ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 277, 2016-07-05 10:50

איתן כבל: בוקר טוב, הנושא שעל סדר היום הוא היערכות תאגיד השידור הציבורי הישראלי לתחילת שידוריו.

איתן כבל: כמובן שהכותרת הזאת מקפלת בתוכה הרבה מעבר לעניין הזה.

איתן כבל: מצד אחד זו ההיערכות, ומצד שני פניות של חברי כנסת, שחלקם נמצאים כאן, לגבי ההתנהלות של התאגיד בתהליך הקמתו ועד פתיחתו, שאמורה להיות ב-1 באוקטובר.

איתן כבל: נמצא כאן מנכ"ל משרד התקשורת ונמצא כאן גם גיל עומר.

איתן כבל: ברוכים הבאים.

איתן כבל: ביקשנו שאדוני יגיע כדי להוריד קצת מהנטל ממנכ"ל התאגיד.

איתן כבל: הוועדה מאוד נלחמה שהמועצה תאושר ותוכל להתחיל לפעול.

איתן כבל: אני רוצה למקד את הדברים.

איתן כבל: יש לנו כמה חלקים בתצרף, בפאזל, הזה.

איתן כבל: אחד, ההיערכות ל-1 באוקטובר, כן או לא, איך אתם רואים את הדברים.

איתן כבל: דבר שני, בתוך התהליך של ההיערכות האם מודיעין כן וירושלים לא, ולמה לא ולמה כן.

איתן כבל: דבר נוסף, שהוא העילה המרכזית להתכנסות של הוועדה, נוגע לשתי נקודות מרכזיות.

איתן כבל: הראשונה, אני רוצה להזכיר שנקבע בחוק שיצורפו כ-450 משרות, והיה פה קרב לא פשוט, שהייתה לי הזכות להיות בין המובילים שלו אם לא ה-מוביל שלו, לצדם של אבי ניסנקורן ומנכ"ל משרד התקשורת.

איתן כבל: אבל אני רוצה לומר שהגיעו אלינו תלונות קשות על התנהלות בכל הנוגע למערכת היחסים המתקיימת אל מול עובדי רשות השידור.

איתן כבל: והאמינו לי, בגילי המופלג, במקום שבו אני נמצא וכמי שמלווה את התהליך הזה מספיק שנים, אני יודע לסנן היטב מי בא מסיבה כזו ומי בא מסיבה אחרת.

איתן כבל: בשורה התחתונה אני יכול לומר שהיחס כלפי חלק מהעובדים, אולי חלק הארי, הוא כזה שהם יוצאים בתחושה פוגענית, שגם היא מורכבת משתי רמות.

איתן כבל: אחת, היחס.

איתן כבל: כשאתה מגיע לוועדה שאמורה לבחון אותך ולקבל החלטה לגביך, והוועדה הזאת היא פעם אדם אחד, פעם שניים, פעם שלושה; פעם השיחה היא חמש דקות, פעם עשר דקות, פעם רבע שעה – יש כאן תחושה של ביזוי.

איתן כבל: אני מנסה עד כמה שאני יכול להעביר את המסר של ציבור העובדים.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה ברורה, למרות שאתה יודע, אלדד, עד כמה אני מעריך ומוקיר ונותן לתאגיד החדש גיבוי, ש-90% ממנו אפילו לא בא לידי ביטוי לא תקשורתית ולא בשום מקום.

איתן כבל: מנכ"ל משרד התקשורת יודע כמה אנחנו פועלים מול האוצר ומול כל הגורמים כדי שהתאגיד יוכל לעמוד על רגליו.

איתן כבל: ומצד שני יש, לטענתם, פערי שכר מאוד גדולים ומוגזמים.

איתן כבל: והנושא השלישי, שיציגו אותו חברי הכנסת, גואטה למשל, הוא על תמהול, האיזון הנכון שבו יהיו לא רק קבוצות מוגדרות אלא זה יהיה מקום פתוח לכולם.

איתן כבל: משפט אחרון, אחרי שאמרתי את הדברים בצורה ממוקדת, מנומסת ומכובדת.

איתן כבל: אני מרשה לעצמי לומר שיותר מכל אחד אחר שנמצא בחדר הזה, אני מנהל מאבק של שנים לשינוי פניה של רשות השידור.

איתן כבל: כמעט יותר מכל אחד אחר, כדי שנחמן לא יעשה עם הראש תזוזה מצד לצד, כי נחמן עשה לא פחות במשך השנים.

איתן כבל: ואני יכול לומר לכם שאין הכוונה להרוג מפלצת כדי להקים מפלצת אחרת.

איתן כבל: אני אומר את זה בחברות.

איתן כבל: גיל, אתה אדם שמעמדו המקצועי איננו מוטל בספק ושמחתי מאוד שנבחרת.

איתן כבל: עכשיו, אני מזהיר את כולנו, גם את חברי הכנסת:

איתן כבל: המלחמה הגדולה של כולנו הייתה בראש ובראשונה להוציא את הפוליטיקה מרשות השידור.

איתן כבל: ושלא נתבלבל, כי זו חרב מתהפכת שאין לה גבול.

איתן כבל: כי תמיד פונים אלינו לעשות את המעשה הנכון, הרי רק בטעות אין לחברי הכנסת מקום ב-ל"ו, הרי ברור שכל מה שאנחנו מוציאים מפינו הוא נכון והוא רק לשם שמיים.

איתן כבל: אבל אני פונה אלינו, גם אל עצמי: להיזהר מאוד-מאוד שלא נתחיל במעשה מהסוג הזה, ובסוף, שמתוך הכוונות הכי טובות נהרוג, שוב, את מה שאנחנו מנסים לבנות בעמל רב.

איתן כבל: תודה על ההקשבה.

איתן כבל: גיל עומר, בבקשה.

עיסאווי פריג': איתן, האוצר נמצאים פה?

איתן כבל: אני שחררתי את אסף, יש לו איזה דיון דחוף, אבל הממונה על השכר פה, והוא הגורם הדומיננטי.

עיסאווי פריג': אבל התקציב - - -

איתן כבל: אני באתי איתם בדברים וזה התקדם בצורה מאוד משמעותית.

איתן כבל: הפעם הזאת הבעיה היא לא סביב העניין הזה, גם לדעת ראשי - - -

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': אבל אומרים שהאוצר לא עומד בהתחייבויות שלו.

איתן כבל: חברים יקרים, אני לא באתי לפתוח עכשיו את כל הדיון, אני רוצה למקד אותנו בשאלות שנוגעות בעיקר לעובדים.

איתן כבל: יגאל, בבקשה.

איתן כבל: אבל ממש בקצרה.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, ביקשתי את ההצעה לסדר בגלל שאני באמת חושב שאנחנו נמצאים במצב חירום.

יגאל גואטה: אבל לצערי, במחילה מכבוד היושב-ראש, הדיון הזה הוא קצת עקר, בגלל שאנחנו שוב פעם מתעסקים בסימפטום של המחלה ולא במחלה עצמה.

יגאל גואטה: כל הסיפורים האלה – פעם סדן, פעם תאגיד השידור הציבורי וכולי – הם באמת רק הסימפטום של המחלה.

יגאל גואטה: ואם לא נטפל בשורש אנחנו נמצא את עצמנו שוב פעם ושוב פעם באותו דבר ועניין.

יגאל גואטה: ההצעה לסדר שלי היא לזמן את מנכ"ל הרשות, את היועצת המשפטית של הרשות השנייה ואת יושבת-הראש של הרשות השנייה לדיון דחוף בוועדה על כל דרך קבלת ההחלטות בגוף הזה.

יגאל גואטה: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: דב, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני, אני אהיה מאוד קצר, שלושה משפטים.

דב חנין: היום בבוקר התפרסם סיפור נוסף, קשה ביותר, בעניין מועמדותו של מר סדן.

דב חנין: הפעם הסתבר שבניגוד לקורות החיים שהוא העביר, הוא מעולם לא כיהן כמנהל בכיר, שזו דרישת סף ליושב-ראש חדשות 10.

דב חנין: מכיוון שאנחנו קיימנו בוועדה דיון בעניין הזה והוא עוד לא הסתיים, ומכיוון שנדמה לי שיש תחושה שמצפצפים על ועדת הכלכלה, אני מצטרף להצעתו של חבר הכנסת גואטה, חברי, ומציע לך, אדוני היושב-ראש, לזמן את יושב-ראש הרשות, את היועצת המשפטית ואת כל הגורמים, לשימוע כאן, כדי להבין איך מתנהל אצלם תהליך הבירור.

דב חנין: זה לא ועד בית, זה ערוץ 10.

איתן כבל: תודה שהעלית את זה בפניי.

איתן כבל: אני יכול לומר לך שהיום אמורה להתקיים פגישה שבעקבותיה אני אודיע לכם מה נעשה בהמשך.

איתן כבל: מי שנדמה לו שהלכתי לנוח בנושא הזה, הוא טועה.

איתן כבל: אני זן חדש של רוטוויילר.

איתן כבל: גיל, בשם כולם, אני מאחל לך בהצלחה מעומק הלב.

איתן כבל: בבקשה.

<גיל עומר: תודה.

<גיל עומר: אני רוצה קודם כול לענות על שתי השאלות הראשונות שלך.

<גיל עומר: שאלת האם יהיה שידור ביום התחילה, והתשובה היא חד-משמעית כן.

עיסאווי פריג': מה זה שידור?

<גיל עומר: רגע, הייתי שמח אם תיתנו לי כמה דקות רצוף.

איתן כבל: ניתן לך.

איתן כבל: אני מבקש לא להפריע לו בשלב הזה, בוודאי בהופעתו הראשונה בוועדה.

<גיל עומר: אז יהיה שידור ביום התחילה, וזאת עובדה.

<גיל עומר: דבר שני, אני אומר לכם בשמי ובשם מועצת התאגיד שהכוונה שלנו היא ברורה: קם תאגיד שידור עצמאי, ציבורי, חזק, שיפעל באופן עצמאי, נטול השפעות ונטול לחצים, וכל ניסיון לבוא מלמעלה, מלמטה, מימין, משמאל או מכל כיוון שהוא, ייבלם, כי כך נקבע החוק, וטוב שכך.

<גיל עומר: בעניין הזה זאת באמת כוונתנו.

<גיל עומר: אני חייב לומר שקצת הדאיגו אותי דברים שאתה אמרת, על כך שפונים עובדים לחברי כנסת – והרי לא פונים רק לחבר כנסת אחד, פונים גם לזה וגם להוא – וכל אחד מנסה להגיע דרך חבר כנסת אחר, כדי להפעיל לחצים.

<גיל עומר: זה כבר מדאיג אותי.

<גיל עומר: אני הייתי שמח אם היו פונים אלינו - - -

יגאל גואטה: לא, מדאיג אותנו יותר שאומרים לעובדים: תיזהרו מלהגיע לפה ולהביע את מחאתכם.

יגאל גואטה: זה יותר גרוע.

איתן כבל: יגאל, סליחה, בואו נעשה ככה - - -

יגאל גואטה: אנחנו שליחי ציבור, אם לא יפנו אלינו אז למי יפנו?

יגאל גואטה: סליחה, זה לא מקובל עליי בכלל, התפיסה היסודית שלך היא עקומה.

איילת נחמיאס ורבין: הם אזרחים, מותר להם לפנות אלינו.

יגאל גואטה: אנחנו פה גם בשביל האזרחים האלה.

איתן כבל: שנייה, אני רוצה להעיר.

איתן כבל: גיל, זאת הופעתך הראשונה, בדרך כלל אתה פוגש אותנו על המרקע.

איתן כבל: אבל שתדע לך שכל התהליך של רשות השידור התחיל כי היו עובדים שפנו מתוכה לשליחי ציבור.

איתן כבל: אנחנו כאן בדיוק בשביל זה.

איתן כבל: אז אל תטיף לא לנו ולא להם, אמור את דבריך בצורה.

איתן כבל: .. אל תיצור סתם.

איתן כבל: .. דבר לגופו של עניין.

<גיל עומר: התכוונתי שאם קבוצה פונה – זכותה.

<גיל עומר: אבל כשפונים בעניין אישי, בעיניי זה כבר סיפור אחר.

<גיל עומר: זו דעתי.

יגאל גואטה: אנחנו יודעים גם את זה לסנן - - -

איתן כבל: יגאל, די, מספיק.

איתן כבל: גיל, בבקשה.

<גיל עומר: נקבע תהליך, נסגר מפעל.

<גיל עומר: נסגר מפעל במדינת ישראל, בתהליך עצוב.

<גיל עומר: באמת תהליך עצוב.

<גיל עומר: לא אנחנו החלטנו לסגור אותו, כנסת ישראל החליטה לסגור אותו.

<גיל עומר: והוחלט לפתוח מפעל חדש.

<גיל עומר: נקבע חוק והוחלט לפתוח מפעל חדש, שיהיו בו נורמות חדשות, שיהיו בו כללים חדשים, שיהיו בו רמות שכר חדשות.

<גיל עומר: לא כל עובדי המפעל הקודם נקלטים במפעל החדש.

<גיל עומר: וזה באמת עצוב.

<גיל עומר: זה תהליך אנושי עצוב, באמת יש פה משהו לא סימפטי ולא נעים.

<גיל עומר: אבל זה התהליך שנקבע פה, ואותו אנחנו מקיימים.

<גיל עומר: אכן רמות השכר בתאגיד הן רמות שכר אחרות ממה שהיו נהוגות ברשות השידור.

נחמן שי: נמוכות יותר?

<גיל עומר: הן נמוכות יותר - - -

עיסאווי פריג': זה תלוי באיש שמבקש.

<גיל עומר: הן נמוכות יותר.

<גיל עומר: נכון, חלק מהאנשים מקבלים יותר, חלק מקבלים פחות – על פי קריטריונים מקצועיים.

<גיל עומר: אני חייב לספר לכם שבאחת הוועדות אדם שהרגיש מאוד בטוח אמר:

<גיל עומר: אתם מציעים לי משהו, אבל אני עד עכשיו רגיל להגיע לאולפן פעמיים בשבוע ולקבל 40,000 שקל, אז איך אתם מבקשים ממני עכשיו עבודה הרבה יותר מאומצת בשביל פחות?

<קריאות: מאיפה אתה מביא זה?

<גיל עומר: התשובה היא כן, אנחנו מצפים מאנשים שמצטרפים לתאגיד לעבוד ולהיות עובדים כחלק מהמרקם שנבנה בתאגיד.

<גיל עומר: זו הציפייה.

<גיל עומר: אנחנו פונים להרבה אנשים, ואני יכול לומר לכם שמבחינת התמהיל כרגע יש מעל 51 האחוזים שנקבעו בחוק - - -

אילן גילאון: אתה יכול להיות קצת יותר ספציפי ולתת דוגמאות?

אילן גילאון: על מה מדובר?

אילן גילאון: מה השכר?

אילן גילאון: איך הוא לעומת קודם?

אילן גילאון: אלה השאלות שמעניינות אותנו.

אילן גילאון: למה האפלה הגדולה הזאת בקבלה?

יעקב פרי: - - - אתם דורשים מאנשים לעבוד כאילו הם בשלוש משרות - - -

אילן גילאון: אנחנו אמנם חברי כנסת אבל לא אידיוטים מוחלטים.

אילן גילאון: דבר במספרים.

איתן כבל: חברים, העניין ברור.

<שלמה אברהם: אתם לא מפסיקים לשתות לנו את הדם.

איתן כבל: אני מקיים את הדיון למרות ה... אז בבקשה.

<שלמה אברהם: כן, אבל הם לא מפסיקים - - -

איתן כבל: שקט בבקשה.

<קריאות: אבל הוא מסית נגדנו.

איתן כבל: אני אוציא אתכם.

<אדיסו וובה: אבל הוא מלכלך על העובדים שבאו - - -

איתן כבל: חברים, אני - - -

<תמנה עורב: גיל, על מה אתה מבסס את הדברים שלך, את האמירות האלה?

איתן כבל: גיל, בבקשה.

אילן גילאון: מי פה דרש 40,000?

איתן כבל: אילן.

<תמנה עורב: איפה 40,000...

איתן כבל: סליחה, אתם רוצים שנקיים דיון?

איתן כבל: אז שהדברים יישמעו, לטוב ולרע, כדי שנוכל גם להתייחס.

איתן כבל: אני מאפשר לכם את הבמה, אבל אתם מפריעים לבמה הזאת להתקיים.

איתן כבל: אני אנעל את הישיבה וכל אחד ילך לדרכו.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מתווכחת עם זה, אבל אנחנו עכשיו בשעת ה-ש' - - -

עיסאווי פריג': איתן, אנשים מדברים מדם לבם - - -

איתן כבל: עיסאווי - - -

<קריאות: - - -

איילת נחמיאס ורבין: איתן, הרי מזה חששנו, וצריך להגיד את האמת.

איילת נחמיאס ורבין: ובגלל זה אתה גם מקיים את הדיון הזה.

איתן כבל: איילת, אני מודה לכולכם, אבל להזכירכם, אני יזמתי את הדיון הזה - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא אמרנו משהו אחר.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני עושה את זה עקב כל האירועים.

איתן כבל: אם התחושה שהם מדברים עליה לא הייתה מועברת אליי ולא הייתי מרגיש אותה, לא הייתי מקיים את הדיון.

איתן כבל: ואם זה יהיה דיון שכל אחד יצעק וילך לדרכו ויאמר "אמרתי" – לא עשיתי כלום.

איתן כבל: לא, יגאל, אי אפשר - - -

יגאל גואטה: תן לי, הצעה קטנה - - -

איתן כבל: לא, תן לי - - -

יגאל גואטה: הצעה קטנה שתעזור לדיון הזה.

יגאל גואטה: אני רוצה להציע שוועדת הכלכלה תבטיח לעובדים האלה שאנחנו נקיים ועדה בהלני המלכה, שזו הדלת האחורית של רשות השידור; ועדה שאנחנו נבוא לשם ונשמע את כולם.

יגאל גואטה: תאמין לי, זה יחסוך הרבה ויכוחים.

איתן כבל: יגאל גואטה, אתה יכול כבר עכשיו להקים לך משרד שם.

איתן כבל: אבל זה לא העניין, זה לא מה שפותר את העניין.

איתן כבל: זו לא הייתה כוונת המחוקק, עם כל הדברים הקשים שנאמרים כאן על ידי העובדים.

איתן כבל: אנחנו באמת מנסים לעשות את הדברים הכי טוב, ואני בעניין הזה לצדם של חברים נוספים בוועדה, שעמלנו קשות כדי לתת... בבקשה, בואו ניתן לגיל לדבר.

יגאל גואטה: כשהיו בעיות ב"פרי גליל" הוועדה נסעה - - -

נחמן שי: תן לו קודם כול להציג את מה שהם עושים ואחר כך יהיה אפשר להתייחס לזה.

נחמן שי: אבל הוא לא מצליח לדבר.

איתן כבל: אני אומר עכשיו שמרגע זה מי שיפריע לי, אני לא קורא לו שלוש פעמים, אני פשוט מוציא אותו.

איתן כבל: גיל, בבקשה.

<גיל עומר: ביקשתם דברים יותר פרטניים לגבי התהליך עצמו, אז תכף יפרטו פה אחרים.

<גיל עומר: כיו"ר המועצה אני יכול לומר שהמועצה קבעה כללים ונתנה הנחיות, אבל המועצה לא מתעסקת בקבלת עובד כזה או אחר, אני מדבר על המישור הכללי.

<גיל עומר: במישור הכללי מתקיים תהליך שנקבע, מלווה על ידי השופט קמה.

<גיל עומר: עם כל הכבוד קמתי הבוקר וקראתי שאנחנו משפילים ומבזים ורומסים.

<גיל עומר: אני לא חושב שלהגיע בפני ועדת איתור זה השפלה.

<גיל עומר: אני מבין את הכאב של אנשים שעבדו הרבה מאוד שנים וצריכים לבוא בפני ועדה, אני מבין את זה, אבל התאגיד מחויב בפני כל העובדים שהוא יקלוט לקיים תהליך קבלה שוויוני.

<גיל עומר: וראיונות זה לא דבר משפיל.

<גיל עומר: יש למשל עובד ששולח אס-אם-אס אחרי שהוא היה בוועדה ואומר: אני כוכב היום במקום עבודתי ואתם משפילים אותי, כי אני צריך לבוא בפני - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה לא מה שהם אומרים, גיל.

איתן כבל: סליחה, זה מה שאמרו לו, לא מה שאמרו לך.

איתן כבל: איילת, את בתורך תגידי מה אמרו לך.

<גיל עומר: אומר לי עובד: אני כוכב ואני מקבל פחות.

<גיל עומר: השבוע אמר מישהו: למה אני מקבל פחות מקרן נויבך?

<גיל עומר: סליחה, אבל יש אנשים מקצועיים והם יחליטו האם איקס יקבל ככה ואחר יקבל ככה.

ישראל אייכלר: לפי מה הם מחליטים?

<גיל עומר: לפי הערכה מקצועית.

ישראל אייכלר: מה זה "מקצועי"?

<גיל עומר: לפי קריטריונים מקצועיים.

ישראל אייכלר: מה זה?

ישראל אייכלר: תתרגם לי את המילה "מקצועי".

<גיל עומר: נכון, יש פה דבר שהוא אמורפי.

<גיל עומר: כשאתה בא להעריך יצירת אמנות, אתה יכול להגיד שזה קשקוש, בעוד שמישהו אחר יבוא - - -

נחמן שי: אבל זה לא יצירת אמנות.

יגאל גואטה: סליחה, זה לא קריטריונים.

<גיל עומר: יש פה עניין גם של יכולת מקצועית.

<גיל עומר: ועל יכולת מקצועית אפשר להתווכח – אחד יגיד שהבן אדם מעולה ואחר יגיד שהוא פחות טוב.

יגאל גואטה: אבל לכל המעולים צריך להיות רף ולכל הבינוניים צריך להיות רף.

יגאל גואטה: יש קריטריון, זה לא יכול להיות כזה פלקסבילי.

נחמן שי: יגאל, עוד לא נכנסנו לגופו של אדם ואתה כבר רומז כל מיני רמיזות.

נחמן שי: גיל, הקריטריונים צריכים להיות גלויים לכלל הצדדים.

נחמן שי: זה נובע מהפתיחה שלך, אמרת שאתם תאגיד חזק, גלוי ושקוף.

<גיל עומר: הקריטריונים גלויים וקבועים, ואם תרצו אני אפרט אותם.

<גיל עומר: יחד עם הממונה על השכר באוצר נקבעו קריטריונים, וכשאנשים מגיעים הם משובצים ברובריקות שנקבעו.

<גיל עומר: זה לא איזה חלום בלילה שמישהו חלם.

עיסאווי פריג': אבל האם אתם לא מנצלים בתהליך הזה את מצבם של העובדים, שהולכים להיות מפוטרים?

<אלדד קובלנץ: לא.

עיסאווי פריג': איך קבעת שלא, אלדד?

<אלדד קובלנץ: כי אתה העלית פה תזה שהיא לא נכונה.

<אלדד קובלנץ: לא, אנחנו לא מנצלים - - -

עיסאווי פריג': באופן טבעי עובד שעומד להיות מפוטר הוא במצב נחות בריאיון לעומת האחר.

<אלדד קובלנץ: ממש לא.

אילן גילאון: דברו איתנו במספרים, אל תמשיך להגיד לנו "ככה וככה".

אילן גילאון: תגיד מה היה מקבל קודם, מה מקבל עכשיו, מה ההפרש בין הדברים, כמה אנשים התקבלו.

אילן גילאון: אותי מעניינות כרגע שאלות כמותיות, לא כוונות.

<גיל עומר: חבר הכנסת גילאון, אנשים שעבדו ברשות השידור ועוברים לתאגיד, השכר של חלקם ירד, זה נכון, זו עובדה.

יגאל גואטה: אבל לא דיברנו על זה - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: אני מבין את המעבר הזה של אנשים שהיו ברמה מסוימת.

איתן כבל: ..

איתן כבל: אנחנו ידענו ודובר גם עם ההסתדרות על כך שתהיה ירידה, זה לא משהו שאמור להפתיע פה אף אחד.

איתן כבל: אבל גיל, יש לי בקשה: אל תלך איתי למקרי הקיצון, לזה שהרוויח 40,000.

איתן כבל: רובם לא שם.

איתן כבל: הרוב המכריע לא נמצא במקום הזה.

איתן כבל: גיל, אחת הסיבות להקמת התאגיד זה אותם עובדים שהיו רגילים לבוא לשעתיים וללכת.

איתן כבל: זה לא יקרה.

איתן כבל: חלק מכל מה שעשינו היה בדיוק מהסיבות האלה.

איתן כבל: אז אל תביא לי את הדוגמאות האלה.

איתן כבל: אני מבקש ממך, גיל: תביא את הדברים בצורה הרגילה, של בני האדם.

איתן כבל: כשאתה מגיע למקום אמורה להיות ועדה שלצדה יש כללים, שיש בה רשימה של טכנאים, רשימה של מגישים, רשימה של עורכים – אתה הרי לא תשבץ עכשיו טכנאי בתפקיד מגיש.

איתן כבל: אני מדבר על כך שכל אחד בסופו של דבר די מוכוון בתוך התהליכים השונים שבהם הוא נמצא.

איתן כבל: אני פשוט מנסה להיות מוכוון, כי אתה לוקח אותי למקומות שלא לחינם החברים מתקוממים אחר כך נגדם.

איתן כבל: הנקודה הכי חשובה: מה לוח הזמנים שנותנים לאנשים תשובות.

איתן כבל: .

איתן כבל: אני אתחיל צעד אחד אחורה: האם הוועדות שפוגשות את האנשים הן ועדות קבועות?

<קריאה: לא.

איתן כבל: סליחה, לא ביקשתי ממך תשובה.

איתן כבל: האם הוועדות הן קבועות, או שכל פעם זה צוות אקראי לחלוטין?

איתן כבל: האם הצוות שבודק את הטכנאים הוא גם הצוות שיושב עם העיתונאים?

נחמן שי: מה שאנחנו מבקשים לדעת זה השיטה.

נחמן שי: מה השיטה?

נחמן שי: האם יש שיטה?

נחמן שי: יש ועדה אחת?

נחמן שי: שתיים?

נחמן שי: שלוש?

נחמן שי: מה הרכב הוועדות?

נחמן שי: האם יושבים שם אנשי מקצוע?

איתן כבל: נחמן דייק אותי עוד יותר.

איתן כבל: ואני רוצה לומר לכם את הנקודה שאומרת לי היועצת המשפטית, ובצדק: בסוף, בצוות שמקבל את ההחלטה, האם יש אחד, שניים או שלושה שהם בעלי הסמכות בדין להגיד אם מקבלים אותך לתאגיד או לא מקבלים אותך?

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, הדבר הזה היה כבר צריך להיות מונח לנו פה על השולחן לפני תחילת הוועדה.

יגאל גואטה: אם הקריטריונים היו כל כך ברורים - - -

איתן כבל: תודה, אני רק רציתי למקד אותו.

יגאל גואטה: זה נראה קצת ליצנות כל הדבר הזה.

איתן כבל: גיל, בבקשה.

<גיל עומר: לחלק מהשאלות שאתה שאלת יש תשובות ברורות, ואני תכף אבקש מהנהלת התאגיד להשיב עליהן.

<גיל עומר: אבל אני רוצה לסיים בשני דברים.

<גיל עומר: אחד, אנחנו נעמוד במה שסוכם.

<גיל עומר: זאת אומרת, בתאגיד יעבדו מספר האנשים שנקבעו בחוק, נקודה.

איילת נחמיאס ורבין: ותאמרו לנו לפי איזו חלוקה.

<גיל עומר: דבר שני, ברור לכולנו שהאנשים שבאים מרשות השידור הולכים להיות חלק אורגני וחשוב בתאגיד.

<גיל עומר: הם הולכים להיות עובדים של התאגיד.

<גיל עומר: הם עובדים שלנו ואנחנו באמת רוצים שיהיה להם טוב - --

אראל מרגלית: אבל זה לא השֶדֶר שעובר.

אראל מרגלית: כי כשזה עובר לוקחים שלד, מספר אנשים שיהיו ברמה מספיק בכירה, כדי שיראו שאותם מתחילים להקים משהו.

אראל מרגלית: אתה יודע, רואים ומריחים מתי אתם מתחילים להקים משהו ורואים אם הגרעין הוא גרעין שחלק ניכר ממנו שייך לאנשים הקיימים.

אראל מרגלית: ואז אתה רואה גם בתוכן, גם באופרציה, גם בעריכה - - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: גיל, בבקשה.

<גיל עומר: הכוונה שלנו היא שהם יהיו חלק אורגני מהתהליך הזה, וברור לנו שאנחנו הולכים לעבוד איתם בשיתוף פעולה.

<גיל עומר: יקום פה ארגון טוב, שלא יחזור לטעויות שהיו.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: אלדד, בבקשה.

איתן כבל: אני כבר רוצה שתיכנס לרזולוציות.

<אלדד קובלנץ: אני פה בשבילך, איתן.

<אלדד קובלנץ: אני אשרטט את המתווה מלמעלה למטה, ואז קרן תיכנס לפרטים היותר ספציפיים.

<אלדד קובלנץ: בחקיקה המקורית נקבע 25% של נקלטים בתאגיד החדש.

<אלדד קובלנץ: זה מה שכנסת ישראל החליטה.

<אלדד קובלנץ: אבל במהלך משותף, שגם אתה, איתן, היית בו וגם פילבר וגם אבי ניסנקורן, הגענו להסכמה, על דעתי ועל דעת התאגיד, להעלות את המספר הזה ל-51%.

<אלדד קובלנץ: והגענו להסכמה נוספת בתהליך הזה: שעובדי רשות השידור נקלטים בתנאים של התאגיד.

<אלדד קובלנץ: ומהם אותם תנאים של התאגיד?

<אלדד קובלנץ: אלה לא תנאים שרקחנו באיזשהו חדר חשוך.

<אלדד קובלנץ: ישבנו עשרות שעות עם הממונה על השכר, שהוא הגוף שאחראי על תגמול העובדים במגזר הציבורי, ובנינו סולמות שכר, שכולם אושרו על ידי הממונה על השכר.

<אלדד קובלנץ: אחרי שסיימנו את התהליך זה פנינו מספר פעמים לעובדי רשות השידור ופנינו גם לשאר העולם והתחלנו לנהל תהליך של מיון.

<אלדד קובלנץ: עכשיו, אתם חייבים להבין: יש עדיין ויכוח משפטי האם יום התחילה יהיה יום שישי ב-12:00 בלילה, כפי שכנראה יהיה.

<אלדד קובלנץ: אבל זה יהיה אירוע שנדבר עליו בפעם אחרת - - -

ישראל אייכלר: זו פתיחה ברגל שמאל, פתיחה בליל ראש השנה - - -

איתן כבל: חבר'ה, סליחה.

עיסאווי פריג': איתן, עד אז יקלטו 450 עובדים?

איתן כבל: תשאל אותם.

<אלדד קובלנץ: אנחנו נמצאים פה בסד זמנים שגם לגוף פרטי הוא אירוע בלתי אפשרי, וצר לי על כך; אני אמרתי את זה מספר פעמים ובסופו של דבר הכנסת בחרה להתעלם ממה שאמרתי.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שאלדד התנגד בגלל כל העניינים האחרים, אבל הכנסת החליטה שהיא מדברת על 1 באוקטובר.

איילת נחמיאס ורבין: בצער רב.

נחמן שי: לא נכון, אנחנו אמרנו שישקלו את האופציה להאריך את זה בחצי שנה נוספת, כדי שיעלו בשתי רגליים - - -

איתן כבל: חברים יקרים, זה היה רק - - -

אילן גילאון: הייתה החלטה לקחת קודם את ה-51% ואחרי זה לעשות את החשבון, ולא להכפיל ברגליים, לחלק ל-2, כך שאף אחד לא מבין מה מתרחש פה.

איתן כבל: אבל זה לא העניין.

איתן כבל: הם ביקשו שנתיים, זה לא נכון ה... אלדד, בבקשה.

עיסאווי פריג': אלדד, אתה מאמין שב-1 באוקטובר אתם אכן תעמדו בהתחייבות ותפתחו את השידורים?

<אלדד קובלנץ: השידורים ייפתחו, אבל לגבי תוכן השידורים אין לנו עדיין תשובה.

<אלדד קובלנץ: זה יהיה משהו חלקי, וייקח שנתיים להרים את זה.

עיסאווי פריג': מה זה חלקי?

<אלדד קובלנץ: אני עדיין לא יודע, זו משימה שאף אחד לא עשה לפני - - -

איתן כבל: עיסאווי, אל תיקחו אותו למקומות שאני לא רוצה.

איתן כבל: כבר אמרתי, יש כל כך הרבה דברים לדון בהם, אבל תנו לו להיות ממוקד עכשיו בנושא העובדים, כי לא כל יום נוכל לקיים את הדיון הזה.

איתן כבל: אלדד, בבקשה.

<אלדד קובלנץ: בנינו את מודל השכר עם הממונה על השכר באופן מאוד מפוקח, עם סולמות שכר, כולל חוקת שכר, כלומר, איך עובדים יקודמו, כולל מודל של בונוסים לעובדים שיצטיינו, כי אנחנו רוצים לייצר גוף תחרותי שמתמגל את עובדיו הטובים - - -

<קריאה: אבל אין הסכם שכר.

עיסאווי פריג': יש הסכם קיבוצי עם העובדים?

איתן כבל: סליחה, שקט.

איתן כבל: אלדד, בבקשה.

<אלדד קובלנץ: על פי סולמות השכר האלה התחלנו בוועדות.

<אלדד קובלנץ: לגבי השאלה על הוועדות, דבר ראשון, הגדרנו ביחד עם נציב שירות המדינה את הכללים השוויוניים והשקופים שעל פיהם יש לגייס את העובדים, על פי החקיקה.

<אלדד קובלנץ: ביצענו את המטלה הזאת ואנחנו פועלים על פי הכללים האלה.

<אלדד קובלנץ: אני ממש לא מקבל את האמירה שאלה ועדות משפילות.

<אלדד קובלנץ: גם כשאני נבחרתי להיות המנכ"ל הזמני של התאגיד החדש נאלצתי להציג מה עשיתי בחיים.

<אלדד קובלנץ: אין מה לעשות, אלה הכללים.

איתן כבל: כמה ועדות כאלה יש?

<אלדד קובלנץ: תכף קרן תפרט, אבל מדי יום מתנהלות בין שלוש לארבע ועדות כאלה.

<אלדד קובלנץ: אני אתן את המספרים הכלליים ואז אעביר את הדיבור לקרן - - -

עיסאווי פריג': אלדד, סולמות השכר שאתם מציעים זהים למועמדים שבאים מתוך התאגיד ולאלו שבאים מחוץ לתאגיד?

<אלדד קובלנץ: יש אותו סולם שכר לכל העובדים.

<אלדד קובלנץ: בחלק מהמקרים השכר הוא נמוך יותר ממה שעובדי רשות השידור מרוויחים, לפעמים באופן משמעותי - -

נחמן שי: אין חלוקה לפי מקצועות?

<אלדד קובלנץ: - - אבל אין שום הבדל בין סולמות השכר של עובדי רשות השידור - - -

איילת נחמיאס ורבין: איתן, כשאני מתערבת אתה צועק עליי - - -

איתן כבל: איילת, אל תיקחי את זה אישית - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני לא לוקחת את זה אישית, אבל לא נותנים - - -

איתן כבל: איילת, עיסאווי, אני מאוד מבקש - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מצליחה להבין כלום.

עיסאווי פריג': אני לא אשאל יותר.

איתן כבל: לא, אני אאפשר, אבל העניין הוא שכל אחד פה הגיע עם הרשימה שלו.

איתן כבל: אני בהחלט רוצה שלכל אחד ואחת מכם תהיה אפשרות לומר את הדברים שלו ולשאול את שאלותיו, אבל מה שקורה זה שבמקום דיון שנדע לקבל עליו החלטות, זה הופך להיות דיון של "אמרנו להם".

אילן גילאון: אנחנו לא רוצים דיון "אמרנו להם".

איתן כבל: אז זה מה שאמרתי.

אילן גילאון: אבל יש שאלה אחת שהיא מכרעת - - -

עיסאווי פריג': איתן, עשית את זה בגז, שאלות ותשובות, ובסוף - - -

איתן כבל: נכון, זה מה שאני רוצה, כי הבן אדם קודם כול צריך להציג את ה"אני מאמין" שלו.

איילת נחמיאס ורבין: יושב-ראש הוועדה, מה תפקידה של קרן - - -

איתן כבל: קרן עדיין לא דיברה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מה תפקידה?

איילת נחמיאס ורבין: אתם הצגתם אותה, לא אני.

איתן כבל: איילת, אף אחד עוד לא הציג אותה, הוא בסך הכול אמר שהיא תדבר.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני שואלת מה תפקידה.

איתן כבל: אנחנו ניתן לה להגיד את זה.

<אלדד קובלנץ: היא ממלאת מקום סמנכ"לית משאבי אנוש.

איילת נחמיאס ורבין: תודה, מה הבעיה לענות על זה?

איתן כבל: זו לא הייתה בעיה, היא הייתה אומרת את זה כשהיא הייתה מתחילה לדבר, ואז היית חוסכת ממני את הזמן הזה.

<אלדד קובלנץ: אם אתם מאוד רוצים מספרים, אני אגיד לכם אותם.

<אלדד קובלנץ: איילת, כמה עובדים את חושבת שהמגזר הציבורי יכול לגייס בחודשיים וחצי?

איילת נחמיאס ורבין: זה מסובך.

איתן כבל: אלדד, אולי תיתן שלוש תשובות.

איתן כבל: ..

עיסאווי פריג': למה אתה שואל את זה?

אראל מרגלית: אני אגיד לך.

אראל מרגלית: במגזר ציבורי שבו יש לך 400 עובדים, אם אתה רוצה להתחיל לעבוד באוקטובר, תיקח את 50 האנשים המרכזיים, כאלה שגם מכירים את המערכת, כדי שיעזרו לך.

אראל מרגלית: רוב הדברים שאתה צריך לגייס - - -

איתן כבל: אראל, יהיו כמה שישמחו אם אתה תצא להיות יועץ מקצועי של - - -

אראל מרגלית: נו, באמת - - -

איתן כבל: סליחה, אראל - - -

עיסאווי פריג': - - -

איתן כבל: אראל, עיסאווי, אלדד, חברים – אני אומר לכם, אני אסגור את הדיון.

איתן כבל: אני פשוט לא נהנה.

איתן כבל: סליחה, אני כבר ניהלתי דיונים הרבה יותר קשים.

איתן כבל: כל אחד פה מנסה למצוא חן בעיני.

איתן כבל: ..

איתן כבל: אני אנעל את הדיון.

איתן כבל: אני רואה שאנחנו לא מצליחים, לא מצד ההנהלה ועוד יותר לא מצד חברי הכנסת, להציג את הדיון כמו שצריך.

איתן כבל: אני לא יכול.

איתן כבל: כדי שאני אוכל לשאול את השאלות, אני רוצה קודם להבין מה הם אומרים לי.

איתן כבל: אני מסכים איתם או לא – זה כבר דיון אחר.

איתן כבל: אבל לפחות שתינתן להם האפשרות לומר את הדברים.

איתן כבל: אז אני חוזר ואומר - - -

נחמן שי: זו פעם ראשונה שהם מציגים את זה בכלל.

איתן כבל: נכון, פעם ראשונה.

איתן כבל: אבל כולם כבר יודעים מה יש להם להגיד, מה הם אומרים, מה אמרו להם – מספיק עם זה.

איתן כבל: די.

איתן כבל: אלדד, בבקשה, ובלי שאלות אלינו.

<אלדד קובלנץ: עד עכשיו גויסו לתאגיד 162 עובדים, מתוכם 63 עובדי רשות השידור.

עיסאווי פריג': באיזה תפקידים?

איתן כבל: די, עיסאווי.

<אלדד קובלנץ: 162 עובדים, מתוכם 63 עובדי רשות השידור.

<אלדד קובלנץ: בנוסף, נשלחו חוזים לעוד 75 עובדי רשות השידור.

<אלדד קובלנץ: כלומר, כרגע אנחנו עומדים על 138 עובדי רשות השידור שהם או חתומים או עם חוזים בידיים.

<אלדד קובלנץ: כלומר, אם אכן יחתמו עובדי רשות השידור, אנחנו נגיע בשלב הזה ל-55% עובדי רשות השידור בתאגיד.

איילת נחמיאס ורבין: אלדד, תסווג לנו לפי מקצועות, אם אתה יכול, את ה-63 שכבר חתמתם איתם.

איילת נחמיאס ורבין: כי זו אחת משאלות המפתח, והיא קשורה גם למה שאראל מרגלית ניסה לכוון אליו, של איזה עוגנים אתה מייצר בתוך התאגיד החדש.

<אלדד קובלנץ: אז אני רוצה להביע מחאה קלה - - -

איתן כבל: אני רוצה להביע מחאה לפניך.

איתן כבל: חברים יקרים, אנחנו לא באים לנהל את התאגיד - - -

איילת נחמיאס ורבין: נכון, אבל - - -

איתן כבל: שנייה, שנייה.

איתן כבל: אנחנו לא באים לנהל את התאגיד, ואני מזהיר אותנו מלהתבלבל בזה.

איתן כבל: הבאנו אותם לפה כדי להבין איך התהליך מתקיים, כדי לראות האם מה שהובלנו וקיווינו כחברי כנסת קורה, כלומר, האם יש כללים שקופים, האם הפעולות נעשות מתוך מעשה נכון ולא מתוך תהליכים שלא רצינו.

איתן כבל: אבל אני לא אומר לו האם לקבל שני טכנאים או שני...

איתן כבל: אני בסופו של דבר רוצה להגיע למצב שבפני הוועדה יוצגו כל הנהלים, כל הכללים, כל הוועדות, מי, מתי, איך ולמה.

איתן כבל: אלדד, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: איתן, אם 450 העובדים האלה יהיו בסופו של דבר מקשה אחת, במשרות לאו דווקא איכותיות ולא במשרות - -

<אלדד קובלנץ: מה זה "משרה איכותית"?

<אלדד קובלנץ: אני לא מקבל את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת על משרות חלקיות, לא... - - אז עבודתנו תהיה לשווא.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא אומרת לו "תיקח 20 עיתונאים ו-800 טכנאים", אני מנסה שיגיד לי באחוזים, לא במספרים אבסולוטיים, שיגיד לי את הרעיון.

איילת נחמיאס ורבין: ..

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שלשם כיוון אראל מרגלית ואני חושבת שזה נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו בסך הכול מנסים לראות.

איילת נחמיאס ורבין: .. אלדד, אני כנראה לא הסברתי את עצמי נכון; ככה זה עובד כשלא מבינים אחד את השני.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיב, בסך הכול אנחנו מנסים להבין איזה עוגנים אתם מייצרים בתוך התאגיד, באמת מבלי להתערב בעבודה שלך.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה להתערב לך בעבודה הניהולית, אני רוצה לנסות להבין איך זה אמור להיות בנוי.

איילת נחמיאס ורבין: חלק מהעניין זה לדעת ש-450 העובדים האלה הם באמת משמעותיים.

איתן כבל: תודה, איילת.

איתן כבל: אלדד, בבקשה.

<אלדד קובלנץ: כל המשרות שציינתי עכשיו הן משרות מלאות, הן לא שברי משרות.

<אלדד קובלנץ: לשאלתך איך בנינו את התהליך – שוב, אני מבקש מכולם, צריך לעקוב אחרי התהליך הזה כל הזמן, אבל הוא יישפט רק בסופו.

<אלדד קובלנץ: כי אם כל חמש שניות יהיה איזה סנפשוט על המצב שאנחנו נמצאים בו כרגע, יכולים להיות עיוותים.

<אלדד קובלנץ: אנחנו, באופן סדור, מתוך החלטה ניהולית מצוינת, התחלנו בגיוס השדרה הניהולית, והשדרה הניהולית גייסה את השדרה הניהולית שמתחתיה, והשדרה הניהולית שמתחתיה מגייסת את העובדים, כך שזה לא מתפלג בצורה - - -

אראל מרגלית: בשדרה הניהולית אנשי הרשות הקיימים הם חלק נכבד מהתהליך?

<אלדד קובלנץ: בוודאי.

<אלדד קובלנץ: מנהל רשת ג', מנהל 88 אף-אם, מנהלת רשת רק"ע, סמנכ"לית הטלוויזיה, שהיא עובדת החינוכית, וסמנכ"ל הרדיו – מרשות השידור.

<אלדד קובלנץ: וזה לא נבע ממכסות, ואני לא מוכן שאף אחד יטיל על התאגיד מכסות של עובדים כאלה ואחרים, כולל תפקידים ספציפיים, כי זו סכנה אמתית.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: עוגנים, אללד, עוגנים.

<אלדד קובלנץ: בנוסף, גם סמנכ"ל המדיה בערבית.

<אלדד קובלנץ: כלומר, יותר מחצי המשרות הבכירות מאוישות על ידי עובדי רשות השידור.

<אלדד קובלנץ: ושוב, זה לא נבע ממכסות, הם פשוט היו הכי מתאימים, וככה זה יהיה גם בהמשך.

נחמן שי: אתה לא צריך להתנצל; אתה צריך לעמוד באמות המידה שנקבעו בחוק ולקיים אותן.

נחמן שי: אנחנו לא לובי של אף אחד, אנחנו לובי של הציבור.

נחמן שי: יש פה הרבה חברים טובים שלנו ברשות השידור ואנחנו רוצים לשמור עליהם, אבל אם תעמדו באמות המידה אתם תמלאו את שליחותכם.

איתן כבל: תודה, נחמן.

איתן כבל: אלדד, תסיים, ואחר כך קרן.

איתן כבל: אני רק אומר לכם שעד לרגע זה, זה הדיון הכי לא מכובד שיצא לי לנהל מבחינת האפשרות להגיע למיצוי תהליך.

נחמן שי: על סדן היה לך פחות - - -

איתן כבל: לא, סדן זה סוג אחר של דיון.

איתן כבל: ולא היית בו.

איתן כבל: קרן, בבקשה.

<קרן הראל-הררי: אני קרן הראל-הררי, ממלאת מקום סמנכ"לית משאבי אנוש.

עיסאווי פריג': למה פיטרו את הסמנכ"לית שהייתה?

<אלדד קובלנץ: אתה באמת רוצה לפתוח את הדיון הזה פה?

<אלדד קובלנץ: זה לא מכובד.

עיסאווי פריג': למה?

איתן כבל: לא, לא, לא, אני לא רוצה.

איתן כבל: עיסאווי, לא.

איתן כבל: לא.

<אלדד קובלנץ: זה לא מכובד.

איתן כבל: קרן, בבקשה.

<קרן הראל-הררי: אנחנו משתדלים לקיים ארבע ועדות ביום.

<קרן הראל-הררי: אנחנו פועלים לפי כללים שוויוניים, שהוגדרו עוד בתחילת הקמת התאגיד, באישור ובתיאום עם נציב המדינה.

יעקב פרי: קרן, לא שומעים מילה.

יעקב פרי: תדברי קרוב למיקרופון או שתעלי את הקול.

יגאל גואטה: מי שמרים שם את הקול הולך הביתה.

<קרן הראל-הררי: אנחנו משתדלים לקיים ארבע ועדות ביום, על מנת לעמוד בקצב הנדרש ובלוחות הזמנים הלא-קונבנציונליים.

<קרן הראל-הררי: אנחנו עובדים לפי כללים שוויוניים, שנקבעו בתיאום עם נציב שירות המדינה עוד בתחילת הקמת התאגיד.

<קרן הראל-הררי: נשלחו מספר מיילים והודעות לעובדי רשות השידור, שאמרו שכל מי שמעוניין לבוא ולהציג את עצמו ולנסות להתקבל לתאגיד – הוא מוזמן לבוא.

<קרן הראל-הררי: ולמרות שניתן דד-ליין אנחנו לא התייחסנו אליו, וכל מי שפנה אלינו באמת הוזמן לפגישת היכרות, לריאיון.

<קרן הראל-הררי: כולם בסופו של דבר מוזמנים לאותו ההליך, ואנחנו כל הזמן מנסים לשפר, לייעל ולהתחשב.

<קרן הראל-הררי: אנחנו שומעים את האנשים שבאים אלינו ואנחנו מנסים לקחת הכול לתשומת לבנו.

<קרן הראל-הררי: השופט קמה מלווה את ההליך, ולפני מספר ימים הוא הוציא דוח שבו הוא חושב שההליך נעשה בצורה מאוד מכבדת, ראויה ומקצועית.

<קרן הראל-הררי: אנחנו ביטלנו הרבה מאוד מבחנים שחשבנו לקיים בהליך המיון, בעקבות פניות של אנשים מתוך הרשות, והורדנו את זה למינימום.

נחמן שי: האם אתם נעזרים בחברה חיצונית או איזשהו גורם מקצועי שמסייע לכם?

<קרן הראל-הררי: בכל ועדה אנחנו משתדלים שיהיה גם יועץ חיצוני, גם איש משאבי אנוש וגם הממונה על ה - - -

נחמן שי: אוקיי.

<קרן הראל-הררי: ואנחנו כאן בשביל לשמוע ולנסות - - -

איתן כבל: אני אומר לך, קרן, ואני אומר לך, היושב-ראש, ולך, המנכ"ל, שמה שחשוב לי יותר מכול זה לבדוק את התהליך.

איתן כבל: אני ארצה לראות את התהליך בתרשים זרימה מסודר – מיהם הצוותים, כמה הם יושבים, כמה הם נפגשים.

איתן כבל: זה תפקידנו.

איתן כבל: אנחנו לא רוצים לקבוע איך ומה יהיה, אנחנו כן רוצים להתרשם ולהיות בטוחים שמה שקבענו כאן באמת נעשה בצורה נכונה, שקופה, שיודעת גם לכבד את האנשים שנמצאים.

נחמן שי: איתן, גם סולמות השכר, הרי זה כסף ציבורי.

איתן כבל: בוודאי.

נחמן שי: אנחנו לא שואלים מי קיבל מה, אנחנו רוצים לדעת מהם סולמות השכר ומהן אמות המידה.

<אלדד קובלנץ: יועבר.

איתן כבל: אני גם אוציא את זה בצורה מסודרת, כדי שתדעו בדיוק מה אנחנו מבקשים.

איתן כבל: ואני אומר לכם שוב, החשיבות הגדולה היא שהצוותים הם לא מין צוותים אקראיים כאלה של מי שיש לו זמן באותו רגע, החשיבות היא שנראה שהתהליך הוא באמת.

איתן כבל: .. אין לי ספק שאתם רוצים את האנשים הכי טובים והכי מקצועיים, אבל אנחנו לא רוצים להיות בתחושה שהמהלכים הם כאלה שאתם כבר יודעים מה אתם רוצים ורק עושים את התהליך כדי שלא יגידו אחר כך בביקורת שעשיתם דברים בצורה לא תקינה.

<גיל עומר: אתם תקבלו את הדברים בצורה מסודרת, במהירות האפשרית.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני מקריא את רשימת הדוברים: חברי הכנסת דב חנין, אילן גילאון, עיסאווי פריג', נחמן שי, איילת נחמיאס ורבין, אראל, יוליה - - -

יוליה מלינובסקי: כולם כבר דיברו בזמן שאני ישבתי בשקט.

יוליה מלינובסקי: מה, צריך להתפרץ כדי שקולי יישמע?

איתן כבל: יוליה, אני מודה לך שאת מלמדת אותי איך לנהל את העניין.

איתן כבל: הנה, כבר התפרצת, את חלקך עשית, עכשיו כולם כבר התפרצו.

איתן כבל: ברשותך, בואו נתחיל.

איתן כבל: דב, בבקשה.

דב חנין: אורחים נכבדים שלנו, אני מחזיק לכם אצבעות.

דב חנין: אני באמת מחזיק לכם אצבעות שתצליחו במהלך המורכב הזה לייצר לנו ערוץ ציבורי ברדיו ובטלוויזיה.

דב חנין: זה מאוד חיוני.

דב חנין: אני אומר את זה לפני כל ההערות, כי ההצלחה שלכם היא קריטית לחברה הישראלית, כי בלי שידור ציבורי אנחנו בבעיה איומה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני אומר ביושר שאני חושב שלא זו הגישה של כולם.

דב חנין: לפעמים נדמה לי שיש אנשים שלא היו שמחים שיהיה שידור ציבורי, ואני אומר את זה בצער.

דב חנין: זו גישה שקיימת, אגב, גם בבית הזה.

דב חנין: ולכן אני חושב שחשוב להגיד קודם כול את העיקרון הזה, שאנחנו רוצים שידור ציבורי ומחזיקים לכם אצבעות.

דב חנין: המשימה שלכם מורכבת ביותר, ולפעמים כשאני קורא את החוק הזה יש לי תחושה שהוא נכתב אולי כדי שלא תצליחו, לא כדי שתצליחו.

איתן כבל: ממש לא.

דב חנין: אני אומר את דעתי כמובן.

איתן כבל: החוק הוא הכי משוכלל, ותעיד על זה היועצת המשפטית.

דב חנין: הערתי את מה שהערתי ואני רוצה להמשיך הלאה.

דב חנין: ולכן, כדי שאתם תצליחו, אתם צריכים לעמוד בפני כל סוגי הלחצים, גם הלחצים הפוליטיים.

דב חנין: אתם צריכים לשמור על העצמאות שלכם.

דב חנין: אבל אני מאוד מודאג בדיון הזה.

דב חנין: אני מודאג משני היבטים.

דב חנין: היבט אחד זה האיומים החיצוניים.

דב חנין: יש איומים חיצוניים.

דב חנין: אפשר להעמיס על המערכת שלכם מערכת דרישות שתהפוך את היציאה שלו לדרך לבלתי אפשרית.

דב חנין: קל מאוד לעשות את זה.

דב חנין: גם היום, אפילו אחרי שהחוק קיים, אפשר לחזור ולהעמיס עוד ועוד דברים, שיהפכו את התפקוד שלכם לבלתי אפשרי ולא תוכלו לצאת לדרך.

דב חנין: יש איומים חיצוניים, אני רואה את זה, אני ער לזה, ואני חושב שאנחנו בכנסת צריכים לעמוד לימינכם אם אנחנו רוצים שיהיה פה שידור ציבורי.

דב חנין: מצד שני, יש גם חולשות פנימיות.

דב חנין: והחולשות הפנימיות הן משהו שמחליש את המערכת הזאת מבפנים.

דב חנין: צריך להבחין בכך שיש גם ביקורת שהיא נכונה ומוצדקת.

דב חנין: אני לא קיבלתי פניות אישיות, אבל בהחלט קיבלתי פניות קבוצתיות שמטרידות אותי.

דב חנין: למשל, הפנייה של העיתונאים.

דב חנין: אני קראתי את הפנייה בתשומת לב, הסתכלתי על רשימת החותמים ואמרתי לעצמי שיש בה אנשים שהם ממש נכס של השידור הציבורי, אז מה קורה?

דב חנין: האנשים האלה לא מצליחים להשתלב?

דב חנין: הם לא מרגישים שרוצים אותם?

דב חנין: יש פה בעיה.

דב חנין: המערכת שלכם צריכה את האנשים האלה בפנים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אתה הובלת פה תהליך, שאני מאוד מברך עליו, של הגנה על העובדים הקיימים.

דב חנין: עכשיו, ההגנה על העובדים הקיימים היא משתי זוויות.

דב חנין: קודם כול, עובדים זה לא "השתמש וזרוק".

דב חנין: אנשים עובדים במערכת ואי אפשר להגיד להם: סגרנו, מתחילים משהו חדש, אז שלום.

דב חנין: אלה עובדים, בני אדם, עם זכויות, עם מעמד, וצריך להגן עליהם, כמו על כל העובדים בתוך המערכת הציבורית, כולל מערכת השידור הציבורית.

דב חנין: היבט שני, העובדים האלה הם עובדים עם ניסיון, עם ידע, עם מסירות, יש להם יכולת לתרום, חלקם בוודאי יכול להיות נכס למערכת הציבורית החדשה, ולכן צריך לתת להם עדיפות.

דב חנין: צריך לתת לעובדים הקיימים עדיפות, גם כי הם נמצאים כבר.

דב חנין: יש איזשהו כלל בסיסי במערכת, כולל במערכת ציבורית, שמי שכבר נמצא במערכת עדיף על מי שמגיע מבחוץ ואנחנו עדיין לא מכירים אותו.

דב חנין: הדבר הזה קשור גם לשאלות של יחס.

דב חנין: ויחס זה לפעמים גם פרטים קטנים; לפעמים הפרטים הקטנים נותנים את ההרגשה הכללית הגדולה הרעה.

דב חנין: וזה נוגע גם לתנאים, לשכר, למעמד.

דב חנין: אנשים לא רוצים להרגיש שהם נתנו את החיים שלהם, אנשים שיש להם חלק בזה שלשידור הציבורי יש מעמד ויש פופולריות, בוודאי ברדיו אבל גם בתכניות מסוימות בטלוויזיה – ולכן העניין של היחס והתנאים לעובדים הוא מאוד חשוב לנו, ואני חושב שאתם צריכים להיות מאוד פתוחים לדבר הזה.

איתן כבל: דב, לסיים.

דב חנין: נקודה אחרונה, בסוגיית השקיפות.

דב חנין: ככל שהמערכת הציבורית היא מערכת שקופה יותר, היא מערכת ציבורית יותר.

דב חנין: השקיפות היא חובה שלכם גם כלפי העובדים וגם כלפי הציבור, הרי אתם בסופו של דבר שייכים לציבור.

דב חנין: ולכן אתם צריכים לעמוד בקריטריונים ובסטנדרטים גבוהים ביותר בסוגיית השקיפות.

דב חנין: תודה.

איתן כבל: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

איתן כבל: חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: האמת היא שאני חשבתי להגיע לדיון הזה על אף שאינני חבר הוועדה דווקא משום האפלה.

אילן גילאון: אני רוצה שנבין שאנחנו נמצאים בסיטואציה שבה חלק מהאנשים, אלה שהולכים לעזוב את מקומם, צריכים להיבחן על פי הרגשתם, ואלה שצריכים להעזיב אותם צריכים להיבחן על פי מעשיהם.

אילן גילאון: זאת צריכה להיות חלוקה ברורה.

אילן גילאון: גילוי נאות, אני הייתי אחד מששת הטמבלים – ככה קוראים להם – שהתנגדו לתכנית הזאת.

אילן גילאון: יכול להיות שזה משום שאני איש מיושן ולא כל כך מהפכן ולא כל כך רפורמטור, אבל אני כבר ראיתי מה הרפורמות עושות היום.

אילן גילאון: אני בא מתוך מקום שאם דברים התקלקלו, נהוג קודם כול לתקן אותם.

אילן גילאון: והיו ניסיונות לתקן אותם, אבל בדרך יש אנשים שאותם צריך לראות.

אילן גילאון: הדברים לא קרו כך, אבל אני לא רוצה להידרש לדיון הזה, כי השחתּי אלפי מילים, עד שהכחילו לי הידיים, כדי להתנגד לתהליך הזה.

אילן גילאון: התהליך הזה בהחלט מבטא תפיסת עולם שלמה, ואני בעוונותיי לא חשבתי שהיעילות היא הערך העליון ביותר.

אילן גילאון: היא ערך מאוד עליון, אבל לא העליון ביותר.

אילן גילאון: מה שחורה לי כאן זה שגם אחרי שהתקבל החוק, יש דרכים שונות לעשות את זה.

אילן גילאון: אפשר לעשות את זה בכבוד, ואת זה אני בוחן לפי מבחן ההרגשה.

אילן גילאון: אני אף פעם לא דיברתי על "מי?", למרות שאתם יכולים להבין שיש אנשים מאוד יקרים לי בתוך המערכת ואני רוצה בטובתם.

אילן גילאון: מעולם לא שאלתי את השאלה הזאת.

אילן גילאון: אבל לא יצאתי לָמֵד כלום מן השאלות הכמותיות שאני שואל.

אילן גילאון: מדוע התהליך הזה שבו הייתה התחייבות שלפי טבע הדברים היה צריך קודם לקחת את השדרה המרכזית, את האנשים האחרים – מדוע זה לא קרה.

אילן גילאון: ולא הבנתי מכל הדיון כאן על מה צריך לוותר בן אדם שעבר מרשות השידור לתאגיד החדש.

אילן גילאון: אנחנו בכנסת, יש לנו נטייה כל פעם להשוות – לראות כמה אנחנו רוצים לתת, כמה אחרים משלמים, ואנחנו גם תמיד מוסיפים את ה-OECD, כי זה יותר מרשים.

אילן גילאון: אלא שהשאלות האלה לא נשאלו כאן, ולכן זה משאיר ספק מאוד גדול ואפלה מאוד גדלה.

אילן גילאון: אני עדיין באפלה הזאת, ותנסו להפריך את מה שאני אומר: שהמעבר לתאגיד החדש עולה יותר מאשר השארת המצב הקודם, ברפורמה הקודמת, במשך 20 השנים הבאות.

אילן גילאון: ואתם מתבקשים להוכיח לי, כי אתם אף פעם לא עושים את הדבר הזה.

אילן גילאון: מה עלות המתווכים?

אילן גילאון: מה עלות המעברים?

אילן גילאון: מה עלות כל המסביב וכל הדברים האחרים, שיש בהם הרבה יותר פצועים והרבה יותר אנשים שמרגישים לא טוב?

אילן גילאון: אבל הדבר הכי חשוב: זה לא אנושי להשאיר כל כך הרבה זמן אנשים בעמימות.

אילן גילאון: תתנו את גזרתכם ותתנו אותה מיד.

אילן גילאון: כל אחד שמקבל את ההחלטה, הוא צריך למצוא את עצמו בתוך גופו של האדם שמחכה לתשובה.

איתן כבל: תודה לך - - -

אילן גילאון: אדוני, אני מצטער, למרות שאתה כיוונת את השאלות מצוין.

אילן גילאון: .. הנימוס שלי כאן נבע מתוך ייאוש, לא מתוך נימוס...

אילן גילאון: אני רוצה שתבין, זה עוד דיון אחד, כמו הקודמים, כשבסופו של דבר הפור נפל, הגזרה נפלה, והאנשים כאן הם מרמס לתהליכים שמתרחשים פה.

אילן גילאון: ולא שמעתי כמה, לא שמעתי כמה לעומת הפעם הקודמת, לא שמעתי כמה מקבל לעומת קודם מי שעובר לתפקיד מקביל, ומה מנגנון הפיצוי על הדבר הזה.

אילן גילאון: אלה הן לא השאלות העקרוניות, אבל אלה השאלות המעשיות, המעניינות.

איתן כבל: אילן ידידי, אני מצטרף לסיפא של דבריך בכל הנוגע לקבלת ההחלטה ואי-השארת אנשים בעשרת ימי תשובה הכי ארוכים שיש בין שמיים לארץ.

איתן כבל: דבר שני, כל אשר ביקשת כבר ביקשתי בדבריי, וזה יהיה.

איתן כבל: זה יהיה, ואני יכול לומר את זה כמי שילווה את העניין הזה באופן אישי.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת גילאון.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': שלום לכולם.

עיסאווי פריג': לבי איתכם, החברים שיושבים בשדרה השנייה, העובדים, על כל המתח שקיים אצלכם.

עיסאווי פריג': אני מבין אתכם, אתם נלחמים על החיים שלכם, ובצדק, ואתם צריכים לעשות את זה עד הסוף.

עיסאווי פריג': ותפקידנו כנבחרי ציבור הוא להשמיע את קולכם ולומר זאת בקול חזק, אלדד.

עיסאווי פריג': זה תפקידנו כנבחרי ציבור.

עיסאווי פריג': אנחנו לא באים לנהל את רשות השידור, זה לא מתפקידנו.

עיסאווי פריג': אבל אנחנו, כנציגי ציבור, כמחוקקים, מתפקידנו לדאוג שהחוק מיושם הלכה למעשה, ומתפקידנו לדאוג שאתם – כלומר, כל מי שעוסק בעניין – לא מורחים אותנו.

עיסאווי פריג': זה תפקידנו, זה המינימום שאנחנו יכולים לעשות.

עיסאווי פריג': מניסיוננו המר, וסליחה שאני אומר את זה, אנחנו מגלים שבכל חוק עוברים תהליך מריחה, "נסתדר מול הח"כים".

עיסאווי פריג': לא, אני אומר לכם, התהליך שקיים ברשות השידור לא מרגיע.

עיסאווי פריג': אלדד, אתה בעצמך אמרת את זה עכשיו, אמרת: ב-1 באוקטובר נתחיל חלקית, ולגבי התכנים אין לי מה להגיד.

עיסאווי פריג': וגם אין לנו תשובות ברורות לגבי העובדים, שמחכים באי-ודאות כדי לדעת מה הולך להיות גורלם.

עיסאווי פריג': אני מודה, אני מקבל פניות רבות מהרבה חברים ברשות השידור, אם זה משפחה ואם זה ממקום אחר.

עיסאווי פריג': אבל אני רוצה להתמקד במגזר הערבי, בסדר?

עיסאווי פריג': לגיטימי?

עיסאווי פריג': מותר לי? יפה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת מרגלית אמר שמתחילים עם השדרה הניהולית, ואתה הסכמת איתו, נכון?

עיסאווי פריג': מתחילים עם השדרה הניהולית ואחרי זה מתחילים להקים את המערך.

עיסאווי פריג': אז למה בקול ישראל בערבית ובטלוויזיה הערבית התחלתם להפך, התחלתם לראיין עובדים לפי שקלטתם שדרה ניהולית?

עיסאווי פריג': קלטתם את ידידי, איש מוערך, יאסר עטילה, מנהל מדיה, אבל אין מנהל קול ישראל בערבית, אין טלוויזיה בערבית, אין שדרה ניהולית, אבל כן התחלתם לראיין עובדים ולשלוח חוזים.

עיסאווי פריג': דבר שני - - -

אראל מרגלית: עדיף שלא תשאל על אנשים ספציפיים.

איתן כבל: אני מסכים עם אראל.

איתן כבל: בלי להיכנס לשמות.

עיסאווי פריג': לא שאלתי ספציפית.

עיסאווי פריג': והשאלה השנייה שלי: חברים, אני לא מסתיר את כוונותיי הפוליטיות, אני פועל לשלב את האוכלוסייה הערבית בתוך מדינת ישראל, אני חושב שהם צריכים להיות שם.

נחמן שי: אתה לא לבד.

יגאל גואטה: לקחת לי שליש מהנאום – חרדים, מזרחים ובני מיעוטים.

יוליה מלינובסקי: גואטה, מה עם עולים?

יוליה מלינובסקי: אנחנו פה גם כן.

יגאל גואטה: אתם כבר מסודרים; עוד 50 שנה לא נגיע אליכם.

עיסאווי פריג': איתן, אני לא רוצה להיכנס לפינה הזאת, אבל מרוב שזה זועק אני חייב להגיד לך.

עיסאווי פריג': שאלתי אליכם, אלדד וגיל עופר: 80% מהאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל היא מוסלמית, אז למה אין אף מוסלמי בשדרת הניהול?

<יאסר עטילה: אני מוכרח לענות על זה, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אני אתן לאדוני לענות.

עיסאווי פריג': אז תענה, אבל תן לי לסיים את הדברים.

<יאסר עטילה: אבל אתה נותן תשובות לשאלות של - - -

עיסאווי פריג': יאסר, אל תיכנס לנישה שאין לך מה למכור בה.

עיסאווי פריג': ואני תופס את עצמי.

עיסאווי פריג': תעשה לי טובה, אני שאלתי שאלה קלה, אני לא רוצה להיכנס לשאלות הקשות, אני מציע לך, אני יודע למה אני מתכוון.

עיסאווי פריג': שתי שאלות לגבי קול ישראל והטלוויזיה בערבית.

עיסאווי פריג': כי אני רוצה, לטובת המדינה ולטובת האוכלוסייה הערבית, שהכול יהיה ביחד.

עיסאווי פריג': כשאני רואה שקבוצה מודרת מתפקידי ניהול, בשבילי זה מסר.

עיסאווי פריג': שאלה כללית, אלדד.

עיסאווי פריג': אני בשיח איתך, מדי פעם מרים אליך טלפון, יושב איתך, ואני רגוע, הדברים מתקיימים כהלכה.

עיסאווי פריג': אבל ברחל בתך הקטנה, תהיה אמיץ ותגיד את האמת:

עיסאווי פריג': האם אתה מסוגל ב-1 באוקטובר לקלוט 451 עובדים ברשות השידור, בקול ישראל ובטלוויזיה?

עיסאווי פריג': ומה אתה מתכוון להעלות ב-10 באוקטובר?

עיסאווי פריג': תהיה אמתי, תהיה כמו שכשבנית את "החינוכית", שכולם העריכו אותך - - -

איתן כבל: אנחנו רוצים אפילו יותר טוב מ"החינוכית".

עיסאווי פריג': תגיד לי את האמת, אלדד.

איתן כבל: תודה.

עיסאווי פריג': משפט אחרון, איתן, לגבי האוצר.

עיסאווי פריג': אני מבקש לדעת שאכן החוק מתקיים הלכה למעשה לגבי ההעברות התקציביות בסעיפי החקיקה, שעמלנו עליהם קשות.

עיסאווי פריג': אני מסופק אם זה כך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: בוקר טוב.

נחמן שי: יש לי כמה הערות בעקבות הדברים ששמענו.

נחמן שי: תראו, אתם עוסקים באחד האתגרים הכי גדולים שאני מכיר היום במדינת ישראל, וזה להקים תאגיד מהיסוד.

נחמן שי: זה לא קורה, אולי פעם בעשור.

נחמן שי: אבל זה לא עומד לבד, כי אתם בונים אותו על הריסות של תאגיד אחר.

נחמן שי: ולכן הבנייה היא לא נקייה, היא משולבת ומעורבת גם בעניינים כספיים ועניינים פרסונליים, וחלק מהאנשים שהעתיד המקצועי שלהם תלוי ועומד נמצאים איתנו היום.

נחמן שי: לכן זה תהליך מסובך מאוד וקשה מאוד.

נחמן שי: אבל אני רוצה לברך אתכם ולאחל לכם הצלחה, שלא יהיה ספק בכך.

נחמן שי: הוועדה הזאת, וגם אני, תעמוד לרשותכם בכל העניין, אם הוא יתנהל על פי אמות מידה ציבוריות.

נחמן שי: תראו, יש לנו מפגש אינטרסים פה.

נחמן שי: מה רצתה הממשלה?

נחמן שי: הממשלה רצתה להיפטר מהרשות הקיימת, שלא ענתה על ציפיותיה.

נחמן שי: אבל מה שרוצה הציבור – זה מה שחשוב.

נחמן שי: הציבור רוצה כלי שיספק את הצרכים שלו בתחום התקשורת, זה מה שהוא רוצה.

נחמן שי: ואתם צריכים להיענות לצורכי הציבור.

נחמן שי: אמרת את זה, גיל, ואת הדברים שאמרת בראשית דבריך אני אזכור להרבה זמן, וגם יש לי סיבה טובה לכך: כי אני מכיר את יכולותיך האישיות.

נחמן שי: אתם משרתי הציבור היום, שזה הדבר הכי מסובך.

נחמן שי: לא את צורכי הפוליטיקה של אלה, לא שלנו ולא של אף אחד.

נחמן שי: ולכן הדבר העיקרי שאתם צריכים לחשוש ממנו זה שני הצירים העיקריים שאתם בונים עכשיו: משאבי אנוש וכוח אדם, ותקציב.

נחמן שי: שם מחכים לכם הפוליטיקאים, וראיתם את זה אפילו בדיון פה.

נחמן שי: אתם צריכים לראות איך אתם מבודדים את ההתערבות של האוצר, גם השוטפת בעתיד, בתקציב, כי שם הוא יחזיק את האצבע שלו על הדופק שלכם ואתם תהיה תלויים בו.

<שלמה פילבר: לא, מרגע שהם יפעלו הם עצמאים.

נחמן שי: לא, החוק לא סידר בצורה מספקת.

נחמן שי: אני כבר קראתי ושמעתי, אין מספיק תקציב לתאגיד לפי התכניות שלהם.

נחמן שי: הם יבואו ויזדקקו, ויכול להיות שאנחנו ניתן להם גיבוי, אבל הכסף הקיים לא יספיק.

נחמן שי: רצו לעשות הוקוס פוקוס והורידו 50% מהתקציב הקיים, אבל זה לא יספיק, גם אם יורידו את השכר.

נחמן שי: ועוד לא דיברנו בכלל על היוצרים והמפיקים, שנמצאים פה, שהם אחד הקליינטים הכי חשובים.

נחמן שי: אז דבר אחד הוא התקציב – האם אתם כבר רואים את התמונה שמחכה לכם, ששם מחכים לכם הפוליטיקאים.

נחמן שי: והדבר השני הוא משאבי אנוש וכוח האדם שאתם קולטים עכשיו.

נחמן שי: אני רוצה להשתכנע שהתהליך הזה נקי מכל מעורבות פוליטית ושהוא ענייני והוא מקצועי.

נחמן שי: ואני רוצה להעיר עוד הערה אחת.

נחמן שי: תכבדו בבקשה את האנשים שנשאו על גבם את רשות השידור במשך עשרות שנים.

נחמן שי: זה הבית שלהם, זה המקצוע שלהם, אין להם משהו אחר והם גם לא יכולים למצוא בית אחר עכשיו.

נחמן שי: זה כל כך חשוב, ואני לא יודע אם אתם מבינים עד כמה.

נחמן שי: אני ממרום גילי כבר יודע את זה.

נחמן שי: לרבים מהם אין אלטרנטיבות, ואתם צריכים לשקול גם את השיקול הזה ולא רק לעבוד כמו professionals.

נחמן שי: יש אנשים שאם הם לא יתקבלו אצלכם הם הולכים הביתה לתמיד, והם עדיין אנשים צעירים ויכולים לתרום.

נחמן שי: אז קחו את זה בחשבון, ועזבו אותי מהאחוזים.

נחמן שי: תקלטו כמה שאתם יכולים לקלוט מעובדי הרשות הקיימים בלי שתיפגע הרמה המקצועית.

איתן כבל: תודה, נחמן.

נחמן שי: רגע, עוד שתי הערות.

נחמן שי: האם אתם יודעים איפה אתם הולכים להתמקם?

נחמן שי: אנחנו נפגשים מחרתיים בבג"ץ ואנחנו נפעל כמה שאנחנו יכולים כדי שהתאגיד הזה יפעל בירושלים.

נחמן שי: זה חיוני, זה חשוב - - -

איתן כבל: זה בחוק.

נחמן שי: זה בחוק, ונקפיד על זה.

נחמן שי: והערה אחרונה, לחבריי המפיקים והיוצרים, איך אתם מפתחים את הערוץ הזה?

נחמן שי: הרי זה אחד מספקי התכניות הכי חשובים שלכם.

נחמן שי: האם נכנסתם לתהליך?

איתן כבל: תודה לנחמן.

איתן כבל: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ואחריה האורח המכובד שלנו, חבר הכנסת יגאל גואטה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להמשיך מאיפה שנחמן שי סיים.

איילת נחמיאס ורבין: ניסיתי לכוון לכך שאותם 450 עובדים, או 51%, הגבוה מבין שניהם, שייקלטו זה לא עניין טכני, ואלדד, אני בטוחה שאתה לא מתייחס לזה כאל עניין טכני.

איילת נחמיאס ורבין: פערי השכר שאנחנו מדברים עליהם הם לא עניין טכני.

איילת נחמיאס ורבין: כי אני זוכרת אותך יושב כאן מאוד מוטרד; ישבת כמעט עם כולנו בניסיון להסביר איך אתה בונה את התאגיד הזה, מאפס או לא מאפס.

איילת נחמיאס ורבין: ודיברנו על המורכבות, כי אנחנו בהחלט לא מתייחסים לרשות השידור כאל אפס עובדים, זה ברור, ואני חושבת שגם הם לא מתכוונים להתייחס כך, גם אם לפעמים זה יוצא לא מוצלח, וכבר נחמן הדגיש מאוד את נושא הכבוד.

איילת נחמיאס ורבין: אתה היית מאוד מוטרד מפערי השכר הפוטנציאליים, כלומר, מפערי השכר הנובעים מעצם העובדה שהרבה אנשים עבדו ברשות השידור ברמות שכר מאוד גבוהות, ועכשיו, בתאגיד החדש, המשכורות לכאורה יורדות.

איילת נחמיאס ורבין: אלדד, אני רוצה להזהיר אותך עכשיו מהדבר ההפוך.

איילת נחמיאס ורבין: כשאתה קולט במסלול...

איילת נחמיאס ורבין: אגב, אני לא יודעת אם זה מסלול דומה או שונה לעובדי רשות השידור ולאנשים מבחוץ, ואני מבינה את הצורך לקלוט טאלנטים, אלא שאני פשוט חושבת שרשות השידור מציעה מאגר לא מבוטל של טאלנטים, שלא כולם מוכרים לציבור, ואנחנו יודעים על מי אנחנו מדברים, מבלי להתייחס לאף אחד באופן אישי.

איילת נחמיאס ורבין: יש שם תשתית מאוד טובה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני לא רוצה שפתאום נהיה במצב הפוך, שהשכר שבו עובדי רשות השידור נקלטים הוא מאוד נמוך בהשוואה לעובדים החדשים שנקלטים, כי גם זה דבר גרוע.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר הזה, אני אומרת לך בכנות, מהלך עליי אימים, כי אני גם זוכרת את החרדה שלך ועכשיו גם פוחדת מהדבר ההפוך.

איילת נחמיאס ורבין: בעניין של מרד בקול ישראל, אני חושבת שאף אחד מאיתנו לא שמח לקום לבוקר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא משמח לראות את הדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: וכשאנשים מדברים על היחס שהם מקבלים, אני רוצה לשתף אותך במה שהם מדברים עליו.

איילת נחמיאס ורבין: ולא מדובר בבן אדם ספציפי.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת, גם לך גיל – שאני מאוד מעריכה אותך מקצועית – שאנחנו בכנסת, מטבע העבודה שלנו, שומעים הרבה יותר את העיתונאים ואת אנשי רשות השידור, את כולם, אגב, את הצלמים והסאונדמנים, כי זה חלק מהעבודה שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: והם בדיוק כמו כל אחד אחר שפונה אליי בטלפון או במכתב, אני רואה את זה כחלק מהעבודה שלי.

איילת נחמיאס ורבין: וצריך לראות שהצורה שבה רשות השידור נבלעת בתוך התאגיד תהיה צורה לא משפילה.

איילת נחמיאס ורבין: אנשים מדברים איתי על כך שהם שלא מקבלים תשובות אם הם לא נקלטו, מדברים על חוסר ודאות אחרי שהם באים לראיונות.

איילת נחמיאס ורבין: חלק גדול מאוד מהאנשים בטלוויזיה אומרים שבכלל לא זימנו אותם לריאיון, אף אחד לא מדבר איתם.

איילת נחמיאס ורבין: אז שוב, הפררוגטיבה את מי להזמין ואיך להזמין היא שמורה לכם, וחזקה עליי מצוותו של יושב-ראש ועדת הכלכלה לא להתערב לכם ואני באמת נזהרת בדברים האלה, אבל אתם צריכים להבין שהפידבקים האלה הם קשים ובעייתיים, והם מטרידים אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: כי זה באמת הולך לעניין היחס; בסוף, יחס מורכב מדברים קטנים.

איתן כבל: ולבסוף?

איילת נחמיאס ורבין: רגע, אני רוצה להגיד משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שאלדד קובלנץ רצה שהטלוויזיה תיפתח ב-2018, כולנו יודעים את זה.

איילת נחמיאס ורבין: ואלדד, אתה יודע שאני חשבתי כמוך, אתה יודע שאמרנו את זה כמה פעמים ועמדנו מאחוריך.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים שיהיה לך קשה להרים טלוויזיה, בטח לא טובה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל השאלה האם בכלל תהיה מהדורת חדשות ב-1 באוקטובר היא שאלה שאתם כבר צריכים לדעת אותה, אתם צריכים לדעת האם תהיה מסוגלים להרים את זה.

איילת נחמיאס ורבין: לסיום, איתן, יש כאן יצור כלאיים מאוד בעייתי, גם לרשות השידור וגם לתאגיד השידור הישראלי: המצב שהתאגיד מתחיל לקלוט אליו עובדים מרשות השידור בזמן שרשות השידור מתחילה לדעוך אל תוך עצמה, והם, שעדיין עובדים ברשות השידור, צריכים להמשיך להעמיד מהדורה וצריכים באופן תאורטי גם לעבוד אצלו - - -

איתן כבל: הרעיון ברור ואני אבקש תשובה על זה.

איילת נחמיאס ורבין: התמהיל הזה הוא מאוד בעייתי.

איתן כבל: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: רק סיכום.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שהתהליך הזה הוא מאוד קשה, אנחנו יודעים שאתם עוברים ימים קשים, אנחנו איתכם, וכולם פונים אלינו ואומרים "תדחו את זה", אבל במציאות שנכפית על כולנו אני לא רואה דחייה, וצריך לראות איך אנחנו מתארגנים ומתכנסים לתוצאה הכי טובה שאפשר.

איתן כבל: תודה, איילת.

איתן כבל: יגאל, אכפת לך לתת לאראל לפניך, הוא פשוט צריך ללכת לוועדת הכספים?

אראל מרגלית: לא, אין בעיה.

איתן כבל: אז יגאל, בבקשה.

יגאל גואטה: אף אחד פה לא חושב שהאתגר שעומד בפניכם הוא קל.

יגאל גואטה: זה אתגר לא פשוט בכלל.

יגאל גואטה: אבל אחרי כל השמות היפים, בסוף העיקר זה "הציבורי".

יגאל גואטה: זה תאגיד שצריך לרדת לציבור, להבין מה הציבור רוצה בסופו של יום.

יגאל גואטה: ולדעתי זו השליחות שלכם, ואני מקווה שתעשו אותה טוב.

יגאל גואטה: לגבי הנושא של המספרים, בלי להתלהם, זה קצת מעליב שאתם אומרים "יש קריטריונים, הכול מסודר ומסודר ומסודר", אבל אין אפילו נייר עבודה אחד פשוט שלכם על שולחננו.

יגאל גואטה: זה עסק רציני, זה עסק גדול, ואני חושב שהייתם מונעים הרבה התלהמות אם הייתם מביאים נייר שאומר מה הקריטריונים, שמראה איך מקבלים עובדים ומה עומד מול עיניהם של אנשי הוועדה.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שבישיבות הבאות זה יונח לפנינו.

איתן כבל: מאה אחוז.

יגאל גואטה: אני מבקש בכל לשון של בקשה שבישיבה הבאה תביאו נייר מסודר שאומר איך אתם משלבים את נושא המגזרים בתוך הסיפור הזה, כולל בני המיעוטים, המזרחים, החרדים, כיפות סרוגות - - -

<קריאה: גם נשים.

<קריאה: דוברי היידיש.

נחמן שי: תושבי מבשרת.

יגאל גואטה: כולם.

יגאל גואטה: שיהיה ייצוג הולם לכל המגזרים.

יגאל גואטה: ובעיקר אני רוצה שתשימו דגש, רבותיי, על כך שמה שאתם עושים היום בקבלת העובדים, בראיונות, זה דיני נפשות.

יגאל גואטה: זה דיני נפשות.

יגאל גואטה: אנשים לא ישנים בלילה, אני מקבל טלפונים.

יגאל גואטה: ותאמינו לי, אנחנו יודעים לסנן מי סתם מתלונן ומי סתם מתריס, יש לנו בכל זאת קצת חושים.

יגאל גואטה: אלה דיני נפשות, אנשים לא ישנים בלילה, "תהיה לי משכורת?", "מה אני אעשה בחודש הבא?".

יגאל גואטה: כל הסיפור הזה של עינוי דין, הזמינו בן אדם לריאיון וחודשיים לא נתנו לו תשובה.

יגאל גואטה: רבותיי, קצת רגישות, באמת, במיוחד לעובדים השקופים והמוחלשים.

יגאל גואטה: וגם לעובדים החזקים, אלה שקראת להם כוכבים, גם אליהם צריך רגישות, בכל זאת, 40 שנה הם היו כוכבים.

יגאל גואטה: צריך פשוט לעשות את זה במנגינה של כבוד, לכבד את כולם בכבוד הראוי.

יגאל גואטה: בקשה אחרונה, באמת לטובתכם: אני מאמין באמונה שלמה שאם תפתחו ב-1 באוקטובר לא תהיה בזה ברכה, כי זה ליל שבת.

יגאל גואטה: בחייאת, היושב-ראש, שיפתחו ב-2 באוקטובר, שזה מוצאי שבת.

<אלדד קובלנץ: אבל זה ערב ראש השנה.

יגאל גואטה: אז תפתחו ב-5 באוקטובר.

יגאל גואטה: קובלנץ, הנה, אני מאשר לך, תפתח אחרי החגים, לא בליל שבת.

יגאל גואטה: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: חבר הכנסת אראל מרגלית ידבר עכשיו, ואחר כך יש לי שאלה לברי בר-ציון בעניין העובדים, כי חשוב לי שהדברים ייאמרו כאן לפני שהוא יצטרך ללכת.

איתן כבל: בבקשה, אראל.

אראל מרגלית: תודה.

אראל מרגלית: אני חושב שהדיון הזה הוא מאוד חשוב, למרות שהוא מאוד קשה.

אראל מרגלית: גיל, אלדד, דיברנו על כך שאנחנו לא רוצים להיכנס לשיקולים ניהוליים, אבל אני אגיד לכם איך אני רואה כמה עקרונות שהייתי רוצה לראות.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים לראות אתכם בונים שידור ציבורי לתפארת, גם אם בשלבים, בירושלים.

אראל מרגלית: זה העיקרון.

אראל מרגלית: טדי קולק נתן את "שערי הצדק" הישן, הרשות לפיתוח ירושלים הקצו ב-1992 24 דונם עם הבניין הישן, ואני מבין שאת הדבר הזה מכרתם וזה לא הולך לקום שם.

אראל מרגלית: אבל תמצאו מקום אחר, בירושלים.

אראל מרגלית: דבר שני, אנחנו מבינים שאתם רוצים להביא גם אנשים חדשים.

אראל מרגלית: רשות השידור נוהלה רע בשנים האחרונות.

אראל מרגלית: רע.

אראל מרגלית: אבל למרות שהיא נוהלה רע, יש פינות של מצוינות ברשות השידור גם היום, וכולם רואים את זה.

אראל מרגלית: יש אנשים יוצאי דופן ויש עשייה חיובית יוצאת דופן ברשות השידור.

אראל מרגלית: ולכן היינו מצפים מכם שתבואו עם נקודת מבט.

אראל מרגלית: אנחנו מצפים מכם לקחת את מוקדי המצוינות, הניהוליים והיצירתיים, שיש היום ברשות השידור, את חלקם, אולי לא את כולם, ולשים אותה כחלק מהשדרה שעליה ייבנה השידור הציבורי החדש, בנוסף לאלה שאתם מצרפים.

אראל מרגלית: היינו רוצים להתחיל לראות שזה מתגבש.

אראל מרגלית: דיברו כל כך יפה אילן ועיסאווי ואיילת ויגאל על הממד האנושי, שהוא באמת מאוד קשה, ואין לי ספק שאתם מבינים אותו.

אראל מרגלית: זה לא הממד היחיד, אבל זה ממד גדול.

אראל מרגלית: אני אגיד לך גם עוד משהו, לגבי טבע האדם: נגיד שאתה מאוד מעוניין בכיוון מסוים של חדשות ואתם בוחרים אנשים מהשדרה הקיימת של החדשות ברשות השידור, ונניח שחלק מהאנשים לא מתאימים לזה – יותר קל גם למי שלא נבחר, לראות את נקודת המבט של הבחירה שלכם, לראות שאתם לוקחים החלטות, שאתם הולכים בכיוון מסוים, אפילו אם לא בחרתם בו.

אראל מרגלית: זה יותר קל, כי הם אומרים "אוקיי, הם הולכים עם הכישרון שקיים גם בתוך הרשות, הם בונים פה משהו, ואפילו אם הם חושבים שאני לא מתאים, אני רואה שיש פה איזה סוג של הגינות בסיסית".

אראל מרגלית: כדי לבנות בניין גדול, היסודות צריכים להיות יסודות חזקים.

אראל מרגלית: ובתוך רשות השידור היום, למרות הניהול הרע בשנים האחרונות, יש המון כישרון.

אראל מרגלית: חלקו בולט לעיניים, כי רואים את האנשים משדרים ורואים את העשייה המבורכת, וחלקו הוא מאחורי הקלעים.

אראל מרגלית: למשל, יש לי בראש דווקא מישהי שמאפרת.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: כי היא הייתה אימא של ילדה שהייתה ביחד עם הילדה שלי.

אראל מרגלית: אני רואה אותה עובדת ואני אומר לעצמי: כשאתם חושבים על מאפרת אחת מול מאפרת אחרת, ממקום אחר בארץ, שלא עובדת היום – האם יש את ההגינות הבסיסית לקחת את מי שהייתה פה כל השנים, מאפרת טובה, שבנתה פה משפחה, שגידלה פה ילדים, שהיא בשר מבשרו של השידור בירושלים.

אראל מרגלית: עכשיו, אתם צריכים להבין, אצלנו בירושלים זה לא קל, אין לנו הרבה דברים שהם בנפשנו, שאנחנו טובים בהם כמו השפלה.

אראל מרגלית: והרבה מאוד פעמים מזלזלים בנו.

אראל מרגלית: אתם רואים שאת ההיי-טק הצלחנו להקים פה, אבל זה לקח לנו שנים, לקח לנו כל כך הרבה עבודה.

אראל מרגלית: ושידור זה חלק מהכישרון שלנו בעיר הזאת.

אראל מרגלית: בזכות האנשים האלה.

אראל מרגלית: זה חלק ממה שאנחנו מביאים.

אראל מרגלית: רוב השידור המסחרי, במקומות אחרים בארץ, בנוי על אנשים שבאו מהשידור הציבורי בירושלים.

אראל מרגלית: זה חלק מהכישרון.

אראל מרגלית: תיעוד, חדשות, טלוויזיה – פה עשו את זה ראשונים.

אראל מרגלית: ולכן אנחנו רוצים את זה לא רק בשביל העניין הפטריוטי, אלא גם מהבחינה המהותית.

אראל מרגלית: ירושלים ידעה ליצור, זה חלק ממה שהיא יודעת לעשות, אז קחו את האנשים הטובים שנמצאים בעיר הזאת ותבנו איתם, וגם עם אחרים, את השידור הציבורי החדש.

אראל מרגלית: כשנראה את זה אנחנו ניתן לכם את כל הגיבוי, גם אם יהיו החלטות קשות לגבי אנשים כאלה ואחרים.

איתן כבל: תודה, אראל.

איתן כבל: אני רוצה לומר שיש הבחנה ברורה בין ההנהלה של הרשות שהייתה לבין ברי והצוות שמנהלים היום את הרשות.

איתן כבל: ברי, אני רוצה שהאנשים כאן ואלה שצופים בנו ידעו שבענייני עובדים, מעבר לטיפול בעובדי הרשות, יש כל מיני קבוצות ייחודיות שלקחתי על עצמי לנסות לטפל בהן מולך, אנשים שנפלו בין הכיסאות או כל מיני דברים כאלה.

איתן כבל: ואחד הדברים שאני מבקש לברר כאן – כי אני מקבל על זה פניות וגם איילת העבירה לי – הוא עניין הזוגות הנשואים.

איתן כבל: אני לא אומר את זה כי האחרים פחות חשובים, אלא כי נראה לי שהנקודה של זוגות נשואים עובדי הרשות זה מצב שאני לא יכול לגשת אליו.

איתן כבל: אז ברי, אני מבקש ממך לתת מענה ומי הגורמים הנוספים שיכולים לעזור.

באסל גטאס: אדוני, אתה מחרים אותי?

באסל גטאס: אתה תיתן לי זכות דיבור אחר כך?

איתן כבל: באסל, אל תדאג, אתה רשום.

איתן כבל: פשוט הגעת אחרון.

איתן כבל: ניסיתי לעשות העדפה מתקנת, אבל כבר היה ערבי לפניך.

איתן כבל: ..

<ברי בר-ציון: תודה.

<ברי בר-ציון: אני רוצה להוסיף על הדברים שנאמרו פה על ידי חברי הכנסת מרגלית ושי ואחרים.

<ברי בר-ציון: אני חושב שאנחנו צריכים להצדיע לאותם 1,060 איש שנותרו ברשות השידור וממשיכים לעשות, בזיעה, בדם ובמחסור של כוח אדם, שידור ציבורי טוב ואיכותי.

<ברי בר-ציון: אני חושב שמגיעות לכל האנשים האלה הכרה ותודה מכולנו.

<ברי בר-ציון: הם נותנים לנו שירות ציבורי, הם נותנים לנו שידור ציבורי איכותי.

איתן כבל: תודה בשם כולנו.

<ברי בר-ציון: לגבי השאלה שלך על הזוגות הנשואים, הם פנו אלינו מספר פעמים וגם פנו אליכם.

<ברי בר-ציון: במועד הפנייה וגם לאחר מכן פנינו לתאגיד, לקרן, ונאמר לנו שהנושא יטופל.

<ברי בר-ציון: תראו, יש איזו בעיה של העדפה כזאת או אחרת, אבל אני חושב שהדברים ניתנים לטיפול.

<ברי בר-ציון: צריך להעסיק לפחות את אחד מבני הזוג.

<ברי בר-ציון: התשובה הלא-רשמית שניתנה הייתה שזה יטופל, ואם אתם יכולים לפרמל את זה – זה חשוב.

איתן כבל: מהידיעה שלי יש 18 זוגות שנמצאים בסטטוס המיוחד הזה.

איתן כבל: אדוני, בבקשה.

<אביגדור דנן: אני אביגדור דנן, היועץ המשפטי.

<אביגדור דנן: אכן קיבלנו פנייה עם רשימה של אנשים, ואמרנו שהבחינה היא קודם כול עניינית, כלומר, האם מבחינה מקצועית יש מקום בתאגיד השידור הישראלי לקלוט את העובדים בהתאם לקריטריונים שוויוניים.

<אביגדור דנן: ולאחר שקולטים אחד מהם, צריך לראות האם גם קולטים את הבן זוג או לא.

<אביגדור דנן: אלה שאלות שלא אחת עולות.

<אביגדור דנן: צריך לוודא שאין כפיפות בעבודה, שאין קשרי עבודה, שקליטת בני הזוג לא יגרמו קושי בעבודה תקינה.

איתן כבל: עזוב, עם כל הכבוד, זו לא שאלה משפטית.

איתן כבל: העניין הוא כזה: יש היום 18 זוגות שעובדים ברשות השידור, לשניהם אין מקור פרנסה אחר.

איתן כבל: אני כבר אומר לכולכם, כולל לנציג של הממונה על השכר, שנחבא אל הכלים ממני: אני מתכוון להתעסק באופן אישי בעניין הזה ולוודא שיינתן מענה על כך.

<ברי בר-ציון: עוד משפט אחד.

<ברי בר-ציון: אם אפשר, באיזושהי דרך, שהכנסת תיתן – כי אני לא רואה מישהו אחר שיעשה את זה – איזשהו סוג של עדיפות - - -

איתן כבל: ברי, אל תציע רעיונות שלא יקרו.

איתן כבל: אנחנו לא נביא עכשיו לחקיקה ש-18 - - -

<ברי בר-ציון: לא התכוונתי לחוק.

איתן כבל: אצלנו זה או חוק או תקנון.

אורן אסף חזן: הוא אומר לך שאם זה זוג, השני ישלם מחיר כבד יותר אם הראשון יתקבל - - -

איתן כבל: לא, זה לא מה שהוא אמר.

יגאל גואטה: אם שניהם הולכים הביתה זה קטסטרופה.

איתן כבל: חברים, שקט.

איתן כבל: ברי, תודה רבה לך.

איתן כבל: כמובן שהדברים האלה יוכנסו גם בסיכום.

איתן כבל: יוליה, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: יש לי שאלות להנהלת התאגיד, ואני לא מתכוונת לנאום, אני מתכוונת לשאול ולקבל תשובה.

יוליה מלינובסקי: כי אפשר לדבר יפה-יפה כמה חשוב השידור הציבורי וכולי, אבל לי יש שאלות פרקטיות.

איתן כבל: תמיד יש יותר טובים מהאחרים.

יוליה מלינובסקי: הבטחתם שרדיו רק"ע בשפה הרוסית ישדר 24/7 – מה קורה עם זה?

יוליה מלינובסקי: כרגע אנחנו לא רואים את זה קורה.

יוליה מלינובסקי: דבר שני, היה מכרז למנהל/ת רק"ע ברוסית, היו כבר ראיונות, מכתבים, מיונים, אבל זה נפסק ולא קורה שם שום דבר.

יוליה מלינובסקי: והשמועות שם רותחות, "משהו לא בסדר, היה מכרז, היו מועמדים, ופתאום שקט מוחלט".

יוליה מלינובסקי: משהו לא תקין, זה לא יכול להיות.

יוליה מלינובסקי: או שיש כוונה מאחורי הדברים או שמשהו נעצר.

יוליה מלינובסקי: אם היו מספר מועמדים והיה הליך, צריך להיות גם תוצר סופי.

יוליה מלינובסקי: אבל אין תוצר סופי.

יוליה מלינובסקי: אז מה קורה עם זה?

יוליה מלינובסקי: אני מצטרפת לחברים האחרים, זה לא אנושי שחלק מהאנשים קיבלו זימונים לשימוע וחלק לא קיבלו, וככה יוצא שכולם יושבים באי-ודאות, כי אלה שקיבלו זימונים עוד לא קיבלו תשובות, ואלה שלא קיבלו זימונים לשימוע בכלל לא יודעים מה יקרה איתם.

יוליה מלינובסקי: אז תזמנו את העובדים ותנו תשובות.

יוליה מלינובסקי: גם "לא" זו תשובה.

יוליה מלינובסקי: אני הייתי במצבים שחיפשתי עבודה, והכי מעצבן זה שאתה לא מקבל תשובה, כי אז אתה לא יודע מה קורה איתך.

יוליה מלינובסקי: אתם כבר מאוישים, אתם בתפקיד, אבל תחשבו קצת על האנשים שנמצאים לפני שימוע או אחריו ועדיין לא יודעים.

יוליה מלינובסקי: דבר אחרון.

יוליה מלינובסקי: למה מאתר התאגיד נעלמו כל הפרוטוקולים של הישיבות?

יוליה מלינובסקי: היו פרוטוקולים של ישיבות והם נעלמו.

איילת נחמיאס ורבין: של איזה ישיבות?

איילת נחמיאס ורבין: של המועצה?

יוליה מלינובסקי: כל הישיבות שלהם.

עיסאווי פריג': של המועצה.

יוליה מלינובסקי: היו פרוטוקולים וזה נעלם.

<גיל עומר: הכול בסדר, יש את החלטות המועצה.

יוליה מלינובסקי: אבל למה אין פרוטוקולים?

<גיל עומר: החוק מחייב - - -

איתן כבל: יש כאן שאלה מעניינת, שנוגעת גם למקומות אחרים שאנחנו עוסקים בהם, למשל ערוץ 10, אבל אני מבקש לא להרחיב בעניין הזה, כי זו שאלה שמצריכה התייחסות שהיא מעבר לנקודה של הדיון.

יוליה מלינובסקי: אז אלה השאלות שלי.

יוליה מלינובסקי: זה נוגע ללבי, כי כשעליתי לארץ זה היה הרדיו היחיד שיכולתי לשמוע ולהבין מה קורה.

יוליה מלינובסקי: זה לא אנושי, זה לא נכון, ואנחנו רוצים לקבל תשובות ברורות ולא מתחמקות.

יוליה מלינובסקי: ודבר אחרון, אני מברכת אתכם.

יוליה מלינובסקי: אתם עוברים תקופה מאוד קשה, חבלי לידה קשים, אבל בסוף יהיה תינוק, כי אין תוצאה אחרת - - -

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אורן חזן, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, זו הוועדה שהייתי בה הכי שקט, כי אני פשוט מסכים עם כל מה שנאמר.

אורן אסף חזן: אותי פחות מעניין תוכן השידור, פחות מעניין אותי אם יהיו חדשות ב-1 באוקטובר או ב-20 באוקטובר, פחות מעניין אותי אם שבועיים המסך יהיה שחור או לא – אותי מעניין דבר אחד: אנשים.

אורן אסף חזן: והסיפורים שמגיעים חדשות לבקרים, עוד מהתקופה שישבנו בוועדה המיוחדת לחוק רשות השידור ועד לרגע זה, הם מפחידים.

אורן אסף חזן: ואנשים פוחדים לדבר, כי הם חוששים שאם הם יפתחו את הפה ויספרו את הסיפור שלהם, לא ייקחו אותם לעבודה או שייתנו להם תנאים לא נורמטיביים.

אורן אסף חזן: יש פה בעיה שצריך לשים אליה לב, אנשים מגיל 50 לא מקבלים.

אורן אסף חזן: ומה קורה עם בן אדם שהוא עד גיל 50, שמצד אחד לא זכאי עדיין לקבל פנסיה, ומצד שני אנחנו יודעים שבשוק העבודה הציבורי אף אחד לא ייקח בן אדם כמעט בן 50.

אורן אסף חזן: כלומר, אנחנו מתעלמים לחלוטין מהעובדה שכל הרעיון של תאגיד השידור הישראלי או איך שלא תקראו לו...

אורן אסף חזן: אגב, אני אפתיע אתכם: לא מפריע לי אם הוא לא יהיה בירושלים, זה לא מהותי.

אורן אסף חזן: מפריע לי אם יהיו היום אנשים בבית שלא יהיה להם מה לאכול במקרר.

אורן אסף חזן: דבר נוסף, הוועדות הן לא שוויוניות, ולא רק לכתבים ולעורכים אלא גם לדרג ב' ו-ג'.

אורן אסף חזן: לכולם.

אורן אסף חזן: עורך חדשות הגיע לוועדה, שעה וחצי ועדה מול ארבעה חברי ועדה, בעוד שעורך חדשות אחר הגיע לוועדה בת 13 דקות מול בן אדם אחד.

איתן כבל: קיבלנו את אותו מידע.

אורן אסף חזן: אז תסבירו לי איך זה מקצועי.

אורן אסף חזן: דבר שני, כמו שאמרתי כבר אז, אם היה שר בליכוד שהיה מקבל למנות 400 איש בלי מכרז, בצורה כזאת חפיפניקית, כנראה שכל המדינה כבר הייתה על הרגליים.

אורן אסף חזן: פה יש אפשרות למנות מאות תפקידים בלי שום ביקורת ובלי שום פיקוח, וזה קצת מטריד.

אורן אסף חזן: וזה לא שחלילה אני מפקפק במישהו, אני לא.

אורן אסף חזן: המהות של הדבר הזה נולדה מזה שהניהול היה לא נכון, שההתנהלות הייתה לא תקינה, אבל מה אשמים בזה האנשים, אותה מאפרת, אותו עורך סאונד, אותו מחבר וידאו או עובדת משק בית?

אורן אסף חזן: מה הם עשו רע, שבסוף צריך למצוא להם תחליף?

אורן אסף חזן: לאן אנחנו כל כך ממהרים?

איתן כבל: משפט אחרון.

אורן אסף חזן: אני חושב שהמחויבות שלנו, כמו שאמר חבר הכנסת גואטה, זה לדרוש מהם שיראו לנו תכנית עבודה, שיראו לנו איך נבחרים האנשים, איך אנחנו פותרים את הבעיות עם אלה שמחר בבוקר לא יהיה להם מה לאכול במקרר.

אורן אסף חזן: שיסבירו לנו איך בן אדם... אין טעם לחזור על העניין של איפה ואיפה, שאנשים לא מקבלים תשובות, שמגיעים לראיון עבודה ולא יודעים מה השכר שהם הולכים לקבל, מה התפקיד שהם הולכים לקבל, מה שעות העבודה.

אורן אסף חזן: הכול עמום.

אורן אסף חזן: אותי זה מטריד.

איתן כבל: תודה, אורן.

איתן כבל: באסל גטאס, בבקשה.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, יש כמה רבדים לדבר על כל מה שקורה בחוק רשות השידור והביצוע שלו.

באסל גטאס: ישב פה השר גלעד ארדן כשהיה שר התקשורת והבטיח הבטחות, והנה, כמעט כלום ממה שהוצהר אז אכן התקדם לאותו כיוון.

באסל גטאס: תראו, אני הייתי מעורב בהקמת תאגיד לא פחות חשוב מבחינת גודל ותקציבים, שזה הפיכת המדען הראשי של משרד הכלכלה לתאגיד.

באסל גטאס: כמובן שפה יש את הממד התקשורתי, שתמיד מעצים את הדברים, אבל מבחינת זכויות עובדים, מקצועיות, מקסום...

באסל גטאס: למה עושים את התאגיד?

באסל גטאס: כי יש בזה תועלת מסוימת.

באסל גטאס: אבל כאן הכול הפוך.

באסל גטאס: זה הכשל, החלטורות, המנטליות הישראלית הידועה.

באסל גטאס: בנוסף, יש את העניין של מרכוז התקשורת בהשפעת נתניהו, וזה מביא אותי למה שמעניין אותי במיוחד: מה שהבטיח ארדן לגבי הטלוויזיה והרדיו בערבית.

באסל גטאס: הוא אמר כאן שזו הזדמנות היסטורית להכפיל ולשלש את התקציבים ולהוציא את זה לדרך חדשה.

באסל גטאס: אבל אני אומר לכם שמה שאתם עושים – ואני לא יודע איך, יש מאגיות מסוימת – זה לייצר מחדש את אותו יחס כוח של השלטון מול הערבים בתקשורת.

באסל גטאס: יעני, הרדיו חייב להישאר רדיו ישראל, בשירות השב"כ, בשירות האג'נדה הביטחונית.

באסל גטאס: אתם יודעים מה הערבים רואים בישראל?

באסל גטאס: מה הם שומעים?

באסל גטאס: הם שומעים רדיו ישראל?

באסל גטאס: וסליחה, יאסר, אני לא מתכוון לפגוע, ואני גם מגיע לעובדים ואני אתן להם מילה טובה.

איתן כבל: הוא לא התכוון להעליב אותך.

באסל גטאס: אנחנו רואים ערוץ 1, ערוץ 10, קול ישראל בעברית וגל"צ.

באסל גטאס: למה אנחנו שומעים אותם ולא את רדיו ישראל בערבית, במיוחד במה שקשור לחדשות?

באסל גטאס: כי לא מאמינים.

אילן גילאון: גם חנין בכל הערוצים - - -

<קריאות: - - -

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, בשבועיים של הסערה בעניין המשפחות התראיינו לכל הערוצים בעברית, חוץ מקול ישראל בערבית.

אורן אסף חזן: גם שם לא רוצים אתכם.

אורן אסף חזן: הם בשפה שלך, אז הם מבינים שאתה מדבר שטויות.

באסל גטאס: דבר שלישי, הגיע אליי מידע שאני רוצה לשאול עליו.

באסל גטאס: איך אתם עושים את המכרזים, במיוחד לרדיו ולטלוויזיה בערבית?

באסל גטאס: איך אתם מנגישים את המכרזים האלה?

באסל גטאס: מי יודע עליהם?

באסל גטאס: איך נעשה תהליך הקבלה?

באסל גטאס: אתה יודע מה, האג'נדה הפוליטית שלי היא שתישארו ככה ושאפילו יתדרדר.

באסל גטאס: מה, אני מעוניין שהאג'נדה הקיצונית של הממשלה תגיע לצופה או למאזין הערבי?

באסל גטאס: אבל יש את הקומון-סנס; למה 1.5 מיליון אזרחי המדינה, מתייחסים אליהם במנטליות של ימי ה - - -

איתן כבל: תודה, באסל.

באסל גטאס: דבר אחרון.

באסל גטאס: מבחינת כישרונות יש ברדיו ובטלוויזיה את המובילים והטובים ביותר, גם בתכניות האקטואליה, גם כמראיינים, גם בתכניות הכלכלה – בכל התחומים.

באסל גטאס: אבל פשוט לא נותנים להם לעבוד.

באסל גטאס: אני הבנתי שלשלוש חטיבות ברדיו בערבית כבר מינו יהודים - - -

איתן כבל: היהודים האלה...

באסל גטאס: לא, לא, אני מוכן לקלוט, אבל בשביל לאזן...

באסל גטאס: לפחות שיהיו מזרחים, שיבינו ערבית - - -

איתן כבל: תודה, באסל.

אורן אסף חזן: אני רוצה לומר עוד משהו אחד.

אורן אסף חזן: יש עיתונאי דתי מקול ישראל שהעיד שבוועדת הקבלה שאלו אותו: מה תעשה אם הרב שלך יורה לך לא לשדר משהו?

אורן אסף חזן: אני רק אניח את זה פה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: אין דבר כזה, אני לא מאמין שיש דבר כזה.

יגאל גואטה: למה אתה אומר שאין דבר כזה?

יגאל גואטה: מה, הוא משקר?

איתן כבל: אני אתייחס לזה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: באסל ואורן, אני מבין שאתם נהנים זה מחברת זה, אבל בבקשה.

איתן כבל: גלית והבה שאשו, שמייצגת את השרה רגב, בבקשה.

<גלית והבה שאשו: אני ראשת מינהל תרבות במשרד התרבות והספורט, ואני מביאה את דבריה של השרה רגב כמו גם את חוות דעתנו המקצועית.

איתן כבל: בבקשה.

<גלית והבה שאשו: אני חייבת להודות לך, איתן כבל, בשמה של השרה על כינוס הוועדה החשובה הזאת.

<גלית והבה שאשו: הבטחת וקיימת, באפס זמן, ואנחנו מאוד מעריכים את המהלך החשוב הזה.

<גלית והבה שאשו: דבר שני, נמנע מהשרה רגב להיות כאן, משום שהיא מנהלת את שהותה באפריקה לקידום שת"פים עם מדינות באפריקה.

<גלית והבה שאשו: ועכשיו נחזור לישראל.

<גלית והבה שאשו: כמי שמובילים צדק תרבותי, אנחנו מצרים מאוד על כך שהתאגיד המכונה "תאגיד השידור הישראלי" לוקה בחוסר שקיפות.

<גלית והבה שאשו: כמו שאמר מר גואטה היקר, אין נייר עמדה, אנחנו לא יודעים את התבחינים ואנחנו לא מבינים איך נבחרים האנשים.

<גלית והבה שאשו: לנו חשוב שתהיה שקיפות.

<גלית והבה שאשו: אנחנו גם מאוד מוטרדים ומודאגים ממה שאתה אמרת, איתן כבל, לגבי התמהול.

איילת נחמיאס ורבין: השרה רגב לא מרוצה משר התקשורת?

איתן כבל: אני רוצה לתקן, וזאת נקודה שצריך להדגיש אותה: שר התקשורת לא מעורב.

איתן כבל: עשינו את כל התהליכים האלה ואת כל הדרך הארוכה הזאת - - -

<גלית והבה שאשו: - - -

איתן כבל: אני אומר את זה כדי שהדברים יהיו ברורים.

<גלית והבה שאשו: חשוב לי לומר שאנחנו מאוד מוטרדים מהתמהול, במיוחד ברדיו, בדרגי הביניים.

<גלית והבה שאשו: הגיעו לשרה הרבה מאוד פניות על כך שהדברים הולכים לקבע את מה שהיא נלחמה נגדו בעניין סוגיית גלגל"צ.

<גלית והבה שאשו: היא לא רוצה להחזיר את המדינה שלנו לאותם ימים חשוכים שבהם רשת ג' לא ייצגה מנעד רחב של האוכלוסיות והציבוריות בישראל.

<גלית והבה שאשו: נקודה נוספת שהשרה ביקשה ממני להדגיש: היא מאוד חוששת מהיותו של התאגיד איזשהו תעתיק של תאגידי המים, שנגדם היא מחתה נמרצות.

<גלית והבה שאשו: היא רוצה שיהיה פה פיקוח ובקרה על הליכים של הוגנות והגינות ושל הבעת מכלול הציבוריות בישראל.

<גלית והבה שאשו: זהו, אלה הנקודות שהיא ביקשה מאיתנו להעביר.

<אסנת טרבלסי: אנחנו היינו שמחים לקבל את הפרוטוקולים של מועצת הקולנוע.

<אסנת טרבלסי: ביקשנו אותם הרבה פעמים ומעולם לא קיבלנו.

איתן כבל: טרבלסי, תודה.

<אסנת טרבלסי: אם מדברים על שקיפות, אז שיהיה במשרד התרבות - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: טרבלסי, דברייך נשמעו בקול.

<גלית והבה שאשו: אנחנו נוהגים בשקיפות כמכלול - - -

<אסנת טרבלסי: לא, זה לא מדויק.

<אסנת טרבלסי: לא קיבלנו דבר - - -

איתן כבל: חברים, אני הייתי שמח להיות אימפריאליסט ושגם משרד התרבות יהיה פה תחתיי, אבל יש לנו מספיק משלנו.

איתן כבל: אנחנו משתדלים לעסוק בשלנו.

איתן כבל: אני מודה לגברתי.

איתן כבל: שמעון אלקבץ, תן לי איזה שניים וחצי משפטים על מה שקורה אצלכם.

<שמעון אלקבץ: אני נמצא בסוג של פיצול אישיות, משום שעד ליום התחילה אני משמש כמנהל רשתות קול ישראל וכעורך הראשי של רשות השידור ואחראי בפועל על חטיבת החדשות של הטלוויזיה, ובתאגיד אני נבחרתי לשמש כסמנכ"ל הרדיו.

<שמעון אלקבץ: אני רוצה לחדד משהו שאולי חלק מהמשתתפים כאן לא יודעים: רשת ב' של קול ישראל, שנמצאת כיום תחת רשתות קול ישראל, בתאגיד החדש היא חלק מחטיבת החדשות המשותפת והמאוחדת, והיא לא חלק מתחנות קול ישראל, הן במובן הניהולי והן במובן של מה יהיה ואיך יהיה.

<שמעון אלקבץ: כלומר, מנהל קול ישראל מנהל את חטיבת הרדיו ללא רשת ב'.

<שמעון אלקבץ: הבוקר הזה היה אחד הבקרים העצובים שלי, משום שגם אני נחשפתי למכתב של אנשי רשת ב'.

<שמעון אלקבץ: מה שהעציב אותי הכי הרבה היה העובדה שמי שחתום על המכתב הזה הם לא רק בכירי רשת ב', העיתונאים שעושים את רשת ב', אלא גם אנשים שהתקבלו לתאגיד או אנשים שנמצאים - - -

איתן כבל: שמעון, אני רוצה לקטוע אותך לפני שתגיד משהו שאני לא רוצה שתגיד.

איתן כבל: לפעמים אתה צריך לראות את האנשים האלה, ואחד מהם נמצא כאן - - -

<שמעון אלקבץ: הוא מאחוריי.

איתן כבל: שנייה, אני רוצה להגיד את הדברים, וממך אני מבקש לא לומר יותר ממה שצריך.

איתן כבל: תבין, אנשים עובדים זה לצד זה, כתף אל כתף עשרות בשנים.

איתן כבל: זה קורה לי בכנסת יותר מפעם אחת, שבאים ומבקשים ממני להצטרף למרות שאינני חלק מ-, אבל הדבר הבסיסי הוא שאם אני לא יודע לתת את העזרה ואת כל הסיוע, אז לפחות מילה טובה.

איתן כבל: ואסור לך לשפוט בשום פנים ואופן את האנשים האלה.

איתן כבל: נהפוך הוא – הם לא באו מהמקום של "אנחנו כבר מסודרים", אלא למרות שהם מסודרים הם אומרים שצריך לתת את המילה הטובה לחברים שלהם.

איתן כבל: ככה צריך לשפוט אותם לדעתי.

<שמעון אלקבץ: איתן, זה בדיוק מה שרציתי להגיד.

<שמעון אלקבץ: עובדה היא שאריה גולן, שהוא אחד העיתונאים המוערכים בתקשורת הישראלית, העיתונאי שמוביל היום את רצועת הבוקר המואזנת ביותר ברדיו הישראלי בכלל.

<שמעון אלקבץ: .. ובכלל, רשת ב', שהייתה לי הזכות לנהל אותה ועכשיו צ'יקו מנשה מנהל אותה, יש לה יותר ממיליון מאזינים, והיא עשתה רדיו – בטח בשנתיים האחרונות, בתקופת הפירוק, שזה דווקא אחד האבסורדים הגדולים – תוך שהיא מרימה חומה גדולה ובצורה.

<שמעון אלקבץ: וזה ייאמר גם לזכותכם, כי אני מעולם לא נתקלתי בסיטואציה שבה מישהו אמר לי אם כן לשדר משהו או לא לשדר משהו.

<שמעון אלקבץ: ואגב, גם אם הייתם אומרים, זה לא היה קורה.

<שמעון אלקבץ: היו דוגמאות רבות, והייתה עצמאות ועודנה.

<שמעון אלקבץ: ישנה עצמאות עיתונאית מערכתית מוחלטת, ואני לא מכיר דומה לה בשום מקום אחר במדינת ישראל, וכבר הייתי בכמה מערכות.

<שמעון אלקבץ: אני רוצה להגיד משפט אחרון, לגבי העובדה שרק לפני חודשיים ציינו 80 לקול ישראל.

<שמעון אלקבץ: מדובר בפסקול של מדינה, ואותה רגישות שחברי הכנסת דיברו עליה, חזקה עליי שאני אקפיד עליה, ולמרות שרשת ב' בתאגיד החדש לא תהיה קשורה אליי, לפחות בכל עולמות התוכן שאני אחראי עליהם אנחנו נעשה את זה בכבוד.

<שמעון אלקבץ: אגב, יש לנו תשובות מצוינות לחברת הכנסת יוליה – שאני לא מכיר אותה – ששאלה שאלות נכונות, והיא יכול לקבל עליהן מענה.

<שמעון אלקבץ: ועוד הערה, למרות שמדובר ביושב-ראש התאגיד שלי.

<שמעון אלקבץ: אני לא מכיר, גיל, עיתונאי ברשות השידור שמקבל 40,000 שקל ובא רק פעמיים בשבוע לעבודה.

<שמעון אלקבץ: אני לא מכיר דבר כזה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אריה גולן, כבוד גדול לנו שקולך יישמע במיקרופונים שלנו.

<אריה גולן: אני חתמתי עם התאגיד, התקבלתי בתאגיד בסבר פנים יוצא מהכלל, קיבלתי יחס נהדר - - -

<זיקי יעקבי: כי אתה טאלנט.

איתן כבל: סליחה, זיקי, למרות זאת הוא חתם, אז בבקשה.

איתן כבל: ואני רוצה לומר גם לך, זיקי, שטאלנט זו לא מילה שאמורה להיות פוגענית.

<זיקי יעקבי: אבל צריך לחשוב על האחרים - - -

איתן כבל: סליחה, זו הסיבה שהוא חתם.

<אריה גולן: נכון.

<אריה גולן: אני חתמתי על המכתב שאנחנו הוצאנו הבוקר, ולא היה לי פשוט לחתום.

<אריה גולן: אמנם אישית, ברוך השם, הכול אצלי יוצא מהכלל, ואני גם מגיע לתאגיד ורואה שם עיניים בורקות וחבר'ה שמתלהבים ממה שהם הולכים לעשות, אבל עדיין יש לי חברים, ויש עניין של סולידריות, ומדובר באנשים טובים מאוד, ואני רוצה אותם איתי ועם כל אלה שכבר חתמו, כדי שנמשיך לעשות את העבודה שאנחנו עושים עכשיו.

איתן כבל: אריה, תודה.

איתן כבל: אני רוצה לסיים ולסכם.

<יאסר עטילה: - - -

איתן כבל: יאסר, לא.

<אחיה גינוסר: - - -

איתן כבל: אחיה, אני אתן לך.

<תמנה עורב: רגע, גם אני - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: טרבלסי, לא בסרט הזה, לא היום.

איתן כבל: אני מטפל בכם בלי קשר להיום.

<תמנה עורב: איתן, גם אני רוצה - - -

איתן כבל: שניים אחרונים, אחיה ותמנה.

<שלמה אברהם: זה לא פייר, אנחנו פה - - -

איתן כבל: חברים, כל הדיון הזה הוא - - -

<שלמה אברהם: העוול שנגרם הוא בלתי נתפס.

<שלמה אברהם: צריך להודות לכם על המיליונים ועל המנהלים שמינו במינויים הפוליטיים.

<שלמה אברהם: הם הובילו אותנו לכאן, ובסופו של דבר העובד הקטן משלם את המחיר.

איתן כבל: בשביל זה אני מסכם את הדיון בצורה - - -

<שלמה אברהם: הפרלמנט מינה את המנהלים - - -

איתן כבל: כל הדיון הזה נעשה בשביל שגם יהיה פרוטוקול ודברים שנוכל לעקוב אחריהם מקרוב.

איתן כבל: זה נעשה בראש ובראשונה בשביל אנשים כמוך, אז בבקשה.

<שלמה אברהם: אני לא הולך לתאגיד, קצה נפשי מהמדינה - -

איתן כבל: לא, אני לא אומר את זה במובן האישי.

<שלמה אברהם: - - על כל מה שראיתי שהמדינה הזאת מסוגלת לעולל.

<שלמה אברהם: יש חד-הוריות שהולכות עם 1,200 שקל לבית.

<שלמה אברהם: זה לא ייאמן, זה לא נתפס.

<שלמה אברהם: ואתם בבית הזה, במקום להגן על האנשים המסכנים - - -

איתן כבל: סליחה, אני לא - - -

<שלמה אברהם: יש צדק?

<שלמה אברהם: רק - - -

איתן כבל: נשמה, החוק כבר נחקק.

<אתי בנדלר: הפרלמנט לא מינה שום מנהלים - - -

איתן כבל: אנחנו לא מינינו את המנהלים ולא כלום - - -

<שלמה אברהם: אישה חד-הורית בראש השנה, נראה איך היא תעשה את הקניות שלה.

<שלמה אברהם: בושה וחרפה.

יגאל גואטה: איפה אתה עובד?

איתן כבל: יגאל, עזוב.

<שלמה אברהם: אני נהג בטלוויזיה.

איתן כבל: אחיה, בבקשה.

<שלמה אברהם: תבוא לטלוויזיה, תראה איך נשים חד-הוריות הולכות עם 1,200 שקל הביתה.

<שלמה אברהם: גם ההסתדרות מכרה אותנו, גם הפרלמנט מכר אותנו, כולם מכרו אותנו, שמו עלינו - - -

עיסאווי פריג': לא כל הפרלמנט.

עיסאווי פריג': הממשלה.

<שלמה אברהם: הממשלה, כן, ככה אנחנו נראים.

<תמנה עורב: יחד עם הכנסת.

<תמנה עורב: צריך להגיד את זה, יחד עם הכנסת.

<שלמה אברהם: - - - כבל, הצלחת להקים את השידור הישראלי, ועכשיו תרשום את זה לפרוטוקול: - - - הבושה ש - - -

איתן כבל: תודה.

<שלמה אברהם: הבושה שאתם מקימים היום, אתה תשמע את זה עוד חמש שנים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אחיה, בקצרה, אני מבקש, כבר הייתי צריך לסיים מזמן.

<אחיה גינוסר: בקצרה, אבל תיתן לי לדבר.

<אחיה גינוסר: קודם כול, אני רוצה לתקן שתי טעויות שנאמרו כאן.

<אחיה גינוסר: אחת, כשמר קובלנץ אמר איזה תפקידים נתנו לאנשי רשות השידור והאם נתנו להם תפקידים בכירים, הוא מנה את רשת ב'.

<אחיה גינוסר: אבל רשת ב' לא ניתנה לאיש רשות השידור, אלא למישהו מבחוץ.

<אלדד קובלנץ: 88 ורשת ג'.

איתן כבל: הוא לא אמר רשת ב'.

איתן כבל: הלאה.

<אחיה גינוסר: אני כן שמעתי.

<אחיה גינוסר: אבל אף אחד לא קיבל תפקיד בכיר.

<אחיה גינוסר: נהפוך הוא, התחושה היא שמנסים לנפנף ולנער את אנשי רשות השידור, חץ ממתי מעט כמובן.

<אחיה גינוסר: אני רוצה לתקן עוד טעות.

<אחיה גינוסר: מדובר כאן כאילו המכתב נשלח היום על ידי אריה וחברים אחרים.

<אחיה גינוסר: אבל אנחנו, אגודת העיתונאים, שלחנו כבר לפני חודשיים מכתב בדיוק בזו הלשון, מכתב שקובל על ההשפלה, על ההתנהגות, על המעבר למודיעין, שזה דבר הזוי ומנוגד לחוק, על התירוצים שבגינם עוברים לעיר מודיעין.

<אחיה גינוסר: איך אבי ליכט יכול לבוא עם התירוצים הדלוחים האלה, עם ההתפלפלויות המשפטיות האלה?

<אחיה גינוסר: איך אפשר להפוך את מודיעין לירושלים?

<אחיה גינוסר: איך אפשר להפר את החוק בצורה כל כך בוטה ושתהיה פה מין הסכמה כזאת כאילו זאת גזרה משמיים?

<אחיה גינוסר: זאת לא גזרה.

<אחיה גינוסר: חוקק חוק שכנראה לא היה כל כך טוב, כי עובדה שאף אחד לא מצליח ליישם אותו.

<אחיה גינוסר: ועכשיו, כשמנסים כל הזמן לתקן את הטעויות שנעשו, מנסים לתקן אותן בטעויות נוספות.

<אחיה גינוסר: אנשי התאגיד, עם כל הרצון אולי הטוב – אני אגב חושב שאין שם רצון טוב – לא מצליחים לבצע את הפעולה.

<אחיה גינוסר: הם לא יכולים להתחיל את השידורים ב-1 באוקטובר - -

איתן כבל: אחיה, אנחנו דיברנו על זה.

<אחיה גינוסר: - - והם אומרים את זה.

<אחיה גינוסר: הם ישימו שקופית - - -

איתן כבל: אחיה, תודה.

<אחיה גינוסר: רגע, רק שנייה - - -

איתן כבל: לא, אחיה, אני חייב - - -

<לאה ורון: אנחנו חייבים לפנות את האולם.

<אחיה גינוסר: אולי הפתרון הוא בהחלפת הניהול של התאגיד.

<אחיה גינוסר: אני חושב שאולי זה הפתרון הנכון.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תמנה, בבקשה.

<תמנה עורב: אני רוצה לציין שאני עברתי ריאיון, ואמנם הוא לא היה משפיל אבל הוא היה לפני למעלה מחודש ועדיין לא קיבלתי תשובה.

<תמנה עורב: אז סליחה, אבל אני רואה בזה התעללות, אני רואה בזה השפלה.

<תמנה עורב: תשובה, כן או לא, היא תשובה, ואני מוכנה לקבל את התשובה הזו.

<תמנה עורב: וכמוני יש עוד כמה וכמה אנשים, אני לא היחידה.

<תמנה עורב: ודרך אגב, אני לא טאלנט.

<תמנה עורב: דבר נוסף, כל המשרות בדרגות הביניים והבכירות כבר מאוישות, ואנשים ברשות השידור שנמצאים בתפקידי ניהול מקבלים טלפונים די מעליבים.

<תמנה עורב: בן אדם שנמצא 20 שנה, שיש לו ניסיון של 20 שנה, מציעים לו לקבל תפקיד שהוא תפקיד של מישהו מתחיל.

<תמנה עורב: אני חושבת שזה עלבון גם כן.

<תמנה עורב: לכן התחושה שלנו, העובדים, היא שיש כאן איזושהי מגמה לסמן וי, להגיד "זימנו עובדים והם לא רצו להגיע".

איתן כבל: תודה, תמנה.

<תמנה עורב: לא, יש לי עוד משהו להגיד.

איתן כבל: משפט.

<תמנה עורב: לא, לא משפט, איתן, בחייך.

<לאה ורון: יש ועדה שממתינה בחוץ.

איתן כבל: תמנה, אני מצטער אבל לא הייתה תכנית שאני אתן לאנשים לדבר.

<תמנה עורב: יש גם עניין של שקיפות.

<תמנה עורב: אני מחפשת את הפרוטוקולים של המועצה, ואין פרוטוקולים, יש רק החלטות.

<תמנה עורב: לגבי שוויון, כשאותי ראיינו היו חמישה אנשים שראיינו אותי ונכתב פרוטוקול.

<תמנה עורב: שמעתי שבשבועיים האחרונים יושבים שני אנשים ואין פרוטוקול.

<תמנה עורב: אז איפה השוויון?

<תמנה עורב: מה קורה עם נשים?

<תמנה עורב: מה קורה עם באר שבע?

<תמנה עורב: אני באה מבאר שבע ואני לא יודעת אם יש מערכת או אין מערכת בבאר שבע.

<תמנה עורב: זה לא יכול להיות שבתאגיד שידור ישראלי חדש אין מקום לכל הדרום, אין לא טלוויזיה ולא רדיו.

איתן כבל: תמנה, תודה.

<תמנה עורב: הגיע הזמן שתיתנו את הדעת גם על הדברים האלה.

איתן כבל: תודה, אני רוצה לסכם.

<תמנה עורב: ושלא לדבר על זה ש - - -

איתן כבל: לא, לא, לא, תמנה, תודה, אפילו לא עוד רגע.

איתן כבל: עכשיו אני מסכם.

<אחיה גינוסר: עוד משפט.

איתן כבל: לא.

<אחיה גינוסר: רבע.

איתן כבל: לא.

<אחיה גינוסר: עשירית.

איתן כבל: לא, די, מספיק.

איתן כבל: מחכים כאן בחוץ.

איתן כבל: יש כללים בבית הזה.

איתן כבל: אני רוצה לסכם, ומרגע זה אף אחד לא מפריע לי.

איתן כבל: הדיון הזה הוא הדיון חשוב והוא לא נעשה כדי שיבואו עכשיו העובדים...

איתן כבל: אני חושב שהדברים שחברי הכנסת אמרו ייצגו בצורה מאוד נאותה את המסר של העובדים.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם ולחברי הכנסת, ושיהיה ברור: התאגיד זה חוק שחוקק על ידי הכנסת, והוא פועל יוצא של תהליכים שונים שאנחנו מבקשים לשנות את אמות המידה שלהם.

איתן כבל: אי אפשר למדוד את התאגיד כשהוא עוד לא התחיל.

איתן כבל: כבר שואלים אותו מה ישודר בין חמש לשש והאם דודלי יחזור.

איתן כבל: אבל חבר'ה, סליחה, עוד אין כלום, עוד אין שום דבר.

איתן כבל: זה לא פשוט לפטר עובדים ולשלוח עובדים הביתה.

איתן כבל: אלוהים בשמיים עדי שכל עובד שמדבר איתי, הבטן שלי מתהפכת.

איתן כבל: ואני כל הזמן מנסה לראות איפה אני נמצא בתוך התהליך הזה.

איתן כבל: ראשי התאגיד, אני אומר לכם שאני לא אתערב לכם בתכנים ובמי שאתם לוקחים ומי לא, אבל אני אלחם בכם בכל הכוח כדי שהכול יהיה שקוף, כדי שאנשים לא יושפלו, כדי שזמן יהיה זמן, כדי שנהיה בטוחים שאכן אמות המידה שבהן נבחרים האנשים הן אמות מידה מקצועיות ומכובדות.

איתן כבל: אני אומר בצורה הכי ברורה, זה לא התפקיד שלנו לבוא ולבחור בין זה לזה.

איתן כבל: ואני אומר לעיסאווי, אני לא מצפה שבראשון לחודש כבר יעלה הקריין ויתמתח לפני שידור החדשות.

איתן כבל: יש כאן תהליך שבו - - -

עיסאווי פריג': אז החוק לא מתקיים.

איתן כבל: יש כאלה שהם קוסמים, שכבר יודעים - - -

עיסאווי פריג': זה החוק.

איתן כבל: לא, החוק אומר שהשידור יתחיל בראשון לחודש, הוא לא אמר שבראשון לחודש כבר יעמוד החיים יבין של 66'.

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה, אני כתבתי את החוק, בחלקו, אז אל תגידו לי מה כתוב בו.

איתן כבל: אני אלווה את זה אישית.

איתן כבל: אני לא רוצה ועדת משנה ולא כלום, אני ארצה ללוות את זה באופן אישי; ללוות את הוועדות, לראות איך הדברים מורכבים.

איתן כבל: אנחנו גם נקים צוות שילווה את הדברים האלה מקרוב, בשבילכם.

איתן כבל: וכמו שהתעקשנו, גיל, שאתה כבר תוכל להיות בתפקידך כיושב-ראש המועצה.

איתן כבל: ..

איתן כבל: וכבר אמרתי לאלדד, כל יום שיעבור יגיע הרגע שאתה לא תוכל לעשות את זה לבד.

איתן כבל: אני אומר בצורה ברורה שאת כל השאלות שנשאלו כאן אני אבקש לקבל בכתב, באופן מסודר, ושאלות נוספות שייצאו מאיתנו יועברו אליכם.

איתן כבל: אנחנו נלווה את הדברים מקרוב, אנחנו נעזור לכם שיהיה תאגיד שידור ציבורי ישראלי חזק, אבל תעזרו לנו לעשות את זה.

איתן כבל: תודה.