו', לא דרשו איזשהן דרישות מעל מה שנאמר פה בחוק.

<חיים אמיגה: זה הסדר אחר.

<חיים אמיגה: לא טוב לנו.

<אתי בנדלר: בחוק הפלילי שאתה מדבר אז גם לגבי פסקה (2).

<אתי בנדלר: ההכשרה המתאימה צריכה להיות בהסכמת שר, כפי שקבע שר הפנים בהסכמת השר לביטחון פנים, וכאן מדובר רק על השר לביטחון פנים.

<אתי בנדלר: אז אתה רוצה שנטיל בכול בחוק הכללי?

<יוחאי וג'ימה: לא.

<יוחאי וג'ימה: לא.

<יוחאי וג'ימה: בחוק עצמו לא כתוב.

<יוחאי וג'ימה: כתוב פה בסעיף 1 בחוק: בהסמכת פקחים עירוניים, כתוב שם: "הוא לא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי, לדעת היועץ המשפטי של הרשות המקומית, לשמש כפקח" עירוני, זהו.

<יוחאי וג'ימה: ושם יש לו הרבה יותר סמכויות מאשר פה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לא, זה שונה שם.

<אתי בנדלר: לאיזה חוק אתה מתייחס?

<יוחאי וג'ימה: חוק לייעול האכיפה.

מירב בן ארי: שהוא יכול לעכב.

<איתן אטיה: פקחי העזר האלה הם המשטרה, זה מה?

<יוחאי וג'ימה: שיטור עירוני.

<יוחאי וג'ימה: יש לו שם סמכויות מעל פקח רגיל, ולא דרשו - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: שם יש שני סוגי פקחים.

<אתי בנדלר: קודם כול, כפי ששמענו, משרד המשפטים סבור שכך וכך צריכים לבדוק אם הוגש כתב אישום או לא הוגש כתב אישום.

<אתי בנדלר: זאת הפרשנות שלהם.

<אתי בנדלר: והנה, נציגת משרד המשפטים מהנהנת בראש.

<אתי בנדלר: ולכן, כדי לא להשאיר את זה לפרשנות של היועץ המשפטי של הרשות המקומית, שמודע או לא מודע לפרשנות של משרד המשפטים, אני חושבת שראוי לכתוב את זה ברחל בתך הקטנה.

<אתי בנדלר: זה אחד.

<אתי בנדלר: ודבר שני, גם אם משרד המשפטים לא היה נותן את הפרשנות המרחיבה הזאת להוראות החוק בכל מקום שכתוב "הורשע", מחילים את זה גם על הגשת כתב אישום, אני חושבת שברגע שמדובר על איש שממונה על אכיפת החוק צריך לבדוק אם הוגש נגדו כתב אישום בעבירה שבגלל חומרתה או נסיבותיה או מהותה הוא לא ראוי - צריכים להפעיל בכל מקרה את שיקול הדעת.

<אתי בנדלר: וצריך לבדוק אם הגשת כתב האישום הזאת לא עומדת בסתירה לזה שהוא יקבל סמכויות בתחום אכיפת החוק.

איתן כבל: מה אתם אומרים, המשטרה?

איתן כבל: נו, חברים, קדימה.

מירב בן ארי: כן, בוא נתקדם.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אנחנו לא מתנגדים, אדוני.

<אתי בנדלר: מה זה הם לא נותנים?

<אתי בנדלר: הם נותנים את זה - - -

<חיים אמיגה: אדוני, החומר שמועבר למשטרה כולל גם תיקים פתוחים, כמו שנאמר פה, גם אם הוא נאשם או לא נאשם, גם רק בשלבי חקירה.

<חיים אמיגה: אם נכתוב "נאשם" ולא רק "הורשע", אז זה יפיל את הנטל על היועץ המשפטי בעצם של הרשות המקומית.

<חיים אמיגה: הוא צריך לברור מתוך החומרים האם הוא רק נאשם או שרק תיק פתוח מסיבה אחרת.

איתן כבל: אז מה הבעיה?

<חיים אמיגה: אם הרשות המקומית מוכנה לקחת את זה על עצמה, לנו אין בעיה עם זה.

<איילת וינר: הגשת כתב אישום אין לנו בעיה.

איתן כבל: אבל זה טכני.

<אתי בנדלר: תקרא לזה טכני.

<אתי בנדלר: דבר שני, זאת באמת שאלה ערכית, כפי שאמרתי.

איתן כבל: חברים, סיכמנו.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה את סעיף 3.

<אתי בנדלר: סעיף 3 עם התוספת בפסקה (1).

מירב בן ארי: ו-2?

<אתי בנדלר: 2 נשאר.

איתן כבל: 2 נשאר אותו דבר, כן.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: סעיף 3 אושר.

<חיים אמיגה: התוספת זה הואשם או הורשע.

<לאה ורון: סעיף 2 נשאר פתוח.

איתן כבל: סעיף 2 נשאר פתוח.

איתן כבל: אישרנו ברגע זה את סעיף 3 עם התוספת שהוקראה על-ידי היועצת המשפטית.

<חיים אמיגה: רק כדי לחדד, התיקון שהוצבע זה הואשם או הורשע בסעיף הזה.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: 4.

<חיים אמיגה: "4.

<חיים אמיגה: סמכויות פקח – (א) לשם אכיפת עבירות תעבורה בתחום הרשות המקומית, יהיו נתונות לפקח סמכויות פיקוח ואכיפה כמפורט להלן, בכפוף להוראות סעיף 5: (1) הסמכות לדרוש מכל אדם למסור לו את שמו ומענו ולהציג לפניו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו; (2) הסמכות לדרוש מכל אדם הנוגע בדבר למסור לו כל ידיעה או מסמך; בפסקה זו, "מסמך" – לרבות פלט, כהגדרתו בחוק המחשבים, התשנ"ה– 1995‏ ; (3) הסמכות להורות לעובר דרך, לאחר שמצא כי עבר עבירת תעבורה של שימוש שלא כדין בחלק מדרך שיועד, הוקצה או סומן בתמרור לסוג אחר של עוברי דרך, לפנותו או לחדול מהשימוש שלא כדין כאמור באופן אחר; (4) הסמכות להוציא את האוויר ואת השסתומים מרכב הפטור מחובת רישוי ורישום לפי פקודת התעבורה, לאחר שמצא כי נעברה באמצעותו עבירת תעבורה, כדי למנוע את המשך השימוש בו תוך המשך ביצוע העבירה, ובלבד שינקוט אמצעי זהירות סבירים הדרושים כדי להבטיח אי-גרימת נזק לרכב; (5) לתפוס או להרחיק רכב הפטור מחובת רישוי ורישום לפי פקודת התעבורה, או חלק מרכב כאמור, לאחר שמצא כי נעברה באמצעותו עבירת תעבורה, כדי למנוע את המשך השימוש ברכב, ובלבד שינקוט אמצעי זהירות סבירים הדרושים כדי להבטיח אי-גרימת נזק לרכב ובכפוף לחוקי העזר שהותקנו כאמור בסעיף 8.

<חיים אמיגה: (ב) סירב אדם להיענות לדרישת פקח, על-פי סמכותו בהתאם להוראות סעיף זה, והיה חשש שיימלט או שזהותו אינה ידועה, רשאי הפקח לעכבו עד לבואו של שוטר, ויחולו על עיכוב כאמור הוראות סעיף 75(ב) ו-(ג) לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים), התשנ"ו–1996‏ , בשינויים המחויבים.

<חיים אמיגה: (ג) אין בסמכויות פקח לפי חוק זה כדי לגרוע מסמכויות שניתנו לו לפי כל דין.

<חיים אמיגה: "

מירב בן ארי: אדוני, נדבר על 3 שהוא מאוד בעייתי.

איתן כבל: כן, תכף נגיע.

איתן כבל: קודם כול, חוץ מסעיף 3, העניין הזה של מעבר הולך רגל.

<אתי בנדלר: יש לי כמה הערות.

איתן כבל: בבקשה, גברתי היועצת המשפטית.

<אתי בנדלר: קודם כול, הרישה של סעיף קטן "(א) לשם אכיפת עבירות תעבורה בתחום הרשות המקומית, יהיו נתונות לפקח סמכויות פיקוח ואכיפה" – כאן אני חושבת שצריכים להוסיף "בתחום הרשות המקומית שבה הוא עובד", א', בדומה לנוסח שקיים בחוק לאכיפה ופיקוח ברשויות המקומיות, החוק הכללי.

איתן כבל: ברור.

<אתי בנדלר: ודבר שני, כדי שיהיה ברור שאומנם המטרה היא מניעת עבירות תעבורה בתחום הרשות המקומית, אבל גם את סמכויותיו הוא יוכל להפעיל רק בתחום אותה רשות מקומית.

<אתי בנדלר: אני מניחה שיש לזה הסכמה.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: שהוא לא יסתובב לי עם תעודה בכל מקום.

מירב בן ארי: כן, זה מה שאמרנו על איגוד הערים.

איתן כבל: אני מניח שיש כאלה שאם לא נעשה את זה, יעשו את זה.

<אתי בנדלר: דבר שני, אני שואלת, אני באמת לא יודעת, אם בפסקה (4) לסעיף קטן (א) המילים: "כדי למנוע את המשך השימוש בו תוך המשך ביצוע העבירה" הן מילים שחשוב להשאיר?

<אתי בנדלר: ואומר מדוע.

<אתי בנדלר: משום שהסמכות להוציא את האוויר ואת השסתומים מרכב הפטור מחובת רישוי – אנחנו מדברים כאן על אופניים וגלגל נוע וקורקינט – לאחר שמצא כי נעברה באמצעותו עבירת תעבורה, אז זה ברור.

<אתי בנדלר: אבל אם כתוב "כדי למנוע את המשך השימוש בו תוך המשך ביצוע העבירה", אני ישר מתארת לעצמי את מי שביצע את העבירה אומר לפקח: אל תוציא את האוויר, אני מבטיח לך שאני לא אמשיך לבצע עבירה באמצעות הכלי שבו מדובר.

<אתי בנדלר: ואז תתעורר השאלה האם הפקח רשאי להוציא את האוויר מהגלגלים או אינו רשאי?

<אתי בנדלר: זאת אומרת, הוא רשאי רק כדי למנוע את המשך ביצוע העבירה.

<אתי בנדלר: לכן אני מעלה תמיהה.

<איתן אטיה: בדיוק בגלל זה אמורים להכין נוהל מסודר, מדיניות אכיפה מסודרת, מתי אפשר להפעיל כל אחת מהסמכויות, באילו מצבים.

<אתי בנדלר: אבל הנוהל לא קשור לעניין, להבנתי.

איתן כבל: ברשותך, מה שאומרת היועצת המשפטית, ואני מפרשן אותה כאן כשהיא לידי, שבכול הכבוד לנוהל, אם החוק מאפשר או משאיר דילמה שכזו, אתה יודע, הנוהל לא יכול לגבור על החוק.

<חיים אמיגה: אדוני, הסעיף הזה נלקט, או בעצם הרעיון בו נלקח מתקנות התעבורה לגבי סמכות שקיימת לשוטר היום להוצאת אוויר.

<חיים אמיגה: אז אני מציע לבדוק מה קבוע לגבי הסמכות של שוטר בתקנות.

<חוה ראובני: תקנה 134 לתקנות התעבורה אומרת ש"מצא שוטר אופניים שרוכבים עליהם מתוך הפרת הוראות ותקנות שהותקנו על-פי הפקודה, רשאי הוא להוציא את האוויר ואת השסתומים כדי למנוע המשך רכיבה עליהם מתוך הפרת הוראה כאמור".

<חוה ראובני: אני רק מבקשת גם לתקן את הנוסח, זה לא השסתומים מרכב, אלא שסתומים מצמיגי הרכב.

<חוה ראובני: יש עוד כמה שסתומים ברכב חוץ מבצמיגים.

<אתי בנדלר: כמה פעולות של הוצאת אוויר בוצעו על-ידי המשטרה עד היום?

<אתי בנדלר: כדי לדעת אם באמת ניתנה לזה פרשנות מרחיבה או מצרה.

<חיים אמיגה: אני מניח שזה לא מספר גדול.

<אתי בנדלר: אין לי בעיה להשאיר את זה, אני רק חוששת מבעיות פרשנות בהמשך, זה הכול.

<חוה ראובני: התסריט שגב' בנדלר מציירת הוא מאוד אפשרי, הוא יעבור את הפינה ששם הפקח - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה, תקשיבו, בואו נתכוון ונבהיר על מה מוצא לו האוויר.

איתן כבל: האם האוויר הוצא לו על זה שהוא ביצע עד לאותו רגע שהפקח תפס אותו רוכב ונוצרה עבירה.

איתן כבל: הוא מוציא לו על זה שהוא ביצע עבירה.

איתן כבל: הוא לא מוציא לו על זה שהוא לא יעשה.

<אתי בנדלר: בדיוק.

<אתי בנדלר: המטרה היא באמת כדי למנוע.

<לאה ורון: עבירה צופה פני עתיד.

<שרית פילפסון: לא כעונש.

<שרית פילפסון: זה כדי למנוע את המשך העבירה.

איתן כבל: זאת השאלה.

<אתי בנדלר: המטרה היא באמת כדי למנוע את המשך ביצוע העבירה.

<אתי בנדלר: אבל אם עובר הדרך, כך קוראים לזה, יאמר: אני מתחייב ואני מבטיח, הנה, קחי את האוזניות שלי, חברתי, אני לא אשתמש בזה יותר.

איתן כבל: תרכבי אתי הביתה, תראי שאני לא.

<אתי בנדלר: תהיה לכם בעיה פרשנית, זה מה שאני מנסה לומר.

<חיים אמיגה: הבעיה שלי היא אחרת.

<חיים אמיגה: הבעיה היא שאם אנחנו מורידים פה סייג שקיים לגבי שוטר, אנחנו יוצרים מציאות לא הגיונית, שלפקח יש סמכות רחבה לכאורה יותר מאשר של שוטר.

<אתי בנדלר: שמעת על האפשרות לתקן את התקנות?

<חיים אמיגה: טוב, אז לא תלוי בנו.

<אתי בנדלר: זה חוק ושם זה תקנות.

<אתי בנדלר: הגמישות שם גדולה יותר.

איתן כבל: חברים, סליחה, ברשותכם, אני מבין את זה.

איתן כבל: ברשותכם, אני לא חושב שאפשר להכניס פה – על כל דבר אפשר להגיד כמעט, אתי, שיבוא זה שתפסו אותו ויגיד אני לא אשתה יותר.

איתן כבל: הוא כבר שיכור, אבל הוא יגיד: אני לא אשתה.

<חגית אוריין: נכון, בדיוק.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר קודם כול כדי למנוע, יכול להיות שאם הוא יימנע הוא יימנע מחר או כשהוא יגיע הביתה וימלא מחדש את הצמיגים.

איתן כבל: אם יש פקח, ויהיו כאלה, אף אחד שהוא יגיד לו: אתה יודע מה, יאללה, סע, לא ראיתי.

איתן כבל: אף אחד לא יעניש את הפקח או את השוטר על זה שהוא עשה לו את המערוף הזה.

איתן כבל: אבל אני אומר, אם זה ישונה בצורה הזו אני קצת חושש.

איתן כבל: לכן אני אומר שזה צריך להישאר כמו שזה.

<אתי בנדלר: אין לי בעיה.

איתן כבל: ופשוט מאוד הוא קודם כול ביצע עבירה.

איתן כבל: אם הוא יתחייב – אתה יודע, הקטנה שלי מתחייבת לא לעשות את זה כל יום, את יודעת, ואחרי דקה - - -

<חגית אוריין: אחרת לא תהיה שום הרתעה, כל אחד ייקח את הסיכון ויאמר לך - - -

איתן כבל: כל אחד יוכל להגיד: אני לא אעשה.

<חגית אוריין: גם גנב.

<חגית אוריין: תתפוס את הגנב, הוא יאמר כך: קח בחזרה את הסחורה.

<חגית אוריין: אני לא אגמור עם זה.

איתן כבל: חגית, אני חושב שהסברתי את עצמי לא רע.

<חגית אוריין: אני תומכת בך כי אתה מאוד - - -

איתן כבל: אני יודע, אני שם לב.

מירב בן ארי: בוא נדבר על ה-3 הזה.

<חיים אמיגה: הסנקציה הזו של הוצאת אוויר גם יותר מניעתית, פחות - - - .

<חיים אמיגה: זה לא עונשי, זה ברמה של למנוע ממנו באמת את המשך ביצוע העבירה.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: אני מניח שגם כן רובם מסתובבים עם משאבה קטנה כזו.

<חגית אוריין: לניפוח צמיגים.

מירב בן ארי: משאבה ניידת.

איתן כבל: כן, משה בר, בבקשה.

<משה בר: אני רוצה להעלות שני דברים.

איתן כבל: רק אם זה קשור לסעיף.

איתן כבל: תודה.

<משה בר: כן, לדבר.

<משה בר: אני רוצה לשאול שאלה אחת.

<משה בר: היום הפקחים, כשאתה מזמין אותם או יש בעיה הם מגיעים אחרי חצי שעה-שעה.

<משה בר: אם יטילו עליהם גם את זה, אם הם יוכלו לעמוד בזה.

<משה בר: זאת שאלה ראשונה.

איתן כבל: אני חושב שכדאי שנעצור את החוקים פה, כי כל מה שנעמיס עליהם, כולם לא יוכלו לעמוד בחוקים האלה.

<משה בר: עוד שאלה אחת.

<משה בר: זה בדיוק מה שאמרת.

<משה בר: גם כשאנחנו היינו ילדים היו מוציאים את האוויר ותמיד היה לנו בתיק משאבה ונטילים, באותו רגע היינו מרכיבים, מנפחים, ושלום.

<משה בר: ומאז אני לא זוכר שהורידו אוויר לאף ילד.

<משה בר: אז גם החוק הזה לא יהיה שווה כלום, כי אחרי שנייה הוא ממלא אוויר ונוסע.

<חגית אוריין: נכון.

איתן כבל: חברים, סליחה, יש לי הצעה, חגית, בשונה מכם אני חושב, תראו, קודם כול החוק לא יהיה 100% בשבוע הראשון להפעלתו.

<חגית אוריין: רק בשבוע הראשון.

איתן כבל: שנייה, חברים.

איתן כבל: בואו לא נתחיל את הדיון מהשבוע הראשון, אלא מאיזה תהליך זה ייצר, ופקחים שיתחילו להסתובב זה יתחיל להיות סיפור אחר, ולא נכניס מאסר עולם ועבודות פרך לאנשים כדי להגיד: או, תפסתי אותך, אני גם מוריד לך את האוויר וגם אני שולח אותך למאסר עולם.

איתן כבל: בסוף זה צריך להיות מידתי, זה צריך להיות מדרגי, לאט-לאט.

איתן כבל: פה זה לא העונש שלו, הוא מוריד לו את האוויר ויש לו עוד סמכויות נוספות בארסנל כדי לטפל בעניין הזה.

איתן כבל: אז אני מבקש, גברתי, לאשר את הסעיף.

מירב בן ארי: רגע, בוא נדבר.

מירב בן ארי: אז איך נאשר?

איתן כבל: זה סעיף 3, עובר דרך, עוד לא אישרתי.

מירב בן ארי: את הקונספט של (4).

מירב בן ארי: בסדר.

איתן כבל: פסקה (4).

איתן כבל: בואו נחזור לסעיף 3.

איתן כבל: אני חושב שהעניין הזה של - - -

<אתי בנדלר: כאן זאת סמכות מאוד מצומצמת, היא עדיין לא מדברת על הטלת קנסות.

<אתי בנדלר: היא מדברת בסך הכול להורות לעובר הדרך, תעבור לדרך הנכונה.

<אתי בנדלר: לכן אני חושבת שדווקא כאן זה מאוד ראוי.

איתן כבל: בסדר.

מירב בן ארי: לפנותו או לחדול מהשימוש.

איתן כבל: זאת אומרת, היום בעצם פקח רואה מישהו, הוא אומר לו: מי אתה?

מירב בן ארי: הוא אומר לו: זוז.

איתן כבל: אם אין את הסעיף הזה אז הוא יכול להגיד לו מי אתה?

איתן כבל: הבנתי.

<לאה ורון: לפנותו, זה כשהוא אומר לו פשוט: מי אתה?

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: להזיז אותו מהדרך.

<חיים אמיגה: לדרוש ממנו לזוז.

איתן כבל: כן, גברתי.

<רחלי הכהן: אני רק רוצה להעלות סוגיה שנוגעת גם בין היתר לסעיף קטן (1), פה לגבי התעודה המזהה, אבל לא רק, וזה העניין שבעצם בעיקר ביחס למידע על אופניים רגילים ולאו דווקא חשמליים.

<רחלי הכהן: כל הקטינים, אני לא מדברת על קטינים בני 16 ו-17 עם תעודות, אלא דווקא קטינים בני 12 ו-13 שגם לגביהם החוק הזה לכאורה חל.

<רחלי הכהן: הבעיה האחת היא באמת לגבי התעודות שכבר בעבר ראינו מקרים אחרים של אכיפה לאו דווקא על תעבורה, אכיפה אחרת, אבל שבגלל שלא היו להם תעודות מזהות, בעצם בגלל דבר כזה קטן הם נלקחו לתחנות המשטרה.

<רחלי הכהן: גם ההתנהלות עצמה הייתה נורא בעייתית ומעבר לזה - - -

<איתן אטיה: אין פקחי עירייה?

<רחלי הכהן: כן.

<רחלי הכהן: פקחי עירייה בעצם לא יכלו להזדהות, בעניינים נגיד של מניעת רעש ומקרים אחרים הם לא יכלו להזדהות, ופשוט לקחו אותם.

<איתן אטיה: בני 12?

<רחלי הכהן: בני 13.

<רחלי הכהן: כן היו לנו כמה מקרים.

מירב בן ארי: כן, מה, במסיבות שהם עושים, ולקחו אותם.

איתן כבל: מה שנקרא, הגענו לידיעה שגם בני 13 מרעישים.

<איתן אטיה: רגע, ברור שמרעישים.

<איתן אטיה: השאלה אחרת, לפקח אין סמכויות שיטור וסמכות מעצר.

<רחלי הכהן: הוא מעכב אותו - - -

מירב בן ארי: אם הוא עיכב וקרא לעירייה?

<אתי בנדלר: אם הוא עיכב וקרא לשוטר?

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים יקרים, חגית, בואו שנייה, שרית, סליחה, גברתי, הבנו.

איתן כבל: זה קורה כל יום בכל מקרה, בא הילד בין ה-13, הוא לא בדיוק בוגר הפקולטה למשפטים וגם לא למד מבוא.

<איתן אטיה: אבל זה לא מה שאני מנסה להגיד.

<איתן אטיה: אני מנסה להגיד - - -

<יואב ירדני: אין כזה מצב.

<איתן אטיה: אין מצב שפקח יכול לעכב או לעצור, אין לו סמכות כזאת – קטין, ולקחת אותו לתחנת משטרה.

איתן כבל: האם גברתי ממציאה?

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים יקרים, אולי קודם כול נבין מה היא אומרת כדי שתוכלו לענות לה?

איתן כבל: אחת מן השתיים, או שהגברת יושבת כאן וממוחה הקודח – וגם זה קורה לפעמים, ממציאים דברים.

איתן כבל: צריך להבהיר, האם הגיעו לידיה פעולות מן הסוג הזה שהיא יודעת להגיד: כן, בכל הכבוד לך – ודרך אגב, לא מן הנמנע לדעתי שדברים כאלה יגיעו, או שהיא אומרת: אני רוצה למנוע מצב.

איתן כבל: אבל היא אומרת כאן שהיא יודעת כמי שעוסקת בתחום הזה שהגיעו אליה תלונות של פקחים שעצרו נערים בני 13.

מירב בן ארי: אבל את חייבת לדייק פה בעניין הזה, כי אני יודעת על שוטרים.

<רחלי הכהן: עכבו אותם - - -

מירב בן ארי: אז זה משהו אחר, גברתי.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: אני מכירה את זה, הייתי עם - - -

<רחלי הכהן: זה מה שאמרתי.

איתן כבל: חברים יקרים, יש כאן, גברתי, תקשיבי, קודם כל, מה הרעש הזה?

איתן כבל: בסוף זה לא ילד בן 13, זה אתם עושים את הרעש.

איתן כבל: אני מנסה קודם כול – אתם עומדים כל כך קרוב, והיא מנסה להסביר לך.

איתן כבל: הבנתי את מה שהיא אמרה מלכתחילה.

איתן כבל: זה לא שהפקח אזק אותו למרות הכול ולקח אותו לתחנת המשטרה.

איתן כבל: השאלה שעולה מכאן, האם לפקח יש בכלל סמכות לומר לו: אדוני הילד, אתה לא זז מכאן עד שיגיע שוטר וייקח אותך?

<חגית אוריין: איזו עבירה?

איתן כבל: השאלה אם זה סיפור שמתאפשר.

איתן כבל: אם כן, בואו נתקדם.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: זה בכל עבירה יכול - - -

<רחלי הכהן: גם פה זה יכול לקרות.

איתן כבל: בבקשה.

<יפעת רווה: אני חושבת שזאת הערה מאוד חשובה.

<יפעת רווה: אני חושבת שהנושא של קטינים זה נושא שדנו בו, התלבטנו בו, כי להבדיל מתחומים אחרים, בנושא של אופניים, בעיקר אופניים דווקא לא חשמליים, שחלק מהדברים נופלים עליהם, קטינים יהיו קליינטים מרכזיים, לכן חשוב להתייחס לזה.

<יפעת רווה: מבחינתנו, בחלק מהדברים פה באמת יש דין שונה באופניים רגילים ובאופניים חשמליים.

<יפעת רווה: אופניים חשמליים זה מגיל 16 וזה קצת שונה.

<יפעת רווה: זה אומנם חלק קטינים, אבל קטינים כבר יותר בוגרים.

<יפעת רווה: לעומת זאת, אופניים רגילים זה באמת ילדים יותר קטנים.

<יפעת רווה: דבר נוסף, מבחינתנו אנחנו מתכוונים בהנחיות להתייחס לנושא של קטינים.

<יפעת רווה: יש בזה קושי.

<יפעת רווה: זאת אומרת, גם אני קיבלתי בעבר תלונות, לא הרבה, אבל דברים קורים, יש לפעמים מקרים שקורים, יש חריגים, וזה לא דבר שצריך לזלזל בו.

<יפעת רווה: ומבחינתנו אנחנו רוצים להתייחס לדבר הזה ולבדוק את זה.

<מרדכי פדר: את נותנת סמכות לפקח?

<מרדכי פדר: ב-4(א)(1) נותנים סמכות לפקח לדרוש תעודת זהות ולעכב.

<יפעת רווה: אז תעודת זהות לא רלוונטית למי שאין לו תעודת זהות, כמובן.

<יפעת רווה: אנחנו נתייחס לזה בהנחיות.

<מרדכי פדר: בסדר, אבל 5 זאת גם זכות עיכוב.

<יפעת רווה: הסעיף הוא כללי.

<יפעת רווה: הדילמה פה, עם אופניים חשמליים לפחות, ילד מתחת לגיל 16 שמשתמש בניגוד לחוק באופניים חשמליים יכול לפגוע קשות מאוד בבן-אדם אחר, אז אנחנו כן צריכים לטפל בזה.

<יפעת רווה: אנחנו לא יכולים להגיד שאנחנו לגמרי לא מטפלים בעניין של קטינים.

<יפעת רווה: נבדוק את הנושא הזה ואת שאר ההנחיות.

איתן כבל: מה שאני אומר בכל מקרה, יש סמכות לפקח לומר לאותו ילד: אתה תמתין כאן עד שיגיע שוטר וייקח אותך.

<קריאה: 4(ב).

<קריאות: - - -

איתן כבל: הלכתי כבר לנקודה הקיצונית.

איתן כבל: הוא יכול להגיד לו סתם לעמוד, ולהגיד לו: יש לך עיניים יפות.

איתן כבל: מה זה משנה.

<יפעת רווה: אחרי התלבטות בעניין הזה בגלל הנזק באמת שנגרם, כן נתנו את הזכות.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אז נחה דעתי.

איתן כבל: נחה דעתך, גברתי?

איתן כבל: על הכיפאק.

<מיטל להבי: בנוהל תכניסו גם התייחסות להורים עם ילדים קטנים, עם תעודת זהות, אבל לסחוב למשטרה או אני לא יודעת לאן סוחבים.

<חגית אוריין: הורים מרכיבים פעוטות ילדות על מדרכות, לא משנה באיזה כלי.

<יפעת רווה: רשמתי לפני.

איתן כבל: זאת נקודה – כן.

<איתן אטיה: יש פה פתרון, עם כיסא מיוחד אפשר להסיע.

<קריאה: לא על מדרכה.

איתן כבל: חברים יקרים, זה לא משנה, מדרכה היא מקום שאסור.

איתן כבל: גם אם הוא יעשה בוסטר, יעשה לו על אופניים, זה לא משנה.

<יפעת רווה: אשמח אם יעבירו אלי את הבעיה הזאת בצורה מסודרת, את ההיקף ועל מה מדובר, לעיריית תל-אביב.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני יכול להצביע?

<אתי בנדלר: לא, אדוני, יש לי הערה לפסקה (5).

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<אתי בנדלר: כבר בתחילת הדברים שאלתי אם ניתן יהיה, כשעורך-דין יואל הדר השתמש במקרה במילה החרמה, האם לכך הכוונה?

<אתי בנדלר: האם מדובר בתפיסה לזמן מוגבל או בהחרמה למעשה?

<אתי בנדלר: פסקה (5) באמת מתייחסת "לתפוס או להרחיק רכב הפטור מחובת רישום" "ובלבד שינקוט", וכאן לא מדובר על לכמה זמן מדובר, לתפוס לכאורה זה יכול להיות גם תפיסה לצמיתות.

<אתי בנדלר: אז הצגתי את השאלה הזאת לפני כן.

מירב בן ארי: ומה הכוונה בלהרחיק רכב?

מירב בן ארי: מה זה להרחיק?

איתן כבל: להוריד אותו.

<אתי בנדלר: להרחיק זה להרים את האופניים ממקום אחד ולהעביר את זה למקום אחר.

מירב בן ארי: להגיד לו לשים פה, ואז הבן אדם ממשיך?

<אתי בנדלר: או אולי אפילו לקחת אותם להחסנה.

מירב בן ארי: זהו, אז לא מובן מה זה.

איתן כבל: יואל, תסביר למה אתם מתכוונים ובואו ננסה להתכוונן.

איתן כבל: בבקשה.

<חיים אמיגה: זה הסדר מקביל להסדר שקבוע בסעיף 77 לפקודת התעבורה לגבי רכבים שחונים במקום אסור, שהעירייה גוררת אותם בעצם ומפנה אותם ואז מגיע בעל הרכב ומשחרר את הרכב תמורת תשלום אגרה.

<חיים אמיגה: אז זה הרעיון שבעצם עמד בבסיס הסעיף הזה.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: רק בוא אגיד לך איפה ההבדל פה.

איתן כבל: ההבדל, כשאתה גורר רכב הדיכאון הוא לא רק מהגרירה, אלא זאת העובדה שהוא גם הגיע ומתחיל - - -

מירב בן ארי: גם דוח, ואתה גם חושב שגנבו לך.

איתן כבל: האטרף יותר גדול מאשר זה, כי ברגע שהוא יודע איפה זה זאת עוגמת נפש, אבל הוא הולך ומוציא אותו.

איתן כבל: בעצם עצרת ילד, אתה אומר לו: בוא אתי למחסן.

<חיים אמיגה: לא.

<יואל הדר: לא.

<חיים אמיגה: אני לוקח רק את האופניים של הילד.

מירב בן ארי: עד מתי?

מירב בן ארי: לכמה זמן?

איתן כבל: זאת בדיוק הנקודה.

איתן כבל: הוא לוקח את האופניים, שם אותם על רכב, אני מניח.

<יואב ירדני: כן, זה הכיוון.

מירב בן ארי: של?

מירב בן ארי: יהיה לכם רכב?

מירב בן ארי: איזה?

מירב בן ארי: ראיתי רכבים של הפקחים.

מירב בן ארי: מה, תשים לו את זה על הטוסטוס?

איתן כבל: תני לי שנייה להבין את זה.

מירב בן ארי: יממנו להם את מתקני האופניים?

איתן כבל: אני מנסה להבין, כי אני רוצה שהם יוענשו.

איתן כבל: אני אומר את זה ממקום הכי ברור.

מירב בן ארי: חינוכי.

איתן כבל: שלא נעשה מעצמנו איזה סוג של חוכא ואטלולא.

איתן כבל: דהיינו, בא פקח, עוצר, נניח שעברנו את הכול, סיימנו את העניינים שלך, של כולם, כל הבעיות שהעלינו, והוא אומר: אני תופס אותו, אני עדיין אפילו לא נכנס לכמה זמן הוא תופס אותו, כל השאלות הנכונות של אתי.

איתן כבל: הוא אומר: אוקיי, החלטתי לתפוס לך את האופניים.

איתן כבל: עכשיו מה העניין?

איתן כבל: פה הרי זה פקח.

איתן כבל: יהיה אוטו שייסע, היי תעצור, תעצור פה, ראיתי פה אופניים, עד שהוא ירד למטה ההוא נסע.

<יואב ירדני: לא.

<יואב ירדני: זה ציורי מדי.

<יואב ירדני: מה שאנחנו עושים בדרך כלל - - -

איתן כבל: אבל אתה יודע, המציאות ציורית.

<יואב ירדני: נכון, וטוב שכך לפעמים.

איתן כבל: אפילו יותר מהמשפט שניסיתי לתאר.

<יואב ירדני: המודל שאנחנו מפתחים כרגע יהיה באזור שבו תתבצע האכיפה.

<יואב ירדני: הרי האכיפה לא תהיה בכל רגע נתון בכל מקום בעיר.

<יואב ירדני: למי שחושב אחרת, אני בטוח שמבינים את זה.

איתן כבל: נכון.

<יואב ירדני: בנקודת זמן ההיא יהיה באזור שבו אנחנו נבצע את האכיפה רכב מיוחד.

<יואב ירדני: אחרי שייקחו את האופניים ייתנו לו שובר מיוחד, ייתנו לו למחרת בבוקר לבוא לשחרר את האופניים בגובה סכום הכסף שייקבע במסגרת חוקי העזר.

<יואב ירדני: המודל שאנחנו מדברים עליו זה עד 30 יום.

<יואב ירדני: בתום ה-30 יום אם הוא לא יבוא לשחרר את האופניים אפשר יהיה לחלט אותם.

<יואב ירדני: במהלך ה-30 יום הבאים הנ"ל צריך לבוא לקחת אותם, בדיוק כמו שברכב שנגרר, דומה מאוד.

<יואב ירדני: גם ברכב שנגרר ונשאר במגרש החניה, ואנשים נמנעים מלקחת אותו, מתקשרים לבן-אדם, אומרים לו: בוא תיקח אותו.

<יואב ירדני: יש כאלה שמוותרים עליהם, יש כאלה שאומרים: לא רוצים בכלל להתייחס, ואז אחרי כשלושה חודשים, ברכב שיש לו מספרים והכול, לוקחים אותו למגרש גריטה ושם מחכים עוד חודשיים.

<יואב ירדני: ברכב שמושאר במרחב הציבורי אנחנו עושים את זה בתקופה של חודש.

<יואב ירדני: פה נמצא הבן-אדם פיזית – בדיוק כמו שאמרת – קיבל ביד את המסמך שאומר: הנה, האופניים נמצאים פה, אחרי 30 יום, בהנחה שהוא לא ירצה את האופניים, אני מעריך שמשיקוליו הוא הוא החליט שהוא מוותר על האופניים, העירייה תחלט אותם ותגרוט אותם כמו שהיא גורטת ציוד אחר.

מירב בן ארי: סליחה, אדוני, אבל ההבדל הוא שאם גוררים לך את האוטו, נגיד, אתה יכול תוך עשר דקות לבוא לקחת את האוטו.

מירב בן ארי: ופה הוא אומר שרק יום למחרת.

<יואב ירדני: נכון, כי בדיוק נשאלת השאלה, נורא פשוט.

<יואב ירדני: הרכב לא נוסע כל מטר למגרש לאחסון.

<יואב ירדני: זה חלק מהעניין, הוא אוסף מספר רכבים ומגיע למקום.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לחדד את זה עוד קצת.

איתן כבל: העניין ברור לי, זה נשמע לי אפילו די סביר.

איתן כבל: הבעיה היחידה כאן היא לא במבוגרים, אפילו מגיל 16 זה פחות בעיה לדעתי.

איתן כבל: כל הדיון כאן, לפחות לדעתי בהתנהלות כאן, זה כל מי שהם פחות מגיל 16.

איתן כבל: יגיע ילד, לקחת לו את האופניים, החרמת, הוא בא הביתה, הוא לא מספר להורים שלו בכלל.

<אתי בנדלר: הוא מפחד.

<יואב ירדני: הוא מפחד.

איתן כבל: אתה יודע כמה דברים לא סיפרתי להורים שלי?

איתן כבל: גם אתה?

איתן כבל: עד היום הם לא יודעים.

<יואב ירדני: אם היו יודעים היה רע.

<אתי בנדלר: אולי הגיע הזמן שתספר.

איתן כבל: אולי הגיע הזמן שאני אספר.

מירב בן ארי: תפתח את זה.

איתן כבל: כי זה ככה, נו, מה אנחנו עכשיו ממציאים את הגלגל.

איתן כבל: זאת אומרת, צריך למצוא כאן איזשהו נוהל שההורה מקבל למחרת מכתב, משהו שמיידע הורה.

איתן כבל: אני לא רוצה להגיד מגיל 16 וצפונה.

איתן כבל: אני כל הזמן מנסה לחפש את הפתרונות לחגית, שיש לה עוד בעיות אחרות שמצריכות את עניין הרישוי.

איתן כבל: כי אם היה רישוי, אז זה היה פותר לנו את כל הבעיות שנוגעות להתייחסות לכל מי שהוא גם מהגילאים פחות מ-16.

איתן כבל: אבל גם מ-16 לך תרדוף אחריו לפעמים, עד שהספקת להגיד ג'ק רובינסון הוא כבר אחרי הסיבוב השני.

איתן כבל: לא רציתי, ואני אומר את זה גם לך, חגית, להוריד את זה לגמרי מסדר-היום, את הדיון שלך, אלא שאם הייתי מחכה עד שהרישוי וכל התהליך הזה יכנס לא היינו מביאים עדיין את החוק.

<חגית אוריין: אני לא מדברת על הרישוי.

<חגית אוריין: אני מדברת על לוחית ללא רישוי.

איתן כבל: אני יודע.

<יואב ירדני: אני מקבל את ההערה שלך.

איתן כבל: כשהייתי ילד, כבר אמרתי את זה, כל אחד מאתנו היה מרכיב מספר או מאחורי הרמה, הכיסא או על - - -

<יואב ירדני: או לוקח ממישהו אחר.

<יואב ירדני: אבל לקחו משל אחרים?

<קריאה: על השפיצים.

<קריאות: - - -

<חגית אוריין: אבל לא מדברים פה רק על תפיסה, מדברים פה על זה אפשרות לפיצויים עם הלוחית.

<חגית אוריין: זה מה שחשוב.

איתן כבל: כן, גברתי.

<יפעת רווה: אני רק רוצה לבקש, לפחות בהקשר של קטינים, מי שיש לו כאן הערות, דברים שהוא חושב שצריכים להיכלל בנוהל, אם אפשר לכתוב לי במייל, אני לא מבטיחה להכליל, אני מבטיחה לשמוע.

איתן כבל: אני כבר שולח לך מייל עכשיו.

<יפעת רווה: אין בעיה.

איתן כבל: אני חושב שבעניין הזה, ברשותך, אם נתפס קטין שהוא פחות מגיל 16 יצא למחרת באס.

איתן כבל: אם.אס.

איתן כבל: , בטלפון או בכל כלי תקשורת שאפשר - - -

<יפעת רווה: את זה היינו עושים גם בלי המייל ששלחת אלי.

איתן כבל: את יודעת, כתוב שלפעמים גם הברור מאליו מוטב שייאמר.

<יפעת רווה: בהחלט, מקובל.

איתן כבל: אני רוצה שההערה הזאת תאמר בצורה ברורה כדי שתנוח דעתנו מהסיבות שמנינו ואלה שלא מנינו.

מירב בן ארי: אבל אני לא מצליחה להבין משהו.

מירב בן ארי: מה זה לתפוס או להרחיק?

מירב בן ארי: לקחו לך את האופניים, ואז יום למחרת אתה רק בא לוקח אותם?

מירב בן ארי: אין קנס כמו שאנחנו עוברים עם הרכבים?

<יואל הדר: יש קנס.

<קריאה: לא, יש קנס.

<חיים אמיגה: יש.

מירב בן ארי: מה, אז זה לא ברור.

מירב בן ארי: כתוב פה: לתפוס או להרחיק.

מירב בן ארי: אני לא מבינה את הסעיף הזה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: אענה לך.

איתן כבל: יש כאן כמה תהליכי טיפול.

איתן כבל: יש תהליך אחד שהוא תהליך קודם כול של תפיסה.

איתן כבל: לוקחים את זה, מעלים את זה על הרכב, לוקחים את זה לנקודה שכולם יודעים ששם אמורים רכבים להימצא.

מירב בן ארי: אופניים.

איתן כבל: אופניים להימצא.

איתן כבל: אני מניח שזה יהיה ליד - - -

מירב בן ארי: נגיד ברידינג שם עם כל - - -

איתן כבל: משהו כזה.

מירב בן ארי: ואז הוא בא.

איתן כבל: אני מניח שיהיו כללים, או בהמשך.

<חיים אמיגה: כן, סעיף 8 מפרט.

איתן כבל: בסעיף 8, שהוא יגיד ככה: שהוא חייב להיות לפחות 24 שעות, אני לא יודע את הכללים, עוד לא הגענו.

<יואל הדר: כן, חוקי עזר.

<חיים אמיגה: יהיו חוקי עזר.

איתן כבל: חוקי עזר שקובעים ומגדירים אחרי כמה זמן אפשר לבוא.

מירב בן ארי: לשחרר את האופניים.

איתן כבל: לשחרר את האופניים.

איתן כבל: זה לא קשור, כך אני גם מבין, לקנס שהוא צריך - - -

<יואב ירדני: לשלם.

<אתי בנדלר: לעניין התשלומים עוד נגיע, יש הרבה תשלומים.

איתן כבל: נגיע אליהם.

מירב בן ארי: זה להוריד את השסתומים?

מירב בן ארי: או שהוא מוריד את השסתום או שהוא לוקח לו את האופניים?

<חיים אמיגה: זה כבר קשור למדיניות אכיפה.

<חיים אמיגה: בנוהל ייקבע מתי זה גם וגם, מתי זה רק, איך יפעלו.

מירב בן ארי: מה חומרת העבירה שבגינה בחרת אם להחרים את האופניים.

איתן כבל: יש מה שנקרא ארסנל שלם של פעולות, אבל יש פעולות שהן חלק בלתי נפרד, מובנות בתוך התהליך.

איתן כבל: אתן לך, חגית, שלא תתעייפי, אחר כך לא יהיה לך כוח לכתוב לי עוד הודעה במייל.

מירב בן ארי: היא בכל מקרה תכתוב לך.

<חגית אוריין: אני לא אתעייף.

איתן כבל: צריך את היד.

איתן כבל: מה שאני מנסה, ברשותכם, לומר, פה עברנו עכשיו הליך שקוראים לו הליך של תפיסה.

איתן כבל: אחרי זה אני מניח שבהמשך נשיב על כל השאלות שאתי מעלה בנוגע למשמעות של תפיסה, האם זה לשעתיים, האם זה עד שהגיע למחסן ואפשר כבר לבוא לקחת את זה.

<אתי בנדלר: האם התפיסה היא לזמן קצוב או לצמיתות.

מירב בן ארי: זה לא ברור.

<איילת וינר: זה ייקבע בחוק עזר שכפוף - - -

<חגית אוריין: יש לי עצת ייעול.

איתן כבל: כן, חגית, ייעול, אני תמיד בעד.

<חגית אוריין: עיריית תל-אביב עושה - - -

איתן כבל: לירות באופניים כשעוצרים אותם.

<חגית אוריין: חס וחלילה.

<חגית אוריין: עיריית תל-אביב עושה עכשיו דבר מאוד יפה שאפשר להשתמש בו.

איתן כבל: שהוא?

<חגית אוריין: היא קראה לכל רוכבי האופניים לבוא ולחרות את המספר על הכלי, על השלדה, כאשר הפרטים נרשמים במאגר הארצי, נדמה לי גם של המשטרה.

<חגית אוריין: אפשר לייעל את זה, ולא חסרות אפליקציות בתל-אביב, לקשר את זה להודעת אס.

<חגית אוריין: אם.

<חגית אוריין: אס.

<חגית אוריין: ובאמצעות זה – אני חושבת שאני לא יכולה להיכנס לפרטים – ישר להודיע לבעל הכלי או להורים שלו מה ייעשה עם הכלי, מה התנאים, וככה גם פטורים מכל החובות המשפטיות וגם מיידעים את ההורים ואת הבעלים.

איתן כבל: זה רעיון יפה, אבל אני לא חושב שאנחנו בשלים כדי להכניס אותו פה כהנחיה גורפת בכל המקומות.

<מיטל להבי: גם אנחנו.

מירב בן ארי: גם אל תתבלבל, החבר'ה מתחת לגיל 16 לא הולכים לעירייה לרשום את האופניים שלהם.

<מיטל להבי: גם מעל 16.

<מיטל להבי: זה לא משנה כל כך.

<מיטל להבי: - - - מספר הטלפון, עם כל הכבוד, זה לא מספר רישוי.

מירב בן ארי: לא הם ולא כל אלה שגונבי אופניים.

מירב בן ארי: אנחנו גרים בעיר הזאת.

מירב בן ארי: ילד בן 14 לא הולך לרשום את האופניים החשמליים שלו.

<חגית אוריין: אפשר לייעל את זה.

<יואב ירדני: אני מציע לרשום.

<יואב ירדני: - - - לא מספר טלפון.

איתן כבל: חברים, סיכמנו.

איתן כבל: גברתי היועצת.

מירב בן ארי: מה את אומרת על זה?

מירב בן ארי: רגע, מה נעשה עם זה?

<אתי בנדלר: אני מחכה לתשובה לגבי פסקה (5).

<חיים אמיגה: אמרנו שבהמשך בסעיף 8 נדון בכול.

איתן כבל: הוא אמר שבסעיף 8 נתייחס לזה.

<חיים אמיגה: נדון בהכול בסעיף 8, לגבי השאלות שלך.

מירב בן ארי: סעיף 8 לחוק?

<חיים אמיגה: כן.

<אתי בנדלר: סליחה, אני לא חושבת שהמקום הראוי – סעיף 8 מדבר על סמכות רשות מקומית להתקין חוקי עזר, ואני לא סבורה שרשות עזר היא זו שתחליט אם התפיסה תהיה לצמיתות או לתקופה מוגבלת.

<אתי בנדלר: אני חושבת שהמחוקק צריך להחליט על כך, אם הוא מוכן או לא מוכן לכך או לכך, או למה הכוונה בכלל.

<אתי בנדלר: אם אפשר לשמוע מה כוונת הממשלה בעניין הזה.

<חיים אמיגה: כוונת הממשלה הייתה כפי שציינתי, לקחת את אותו מודל של סעיף 77 לפקודת התעבורה, שהוא מנוסח גם פחות או יותר ברוח אותו סעיף, ולהגיד: ההסדר יהיה שתופסים את האופניים, מחרימים אותם.

<חיים אמיגה: בעל האופניים יכול עד תקופה מסוימת לבוא ולשחרר אותם תמורת אגרה מסוימת, ואם הוא לא מגיע, לאחר פרק זמן מסוים, כפי שייקבע בחוקי העזר בהמשך, אז יובן מזה שהוא בעצם התייאש מהאופניים.

<אתי בנדלר: זו גם דעת משרד המשפטים?

<אתי בנדלר: סליחה שאני שואלת, אתמול שמעתי זמירות אחרות.

<יפעת רווה: זה מה שדובר בזמנו.

<אתי בנדלר: כי אתמול נאמר לי מפורש שאין כוונה לתפיסה לצמיתות.

<חוה ראובני: לא, זה לא לצמיתות.

<קריאות: - - -

<חוה ראובני: זה לא כסמכות שלטונית.

<חוה ראובני: לא מדובר על סמכות שלטונית שלקחו אליה את האופניים.

<אתי בנדלר: זאת החרמה בסופו של דבר.

<אתי בנדלר: תפיסה או מכירה זה אומר תפיסה לצמיתות.

<יפעת רווה: מה שחיים אמר, ותתקן אותי, חיים, שהוא יכול לפדות את זה.

<יפעת רווה: זה לא שמחרימים ומשמידים את זה.

<חיים אמיגה: נכון.

<חיים אמיגה: הוא יכול לשחרר אותם תמורת אגרה שהוא משלם.

איתן כבל: חברים, אני צריך לסיים.

איתן כבל: סליחה, קודם כול, אני יכול להצביע לאשר את הסעיף הזה?

מירב בן ארי: לא, היא לא רוצה לאשר.

איתן כבל: או שאת לא רוצה?

<אתי בנדלר: לא.

<לאה ורון: אני חושבת שאת פסקה (3) עורכת-הדין רווה ביקשה לא לאשר, נכון?

<לאה ורון: פסקה (3) בסעיף 4.

<חיים אמיגה: לא, הייתה לה הערה קטנה, אם אני זוכר נכון, רק לצמיגי הרכב.

מירב בן ארי: הייתם צריכים לתפוס או להרחיק רכב הפטור, לפחות לרשום נגיד ל-24 שעות.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חבר'ה, אני לא מבין כלום.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: על מה אני יכול להצביע?

<אתי בנדלר: לדעתי, אפשר אם לא מפריעה לכם המילה לתפוס כפי שמופיעה כך, אז אפשר בוודאי להצביע על סעיף קטן (א).

<אביטל סומפולינסקי: עם תיקון.

<אתי בנדלר: כן, עם תיקון קטן בפסקה (4), ואת השסתומים מצמיגי הרכב.

איתן כבל: נכון.

מירב בן ארי: ואת (5) את מקבלת כמו שהוא?

<אתי בנדלר: אתם צריכים להחליט.

<אתי בנדלר: אני העליתי את הבעיה, התשובה הייתה שלתפוס יכול להיות לתפוס, וזה כולל כשעה לאחר מכן.

מירב בן ארי: זה לא מקובל עלי.

מירב בן ארי: היה צריך לרשום במחוקק, נגיד, אפילו, אדוני, לתפוס ל-24 שעות.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה עד סעיף (5), לא כולל (5).

<אתי בנדלר: סעיף קטן (א)(1) עד (4).

איתן כבל: כן, בדיוק.

<מיטל להבי: מחקתם את מילה מגלגלי?

מירב בן ארי: כולל התיקון של הגלגלים בשסתומים.

<אתי בנדלר: זה כולל התיקון ברישה של סעיף קטן (א): יהיו נתונות לפקח סמכויות פיקוח ואכיפה בתחום הרשות המקומית שבה הוא עובד.

מירב בן ארי: ובסעיף קטן (4): לסמכות להוציא את האוויר – על השסתומים מהצמיגים.

איתן כבל: כן, היא הוסיפה.

<אתי בנדלר: ואת השסתומים מהצמיגים.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: ברשותכם, אני מסיים פה, אני חייב לסיים.

<מיטל להבי: רק תסביר לי מה זה כל ידיעה ומסמך.

<מיטל להבי: אם פקח עוצר אותי אני צריכה למסור לו כל ידיעה ומסמך.

<מיטל להבי: מה זה כל ידיעה ומסמך?

<מיטל להבי: יש לי ידיעה סודית.

איתן כבל: דהיינו, אם יש לו אישור, תעודה או משהו סודי, שאת רוכבת על האופניים, אין לי מושג.

<אביטל סומפולינסקי: זה לשם אכיפת תקנות התעבורה, הרישה של סעיף 4.

איתן כבל: תשמרי את זה.

איתן כבל: סליחה, אני רוצה לסכם את זה בצורה הבאה.

איתן כבל: יואל, אתן לך לפני שנצא, בבקשה.

איתן כבל: ראו, אני מאוד מבקש, אנחנו כאן נוהגים בוועדה גם להיפגש.

איתן כבל: יש פה דברים שעד עכשיו חצי מהזמן, אם לא מעבר לזה, עניינים טכניים שיכולנו לסיים אותם אם הייתה פגישה עם היועצת המשפטית שלנו.

איתן כבל: זה פשוט חבל.

איתן כבל: אני רוצה לסיים בדיון הבא שכבר קבוע לנו את כל החוק.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני מבקש, אני רוצה לסיים את החוק כולו בישיבה הבאה.

<לאה ורון: שכבר פורסמה, היא נקבעה ל-24 בחודש.

איתן כבל: היא כבר קבועה.

איתן כבל: מה שאני מאוד מבקש זה שאתם יושבים עם היועצת המשפטית, ואנא, תסתנכרנו, יש פה עניינים טכניים.

איתן כבל: רוב השיח בינינו היה שיח טכני שאין לנו שום סיבה, שום סיבה לגרור אותו פה אל תוך הדיון.

<איתן אטיה: אנחנו רוצים להיות בישיבה הזאת גם כן, בבקשה, בישיבה המשפטית.

<מירה סלומון: בישיבה הפנימית של ההכנה.

איתן כבל: זה בסדר גמור.

איתן כבל: אתם חלק מהעניין.

איתן כבל: שבו, תחליפו, ואין שום סיבה, הדיון הבא צריך לקחת שעה גג, לדעתי.

איתן כבל: אני לא מגזים, כי התובנות המרכזיות מוסכמות.

איתן כבל: אנחנו כאן מסכימים על העקרונות, אין כאן ויכוח על עניינים עקרוניים.

איתן כבל: הדבר היחיד שאני מבקש, ואני מבקש מכל היועצים המשפטיים כאן, שאלת הפחות מגיל 16.

איתן כבל: כל רעיון איך לייצר את המצב הזה של תקשורת, הורים, וכל הדברים האלה, כל רעיון יתקבל בברכה.

איתן כבל: בבקשה, חגית.

מירב בן ארי: אני הולכת לישיבת סיעה.

<חגית אוריין: נורא חשוב לנו לדעת.

<חגית אוריין: האם הסמכויות של פקחים תהיינה גם לגבי מעברי חציה בגינות שעשועים ציבוריות, יש שם המון תאונות.

<חגית אוריין: לא רק מדרכות.

איתן כבל: חגית, אני לא יודע לענות לך על זה.

<מיטל להבי: כן, יש סמכות.

<מיטל להבי: כתוב שיש שם סמכות שראש רשות יכול לבקש גם דברים מיוחדים.

<חגית אוריין: לבקש?

<מיטל להבי: ממי שמאשר את הנוהל.

איתן כבל: יואל, כדאי שתיתנו את הדעת על השאלה ששאלה חגית.

<חגית אוריין: אני יכולה לשלוח את השאלות.

איתן כבל: חיים, תבדוק את השאלה שחגית מעלה, היא מעלה נקודה חשובה מאוד.

<לאה ורון: לאכוף גם בפארקים ובגנים ציבוריים ולא רק על המדרכות.

<חגית אוריין: ובמעברי חציה גם.

<חיים אמיגה: מעברי חציה גם מופיע.

<חגית אוריין: חיים, אני צריכה לשלוח לכם.

<חיים אמיגה: האיסור של נסיעת אופניים במעבר חציה מופיע כחלק מעבירות בתוכו.

<חגית אוריין: אני יודעת.

<חגית אוריין: אז בגינות שעשועים ציבוריות יש המון תאונות.

<לאה ורון: נכון.

<חיים אמיגה: גינות ציבוריות, אני לא יודע.

<חגית אוריין: איפה שפעוטות מסתובבים.

<חיים אמיגה: זה דברים שהרשויות המקומיות גם פה צריכות - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: השאלה אם יש עבירה כזאת.

<חגית אוריין: אז בסמכות מי זה יהיה לקבוע את זה?

<חיים אמיגה: אם הגינות הציבוריות האלה - - -

איתן כבל: יקירי, חיים, מה שאני מבקש ממך, תסתנכרן מולה, אני רוצה תשובות ברורות לדיון הבא.

איתן כבל: ואני גם מבקש, שגם אם יסתבר שזה לא מנוסח בצורה ברורה, אני חושב שהעניין הזה של גנים וכל הדברים האלה, פארקים, זה גם מקום שצריכים למצוא את הדרך איך להכיל אותם פנימה.

איתן כבל: בבקשה, חמשיר.

איתן כבל: חמשירן שלנו.

<מרדכי פדר: תודה רבה, אדוני.

<מרדכי פדר: זה ההבדל, שאנחנו חושבים שהפתרון היחידי - - -

איתן כבל: חמשיר.

<מרדכי פדר: חמשיר.

<מרדכי פדר: זה קצת יותר ארוך מהרגיל, אבל תהיה אתי.

<מרדכי פדר: זה מנקודת מבט של בן 15 שרוכב על אופניים, ולשיר קוראים לו "לנסוע קול".

<מרדכי פדר: "כשאני רוכב על אופניים לא בא לי לשים גרביים, לא צריך לצחצח שיניים, רק מרכיב לי משקפיים, ונוסע קול; אני יודע את הוראות החוק, אתם עושים ממני צחוק, נוסע כמה שיכול מהר, כך מגיע מוקדם יותר, נוסע קול; על מדרכה בניגוד, בלי לעמוד בתור, לא משנה מה הצבע ברמזור, מי יכול אותי לעצור?

<מרדכי פדר: אני מלך הכביש, חייב לדהור, נוסע קול; בלי רישיון, בלי קסדה, אני בורח מהמשטרה, בלי מספר רישוי כהלכה, שינסו לקרוא את מספר השלדה, אני נוסע קול; ועכשיו מאמינים שאעצור לפקחים, שלתת דוחות חניה בקושי יודעים, תהיו בטוחים שפס עליהם אשים, העיקר שאני וחברי ממשיכים לנסוע קול; אז מה באמת עושים כדי למגר את התופעה, איך אפשר להוריד אותי מהכביש לפני שאעשה תאונה?

<מרדכי פדר: לא שוטרים, לא פקחים, לא עוד חסרי-און, אלא למנוע ממני מראש להגיע לכידון, עכשיו זה כבר לא כל כך קול; שאם יגדירו אופניים וקורקינטים חשמליים כאופנועים לכל דבר הדורש רישיון לפני שקונים, ומספר רישוי גדול מאחורה כך שאותי מזהים, ואללה ניצחתם, כי ככה כבר לא יסכימו ההורים שאמשיך לנסוע קול.

איתן כבל: קודם כול, קיבלת הסמכה לראפר.

איתן כבל: זה דבר אחד.

איתן כבל: אני מציע לך להעלות את זה ליוטיוב.

איתן כבל: אבל אני רוצה שתשנה את זה מחמשיר לחמשיר בריבוע או חמשיר בשלישית.

<מרדכי פדר: זה לכבוד אדוני.

<מרדכי פדר: בשמחה.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.