ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 220, 2016-06-27 13:30

מירב בן ארי: שלום לכולם, אני מבקשת לפתוח את הישיבה.

מירב בן ארי: אני אחליף את חבר הכנסת יעקב מרגי.

מירב בן ארי: מתכבדת לפתוח את ועדת החינוך התרבות והספורט.

מירב בן ארי: היום ה-27 ליוני 2016, כ"ה בסיוון התשע"ו.

מירב בן ארי: הנושא: "טיפול בתלמידים ליקויי שמיעה ושיקומם" - דיון מעקב.

מירב בן ארי: אני מודה שאני ביקשתי מיו"ר הוועדה ללא הרף לקיים את הדיון, בעיקר בנושא של "שמע", ובכלל בנושא הזה של תקציב המשרד.

מירב בן ארי: היינו בחודשים האחרונים בדיונים מול משרד הרווחה בנושא של "שמע", לצערי, הנושא לא התקדם, היו כל מיני טענות לשני הצדדים.

מירב בן ארי: אני רוצה לפתוח את הדיון שוב, ולראות ממשרד הרווחה האם חל שינוי מאז הוועדה.

מירב בן ארי: הוועדה האחרונה הייתה פה ב-7 לדצמבר 2015 – המון זמן, מה גם שלא נראה ששום דבר השתנה, אלא אם כן תתקנו אותי אם אני טועה אם משהו השתנה, או מה שהולך להיות בתקציב של תקציב 2017.

מירב בן ארי: הנושא של ילדים חרשים, בעיקר הפעילות מה שנקרא after school – הפעילות אחר-הצהריים היא פעילות שאנחנו לא שמנו עליה דגש ונתנו את זה לעמותות.

מירב בן ארי: העניין הוא שאם נותנים לעמותות כמו כל דבר שבערך מופרט במערכת החינוך והרווחה, המינימום היה זה לתקצב אותן בהתאם.

מירב בן ארי: כאן היה שגם העבירו את זה לעמותות, וגם לא נתנו כסף.

מירב בן ארי: זו בעיה, מה גם ששמענו בדיון הקודם ששני מיליון שקלים לשנה שזה התקציב בתקנה ל-600 תלמידים, עשינו חישוב ויצא בערך שקל לכל תלמיד, אז אם זה מה שהמדינה מוכנה לתת זה כמובן דורש מאתנו התייחסות.

מירב בן ארי: כמובן, אנחנו רוצים לדעת איך אנחנו מתקדמים תקציבית, ואיך אנחנו עוזרים לעמותות האלה לא להיסגר, אלא לעמוד על הרגליים ובצורה מכובדת.

מירב בן ארי: אני אציין עוד משהו.

מירב בן ארי: כשהייתי חברת מועצת העיר תל-אביב יפו, ביקרתי ב"שמע", אני מודה גם שהפכתי לתומכת נלהבת.

מירב בן ארי: אני חושבת שזו עמותה מקסימה.

מירב בן ארי: אני חושבת שמה שעושים שם זה מדהים מכלום, מלאכת קודש ברמה של לבוא ולתת לחבר'ה הצעירים האלה איזושהי מסגרת, תנועות נוער קצת קשה להם בארגון, אז יש להם מסגרת עם חבר'ה מקבוצות השווים שלהם.

מירב בן ארי: הסתובבתי וראיתי את התלמידים, וראיתי את הילדים, וראיתי את הצוות ומאוד התרשמתי, ולכן הבטחתי להיות מחויבת, ובאמת, גם לכאן לכנסת הייתי קשר מעולה עם אריק, גם נאחל לו בהצלחה.

מירב בן ארי: כמובן נאחל הצלחה למילי עם כניסתה לתפקיד.

מירב בן ארי: באמת, אם לא הייתי רואה במראה עיניים, אולי הייתם מדברים כאן עם מישהי שפחות מכירה, אבל בהחלט גם אני וגם חבר הכנסת נחמן שי היינו באירוע של "שמע", אנחנו מלווים אותם, ואנחנו מאוד מגויסים אליהם.

מירב בן ארי: אני רוצה להתחיל עם משרד הרווחה.

מירב בן ארי: בבקשה.

נחמן שי: יש שאלה מרכזית, למה אריק התפטר?

מירב בן ארי: מה הסיבה לפיטוריו יסבירו - - -

נחמן שי: להתפטרותו.

מירב בן ארי: כן, אצלנו אנחנו קוראים לזה "התפוטר" - משלב התפטר לצד התפוטר.

<מיכאל רוט: החוזה של אריק היה עד ה-30 ליוני והחלטנו לא להאריך אותו.

נחמן שי: מי?

נחמן שי: ועד המנהל החליט לא להאריך?

<מיכאל רוט: כן.

<מיכאל רוט: מינינו את מילי שטיינברג.

נחמן שי: את מילי אני לא מכיר, בטוח שהיא מוכשרת שיגעון, אבל אני פשוט הכרתי את אריק והוא ניהל מאבק מאוד עקשני ורגשי הייתי אומר לטובת "שמע" ואני התגייסתי, אני מודה שהתגייסתי.

מירב בן ארי: האמת, שהוא גם גייס פה ממש כל כך הרבה חברי כנסת.

<מיכאל רוט: "שמע" נשארה אותה "שמע" – הילדים הם אותם ילדים, ומלאכת הקודש היא אותה מלאכת הקודש.

נחמן שי: לא אמרנו שנסיר את התנגדותנו.

מירב בן ארי: משרד הרווחה והשירותים החברתיים, אורנה יוגב, ממלאת מקום מנהל אגף השיקום.

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: היית בדיון הקודם שהיה כאן, ראית את המצב?

<אורנה יוגב: כן.

מירב בן ארי: ספרי לנו מה קורה.

<אורנה יוגב: הייתי בדיון הקודם, ואכן התקציב שעומד לתמיכה בארגוני החרשים הוא התקציב שאת ציינת, זה התקציב שעומד לתמיכה לכלל ארגוני החרשים שהוא מורכב מתקציב משותף של משרד החינוך.

מירב בן ארי: זה לכלל ארגוני החרשים.

מירב בן ארי: בסך הכול כמה ארגוני חרשים יש?

מירב בן ארי: - "שמע", "שמעיה" ו"מיח"א"?

<אורנה יוגב: לא.

<אורנה יוגב: השנה הגישו 16 ארגונים בקשות לקבלת תמיכה.

<אורנה יוגב: אבל מאוד חשוב לי לומר, כמו שבדיון הקודם נתנו בצורה מפורטת סכומים ועלויות, זה סכום תמיכה שזה שורה אחת, או סכום אחד בתקציב.

<אורנה יוגב: אבל בנוסף לזה אנחנו כמשרד הרווחה, אחר כך משרד החינוך יוסיף, אבל אנחנו כמשרד הרווחה מתקצבים נושאים נוספים לטובת החרשים וליקויי השמיעה, גם ילדים, גם בוגרים, דרך מועדוניות, דרך מרכזי נוער, דרך מעונות יום שיקומיים, דרך מרכזים לחיים עצמאיים.

מירב בן ארי: כל מה שניתן לילדים ליקויי שמיעה וילדים חרשים במסגרת משרד החינוך - - -

<אורנה יוגב: לא, לא, מה שציינתי עכשיו - - -

מירב בן ארי: לא, אני רוצה לדעת אחרי שהוא יוצא מבית-ספר.

מירב בן ארי: אחרי שהוא יוצא מבית-הספר ייחודי לחרשים?

<אורנה יוגב: בוודאי.

<אורנה יוגב: וזה בנוסף לשני המיליון שציינת אותם.

מירב בן ארי: מה שהיא אומרת שיש פעילויות שכמובן המדינה צריכה להיות אחראית, המדינה לא אמורה להפיל הכול על העמותות, זה נכון.

מירב בן ארי: אבל השאלה היא אם יש לך 16 ארגונים?

<אורנה יוגב: אנחנו יוצאים למכרז למתן שירות מסוים.

<אורנה יוגב: נאמר, אנחנו רוצים לתת וצריך לתת מועדונית שיקומית אחר-הצהריים בתום יום הלימודים לילדים שהם ילדים חרשים וכבדי שמיעה.

<אורנה יוגב: אנחנו יוצאים למכרז כדי לבחור גוף מפעיל, או גופים מפעילים, ארגונים מפעילים, לפעמים זה באמצעות רשויות מקומיות, לפעמים זה באמצעות גופים מפעילים, והם נותנים את השירותים לאוכלוסייה בפריסה הנדרשת.

מירב בן ארי: מי זה הם, גם עמותות?

<אורנה יוגב: בוודאי.

<אורנה יוגב: מי שזוכה במכרז, מי שעומד בתנאי הסף.

מירב בן ארי: אז את יודעת כמה כסף שמה מדינת ישראל לילדים חרשים בסך הכול?

<אורנה יוגב: דקה, אני אראה אם יש לי כאן את הסכום, ואם לא, אני תיכף אדאג לקבל אותו.

אילן גילאון: 16 ארגונים.

מירב בן ארי: לא, זה רק התמיכות.

אילן גילאון: לא, תביני מה זה מעיד על התסכול שלנו בבעיה.

<אורנה יוגב: תיכף אני אתן את הסכום.

<אורנה יוגב: זה שירותים שאנחנו נותנים מעבר לבית ספר, והם שירותים שניתנים באמצעות מכרזים וכך הלאה.

<אורנה יוגב: בנוסף לזה יש את התמיכות, שלתמיכות כל הארגונים יכולים לגשת, יש מבחן תמיכה הם צריכים לעמוד שוב בקריטריונים.

מירב בן ארי: כולם יכולים לקבל מהשני מיליון אם הם עומדים במבחני התמיכה?

<אורנה יוגב: באופן תיאורטי כן אם הם עומדים במבחני התמיכה.

<אורנה יוגב: חלקם, לצערנו, לא עומדים במבחני התמיכה ואז הם מקבלים תשובה שלילית, ואז הכסף שנשאר, זאת אומרת, הכסף הקיים מתחלק בין כל מי שעבר.

מירב בן ארי: מה עם ההחלטה שהגענו פה לבדוק אפשרות להגדיל את השני מיליון שקל?

מירב בן ארי: זה כבר חמש שנים אתם עם אותו תקציב.

<אורנה יוגב: בסוף דצמבר כשהתקיים פה דיון במהלך 7 לדצמבר, לא הצלחנו לקדם או להוסיף סכום לתקציב.

<אורנה יוגב: נכון לתקציב הקרוב שיהיה כבר תקציב דו-שנתי של 17', 18' - זה חלק מהבקשות שלנו לקבל בקשות תקציביות.

מירב בן ארי: כמה ביקשתם?

<אורנה יוגב: אין לי עוד את הסופי אז אני עוד לא יכולה לומר, אבל זה משהו שבימים הקרובים ייחתך ויוגש בקשה לאוצר.

מירב בן ארי: זאת אומרת שאת לא יודעת כמה ביקשת לתקציב של העמותות?

<אורנה יוגב: לא, כי עדיין לא קיבלתי אישור.

<אורנה יוגב: מה שאני ביקשתי זה לא רלבנטי מה שבסופו של יום יוחלט לבקש.

מירב בן ארי: לא, אבל זה כן רלבנטי כמה ביקשתם, בלי קשר זה גם רלבנטי שביקשתם להגדיל את זה.

<אורנה יוגב: ביקשנו להגדיל את זה, בעוד כמה ימים אני אדע לומר כמה הבקשה הסופית שלנו, כי זה עדיין נמצא בדיונים בתוך תקציב המשרד – אני עוד לא יודעת לומר לך בדיוק את הסכום הסופי של כמה המשרד מבקש.

מירב בן ארי: בבקשה, משרד החינוך, שולמית כהן, מפקחת ארצית לליקויי ראייה ושמיעה.

<שולמית כהן: אני לא מדברת על התקציבים שניתנים במהלך היום כשהתלמידים בבית-הספר, אלא רק על הפעילות של אחר-הצהרים.

מירב בן ארי: אנחנו מדברים על אחרי בית-הספר.

<שולמית כהן: קודם כל אני רוצה לדייק את הנתונים.

<שולמית כהן: סך הכול 355 התלמידים שמקבלים טיפול בשעות אחר- הצהריים, זה 355 תלמידים בפריסה ארצית חרשים.

מירב בן ארי: 355 תלמידים הם חרשים וליקויי שמיעה במדינת ישראל?

<שולמית כהן: לא, יש הרבה יותר, יש כ-6,000 תלמידים.

<שולמית כהן: ה-355 זה אותם תלמידים שהחליטו לבוא לפעילות של אחר-הצהריים במרכזים, במרכזים של "שמע".

מירב בן ארי: כמה יש ב"שמעיה", את יודעת לומר לנו?

<שולמית כהן: "שמעיה" עובד באופן קצת שונה.

מירב בן ארי: 355 תלמידים נמצאים ב"שמע".

<שולמית כהן: בשעות אחר-הצהריים.

מירב בן ארי: נראה לי שאת צריכה לעדכן את מנכ"ל משרד הרווחה, כי בכתבה האחרונה ב"הארץ" הוא טען שיש 60 ילדים ב"שמע".

<שולמית כהן: זה 60 ילדים אולי מקבלים הועדות.

אילן גילאון: נכון, במו עיניי ראיתי.

מירב בן ארי: בכל מקרה, גם אני פה וגם חבר הכנסת שי - - - בוא נגיד שהוא לא דיבר על 350 ילדים ב"שמע" זה בוודאות, גם אם אנחנו לא מסכימים על ה-60 ילדים.

<שולמית כהן: חלק מהילדים האלה למרות שהם באים בשעות אחר-הצהריים לפעילות, הם לא נתמכים על-ידי "שמע", רק על-ידי משרד החינוך - חלק מאותם 355 תלמידים שמגיעים לפעילות של אחר-צהריים.

מירב בן ארי: כמה זה?

<שולמית כהן: אני צריכה לעשות חישוב, אני יכולה להגיד לך בהמשך.

<שולמית כהן: בנוסף, מתוך השני מיליון משרד החינוך מעביר מעל למיליון ו-300 מהתקציב של השני מיליון של משרד החינוך.

מירב בן ארי: אז משרד הרווחה נותנים 700 אלף שקלים?

<שולמית כהן: בנוסף לזה, בפעילויות שיש ממש "שמע" מקיימת אותן בשעות אחר-הצהריים, אנחנו מזרימים להם שעות בשווי של 336 אלף שקלים.

מירב בן ארי: בנוסף ל-1.3 שזה שעות תגבור.

<שולמית כהן: בנוסף.

<שולמית כהן: זה שעות שאנחנו עוזרים להם להפעיל את המועדוניות אחר-הצהריים.

רק להם?

<שולמית כהן: רק להם, אני לא מדברת על שום דבר אחר.

<שולמית כהן: בנוסף לזה, אנחנו נותנים להם להפעיל את המועדונית.

מירב בן ארי: אני ביקשתי שהדיון על "שמע".

<שולמית כהן: אנחנו נותנים להם עוד 15 מורות חיילות שבשעות הבוקר הן נמצאות בכיתות של החינוך המיוחד לליקויי שמיעה, ומגיעות אחר-הצהריים לסייע ל"שמע" - זה בהסכמה שלנו כמובן, של המשרד, זה מורות חיילות של המשרד שהן מגיעות אחר-הצהריים לסייע להפעיל את המועדוניות.

<שולמית כהן: בנוסף למורות החיילות, יש לנו בנות שרות לאומי – אני מדברת על אותם 355 תלמידים בפריסה ארצית.

<שולמית כהן: בנוסף לזה יש לנו עוד 11 בנות שרות לאומי שגם מגיעות בשעות אחר-הצהריים בימים שמתקיימת פעילות אחר-הצהריים כדי לסייע לעמותה להפעיל.

<שולמית כהן: זה מה שמשרד החינוך נותן כדי להפעיל, זה כמעט, אני לא רוצה להגיד, אבל אולי זה מעל ל-90% מהעלות של ההפעלה לפי עניות דעתי.

נחמן שי: את יכולה לכמת את זה בסכומים?

<שולמית כהן: כימתתי את הסכומים של השעות, זה יכולתי לכמת – יש לנו 48 שעות שזה 336 אלף שקלים, את המיליון ו-300 אלף שקלים זה הסכום.

<שולמית כהן: 11 ו-15 - עוד 26 מורות חיילות ובנות שירות לאומי זה משהו שאני לא יכולה לכמת, אבל בואו תחשבו שיש עוד 26 מדריכים שמגיעים אחר-הצהריים לסייע.

נחמן שי: לכמה שעות?

<שולמית כהן: הם באים לכל השעות שזה מופעל.

מירב בן ארי: ברור, זה אלפי שקלים.

מירב בן ארי: אנחנו יודעים עכשיו החוק של השירות הלאומי כמה הוא עולה.

<שולמית כהן: אני רק רוצה לומר שחלק מהאנשים האלה גם מגיעים יום אחד בשבוע לתל-אביב, למשל, שהם נמצאים שם מהבוקר, אפילו שהילדים לא נמצאים ב"שמע" כדי להכין כל מיני הכנות לפעילויות.

מירב בן ארי: ב"שמע" - ראיתי אותם פיזית במקום.

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול אותך שאלה, מי מפקח?

מירב בן ארי: מי מכשיר אותם לעבוד עם ילדים את בנות השרות, את המורות חיילות?

<שולמית כהן: בנות שירות לאומי זה מה שאנחנו עושים את זה בקיץ.

<שולמית כהן: אנחנו מכנסים אותן, הן עוברות הכשרה, כולל שפת סימנים.

<שולמית כהן: הן לומדות אפילו את שפת הסימנים, הן מוכשרות במהלך הקיץ.

<שולמית כהן: ברגע שאנחנו יודעים מי הבנות שמגיעות אלינו, מתקיימת השתלמות של מספר ימים לאותן בנות שירות לאומי ומורות חיילות, ביחד עם עמותת "שמע" אנחנו עושים את זה.

מירב בן ארי: אני מאוד מודה לך על הסקירה.

מירב בן ארי: אני חייבת להגיד לך משהו, משרד הרווחה.

מירב בן ארי: אנחנו עוסקים פה בנושא של "שמע" חברי כנסת מכל הסיעות.

מירב בן ארי: עשינו כאן דיון, היה דיון קשה מאוד, שאחר-כך גם יצא לתקשורת.

מירב בן ארי: אני כן ציפיתי לסקירה יותר מעמיקה, אז אם יש לך פרטים להשלים לנו מצוין.

מירב בן ארי: אבל לפי שגיליתי עכשיו עוד יותר חמור בעיניי, כי אני גיליתי שהמשרד – אלא אם כן, עכשיו תתנו לנו - 700 אלף שקלים - - -

<אורנה יוגב: לא, ממש לא.

מירב בן ארי: בסדר, אין בעיה, בגלל זה חזרתי אליכם.

<אורנה יוגב: יש לנו ככה – למועדונים חברתיים, שוב, זה שירות פרופר לאחר-הצהריים, זה קצת יותר ממיליון שקל.

<אורנה יוגב: למועדוניות שיקומיות יש עוד - - -

מירב בן ארי: איזה גיל זה מועדוניות שיקומיות?

<אורנה יוגב: זה הכול גילאי בית-ספר.

<אורנה יוגב: מועדוניות שיקומיות עוד שני מיליון שקלים.

<אורנה יוגב: במעונות יום שיקומיים שזה בשעות הבוקר לפעוטות מגיל חצי שנה עד 3, שזה עוד תחום שאנחנו פה נותנים שרות מאוד מעובה, והעלות שלו היא 18 מיליון שקלים רק לפעוטות חרשים בכל ארץ.

<אורנה יוגב: יש 16 מעונות יום שיקומיים שמיועדים ייעודית לפעוטות ליקויי שמיעה וחרשים.

<אורנה יוגב: בנוסף לזה, יש שירותי תמיכה בתקשורת שזה סכום מאוד גדול שניתן לכל מי שזכאי, שעומד בקריטריונים של ירידה מסוימת בשמיעה חלקית או מלאה, ומגיע לכדי 39 מיליון שקלים.

מירב בן ארי: מה זה שירותי תמיכה ותקשורת?

מירב בן ארי: מה זה, ילד הולך לבית ספר ומה הוא מקבל?

<אורנה יוגב: זה גם תרגום, גם תמלול.

מירב בן ארי: בתוך בית-הספר.

<אורנה יוגב: לא.

<רויטל אילתי ויסמן: אני מפקחת תחום חרשים וכבדי שמיעה באגף השיקום משרד הרווחה.

<רויטל אילתי ויסמן: שירותי תמיכה ותקשורת מיועדים לאנשים על-פי התקנה לאנשים שהתחרשו לפני גיל 3.

<רויטל אילתי ויסמן: אם אדם מצהיר ונותן הצהרה שהוא אכן התרחש לפני גיל 3 הוא זכאי לסל תקשורת.

מירב בן ארי: אם הוא חרש מגיל 4?

<רויטל אילתי ויסמן: בעיה קשה.

<אורנה יוגב: נכון להיום הוא לא זכאי.

<אורנה יוגב: אחד הדברים ל-2017-2018 זה בין היתר גם הנושא הזה.

<אורנה יוגב: כל הנושא של חרשים וליקויי שמיעה, זה נושא שמנכ"ל המשרד לקח, באמת שם לו את זה כאחד היעדים המרכזיים.

מירב בן ארי: רגע, שנייה, אני רוצה להבין את הנקודה הזאת.

מירב בן ארי: אם ילד נהיה חרש בגיל 6 הוא לא מקבל?

מירב בן ארי: הוא לא זכאי לסל?

<אורנה יוגב: נכון להיום את הסל תקשורת הוא לא מקבל.

<אורנה יוגב: את כל יתר השירותים שמניתי קודם הוא יקבל.

<אורנה יוגב: הוא לא יקבל את הסכום החודשי של סל התקשורת.

<אורנה יוגב: יש שני דברים – אחד, זה סל תקשורת, אחד זה דמי תקשורת.

<אורנה יוגב: אחד – נועד לסיוע ברכישות אביזרים.

מירב בן ארי: זה גם הלך לתקציב של 2017 לשנות את גיל 3?

<אורנה יוגב: נכון.

<אורנה יוגב: גם את גיל 3 בהחלט זה משהו שאנחנו מייעדים בשבילו תקציב נוסף.

<רויטל אילתי ויסמן: כל חרש זכאי ל-45 שעות תרגום או תמלול, זאת אומרת, הוא זכאי לגייס - - -

<יהודית גידלי: 45 שעות ביום, בשנה?

<רויטל אילתי ויסמן: בשנה.

<רויטל אילתי ויסמן: זה לא מספיק, אני חייבת להגיד.

מירב בן ארי: בבקשה, חבר הכנסת אילן גילאון, התייחסותך.

אילן גילאון: אני מבין שהמנכ"ל התפטר או משהו?

מירב בן ארי: פוטר.

אילן גילאון: למען הגילוי הנאות, אני בא מבית מדרש שמאמין ב"שונא עמותות יחיה", אבל אני מסייג את זה מיד כדי שלא תעלבו, כי אם 16 ארגונים מגישים בקשות, סימן שאנחנו כמערכת לא מטפלים בנושא כפי שצריך וכפי שהיה ראוי.

אילן גילאון: הדינמיקה היא מאוד פשוטה פה – כל אימת שקורית רשלנות כזאת, אז קבוצת הורים הולכת ומתארגנת, זה בעצם ההיסטוריה של כל הארגונים.

אילן גילאון: סך הכול הגענו ל-30 אלף עמותות במדינת ישראל, רובן חורשות טוב, חלקן לא חורשות כל טוב, לכן גם אנחנו נדרשים להגיע כדי לראות שזה דבר אמתי.

אילן גילאון: אני מאוד אמביוולנטי בנושא הזה, כי אני הייתי רוצה שמשרד החינוך שאני מכיר את העמותה הראשית במשרד הרווחה בעניין הזה יטפלו בכל הנושאים האלה וההורים לא הצטרכו להתארגן, אבל זה לא קורה כאן.

אילן גילאון: אז את נמצאת במציאות כאילו דופק לך מישהו בדלת, את פותחת ורואה שזה ילד ואומר שהוא רעב, ואת הולכת ומכינה לו סנדוויץ' כמו שכל אחד מאתנו יעשה, ולא מתחילה להסביר שככה לא עורכים את הדברים.

אילן גילאון: אז בסופו של דבר אתה מתחיל להבין שבמדינה זה מאוד קל הפטנט הזה – לעבוד באמצעות עמותות, זה עולה לה הרבה יותר זול וגם אין לה אחריות ישירה.

אילן גילאון: איך אנחנו יודעים לפלג את הדברים האלה?

אילן גילאון: אצלנו עוסקים בכל כך הרבה פרטים, מי מקבל את אלה - איזה היגיון יש בזה שילדים עד גיל 3 מקבלים ואחר כך לא?

אילן גילאון: איזה היגיון יש בזה שבן-אדם עד גיל 67 הוא נכה, ובגיל 67 הוא הופך לאצן אולימפי באולימפיאדה?

אילן גילאון: - פתאום הוא לא נכה.

אילן גילאון: ההיגיון הזה הוא היגיון חלוקתי וכספי, זה ברור לגמרי.

אילן גילאון: לכן אני הבנתי שיש כאן

אילן גילאון: מחלוקת בין משרד הרווחה ל"שמע" לגבי גובה הסכום שהוא נשען על מספרים ודיווחים שהיו קודם, זה מה שהבנתי את הבעיה קודם לכן, ורציתי לדעת איפה הדברים האלה עומדים.

אילן גילאון: גברתי היושבת ראש, כשפנינו ביחד למשרד הרווחה, זה היה הנושא ששאלנו.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: חבר הכנסת שי יוסיף, ואז אנחנו רוצים התייחסות של "שמע" לעניין הזה מול המשרד.

נחמן שי: כפי שהזכירה חברתי, אנחנו התגייסנו לעזור ל"שמע", התרשמנו מהפעילות של העמותה, מההתנדבות והמסירות של קבוצה גדולה מאוד של אנשים שמבינים את המצוקה, וכמובן תמיד כשזה זה פוגע בילדים זה הכי פוגע.

נחמן שי: אמי זיכרונה לברכה סבלה מבעיות שמיעה, אבל זה קרה בגיל מאוד מבוגר, ובאופן טבעי אתה אומר זה מגיע.

נחמן שי: אבל כאן זה ילדים, וזה כל העתיד שלהם, וכשהם לוקים בליקוי כזה אז זה באמת לקות קשה מאוד.

נחמן שי: אריק איננו פה, אני מאוד מצטער שהוא סוים, אני לא יודע למה, אני רק אומר כי הוא הוא נלחם קשות לטובתכם, וגם גרר את כולנו אחריו שזה זה לא דבר של מה בכך, כי המשרדים שלנו עמוסים בפניות של עמותות וקבוצות, והוא שכנע אותנו בחשיבות העניין.

אילן גילאון: אותי הוא סחב - - - ועשינו ריבה שם.

נחמן שי: אתם לא תחזירו אותו עכשיו, רק תדעו שלפחות אותנו הוא כבש באנרגיות שלו.

נחמן שי: אני התרשמתי שהעמותה נמצאת בקשיים כספיים כבדים מאוד, ושהיא בסכנה בסגירת פעילות.

נחמן שי: אנחנו קיבלנו ממנו כל כמה זמן אס.

נחמן שי: או.אס.

נחמן שי: – חבר'ה, אם זה לא יגיע, לכן גם שלחנו מכתבים, והתגייסנו וביקשנו, כי אמרנו לא יכול להיות לזרוק את הילדים האלה, להשאיר אותם בלי טיפול זה שנים קריטיות - הם יכולים לרכוש כל מיני מיומנויות וכן הלאה, ואם הם לא יעשו את זה בגילאים האלה, לא יהיה להם את אף פעם.

נחמן שי: לכן חשוב לי, אני שומע פה על סכומים כאלה ואחרים.

נחמן שי: מירב עם שלוש יחידות הצליחה לאסוף את כל המספרים.

נחמן שי: ..

אילן גילאון: אני הייתי אלוף מחוז הדרום בהדיפת כדור ברזל, וזה התואר הכי גבוה שהגעתי אליו.

נחמן שי: אני רוצה לשמוע אתכם, להבין את המצוקה, שיהיה איזשהו קו מקשר בין המשרדים לבינכם, ובסוף אנחנו רוצים לשמוע של"שמע" יש מספיק משאבים כדי להמשיך את הפעילות, זה מה שאנחנו רוצים לשמוע.

נחמן שי: אם יש לנו את הבשורה הזאת, אנחנו הולכים בשקט לריב עם הממשלה על המרמרה.

נחמן שי: תנו לנו לריב על המרמרה, ותדאגו לילדים האלה שנמצאים בקושי מאוד גדול.

נחמן שי: תודה.

מירב בן ארי: בבקשה, חבר הכנסת יעקב אשר.

אני לא הייתי בדיונים הקודמים, בקדנציה הקודמת אני לא זוכר שזה היה בסוף הקדנציה בנושא הזה, הייתי חבר ועדת חינוך, אני לא זוכר.

קודם כל מה שאמר אילן זה נכון.

המדינה היום בנויה בצורה כזאת שבדברים האלה כנראה זה מגיע בגלל רצון טוב של ציבור מסוים או אנשים מסוימים, בדרך כלל כאלה שמכירים את זה מקרוב, ואז בעצם בשלב מסוים כזה או אחר, יש גם חיבור מול המדינה, במקרה הזה זה מול שתי משרדים, לדעתי, זה קצת בעייתי שזה נופל בין שתי משרדים.

ראינו את זה תוך כדי זה - - - שתי מיליון, בסוף התברר שזה 700.

הייתי מבקש ממך, שהדיון ייתן לנו גם מבט, וזה בסדר מבחינתי, אבל שזה ייתן באמת מבט על מקומות אחרים שגם התארגנו ועשו את הדברים האלה - את "שמע" הכרתי.

כשהייתי ראש עיר בבני ברק, הכרתי יותר את הפעילות שלהם שזה "שמעיה", שבלי הפעילות שלהם הרבה מאוד מהילדים האלה היו תלמידים רגילים כמעט פחות או יותר בבתי-הספר, אבל לא יותר מזה, שום תמיכה - לא רגשית ולא מעשית הייתה קורית להם.

לכן אני משבח את שתי הארגונים.

אני מודה גם למשרד הרווחה על כך שהוא מכיר בנושא.

רק אני מבקש במבט שלך שאת מנהלת את הדיון, שהמסקנות יהיו רחבות ככל האפשר, כי ילד הוא ילד, ולא משנה באיזה עמותה הוא מטופל באותו זמן.

תודה.

מירב בן ארי: אין ספק.

מירב בן ארי: גם הסכום של שתי מיליון הוא חל על כל הילדים החרשים, לא רק על "שמע".

מירב בן ארי: נשמע את ההתייחסות של "שמע" לעניין הזה, כי אנחנו רוצים להבין מה המצב.

מירב בן ארי: אנחנו נזעקנו כמו שחבר הכנסת שי אמר, כדי לבוא ולומר שלא קיבלתם כלום, אז בואו ותגידו לנו מה קורה.

<מיקי רוט: אני חבר הוועד המנהל של "שמע", חבר חדש יחסית בוועד המנהל של "שמע", ואבא לילד חירש.

<מיקי רוט: אני חייב להתחיל ולומר, אנחנו לא באים פה באיזה משהו אישי, ודאי לא למשרד החינוך, לא למשרד הרווחה, לא זה העניין - אנחנו פונים למדינת ישראל.

<מיקי רוט: יש המון סכומים שהולכים, כי אני מכיר את זה בתור אבא לילד חירש שהוא כבר בן 24, כך שעברתי את כל התחנות, חלקן נפלאות, לא יודע כמה מקומות בעולם יש שככה מתייחסים לנכה החרש, וחלקן פחות כי זה נוצר ונופל בין הכיסאות.

<מיקי רוט: אנחנו ב"שמע" לא כרגע מתייחסים לפעילות הכלל – בעצם אנחנו מדברים על המועדונים החברתיים.

<מיקי רוט: אנחנו מדברים, אני אעשה את זה בשפת העם בכוונה, כי במקרה בתפקיד נוסף שלי אני יו"ר מתנ"ס.

<מיקי רוט: אני רואה ב"שמע" מתנ"ס - "שמע" זה מתנ"ס לילדים.

<מיקי רוט: דרך אגב, כל מה שאני אומר זה אחד לאחד "שמעיה".

מתנ"ס מונגש.

<מיכאל רוט: הוא מתנ"ס מתאים לילדים חרשים.

<מיכאל רוט: הבן שלי ניסיתי שהוא יילך למתנ"ס, הוא לא יכול להיות במתנ"ס.

<מיכאל רוט: ב"שמע" כשהוא בא ל"שמע" נפתחו אוזניו.

<מיכאל רוט: הוא בא למתנ"ס, הוא בא להיות עם ילדים כמוהו עם פעילות מתאימה, עם פעילות שוויונית – קבוצת השווים, וזה מתנ"ס.

<מיכאל רוט: מתנ"ס עוד צרכים מיוחדים גם, זה לא מתנ"ס רגיל.

<מיכאל רוט: אני מדבר על החלק הזה, צריך לבודד אותו מכל הדברים האחרים, אני מדבר על החלק הזה.

<מיכאל רוט: החלק הזה אם אנחנו לוקחים את כל העמותות, כי צריך להבין שלא כל העמותות מטפלים באותו סוג פעילות ואותו חתך.

<מיכאל רוט: אנחנו מדברים פה על בין 12 ל-16 עמותות, חלקן זה הספורט, זה כל מיני תחומים.

<מיכאל רוט: חלקן זה ילדים קטנים, חלקן זה מבוגרים.

<מיכאל רוט: במדינת ישראל על מספרים כאלה - שתי מיליון שקלים ביזיון אפילו להגיד את המספר הזה, חבר'ה, אני המום, אני באמת לא מבין את העניין הזה - מה זה שני מיליון שקלים שמתחלק?

<מיכאל רוט: זה ממש לא יאומן.

<מיכאל רוט: שנה שעברה בדיון דיברנו על עודפי תקציב שייקחו מהם ויוסיפו.

<מיכאל רוט: לחברי הכנסת ששאלו פה, וגם ליושבת ראש מירב, אני אגיד ש"שמע" בסכנת סגירה ממש.

<מיכאל רוט: אם אתם רוצים לדעת את הסיבה האמתית שאריק לא ממשיך אתנו, סיבה אמתית היא כי אנחנו לא יכולים לשלם את שכרו, אנחנו לא יכולים, ולכן הופסק החוזה, אין ספק, יש כל מיני שיקולים אחרים, בגדול זו הסיבה.

<מיכאל רוט: אני בא ושוב אומר, אני לא בא ואומר רק "שמע", הסכום הזה הוא לא הגיוני, הוא פשוט לא פרופורציונלי לכלום, לשום דבר.

<מיכאל רוט: התקציב שלי של מתנ"ס בודד איפה שאני יושב ראש, תקציב של מתנ"ס שמטפל בהרבה פחות ילדים רגילים, ושההורים שם הם בעלי יכולת, התקציב הוא פי שלוש מהתקציב ש"שמע" מקבל זה הכול.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

<יערה ישורון: אני יערה, אני אמא.

מירב בן ארי: הילדה שלך ב"שמע"?

<יערה ישורון: כן.

<יערה ישורון: עקרונית השנה היא לא הייתה בגלל שהשנה הראשונה היא בחטיבה, היא בת 13, סיימה עכשיו כיתה ז'.

<יערה ישורון: היא הייתה בדיון בפעם הקודמת.

<יערה ישורון: היא באמת אובייקטיבית, היא ילדה מדהימה לחלוטין, תודה לאל.

<יערה ישורון: את הלקות שלה גילינו מאוד מאוחר כאשר היא הייתה בת שנה וחצי, אז היא קיבלה מכשירי שמיעה בפעם הראשונה.

<יערה ישורון: באוזן אחת יש לה מכשיר שמיעה, באוזן השנייה יש לה שתל, היא הושתלה בגיל 4.5, ומאז היא הייתה במסגרות, בכל המסגרות האלה, אנחנו עברנו את כולם.

<יערה ישורון: מיח"א, שזו מסגרת שהיא מדהימה לחלוטין, והיא עד כיתה א', ומסגרת ההמשך היא "שמע", ועדן עברה מיד לשם.

<יערה ישורון: היינו שם תמיד.

<יערה ישורון: המסגרת של אחר-הצהריים, אין לתאר את ההשפעה על הילדה מבחינת השהות שלה בקבוצת השווים – גם על הביטחון העצמי שלה, גם על היכולת שלה לתקשר את זה החוצה, באמת, שנה שעברה ביוזמה עצמאית היא לימדה את הילדים שלה שיר "ירושלים של זהב" בשפת הסימנים, סתם היא החליטה, בחרה לעצמה, היא משתמשת בזה בתור איזושהי נקודת כוח.

<יערה ישורון: אם לא הייתה לה את קבוצת השווים הזאת של "שמע", היא לא הייתה במקום הזה, נקודה.

<יערה ישורון: זה כל כך ברור ומובן מאליו, היא לא הייתה במקום הזה.

<יערה ישורון: זו ילדה היום אני לא רואה אותה, היא בת 13, לא רואה אותה בבית, כל הזמן היא עם חברים, היא כל הזמן בפעילות, במקרה הטוב, היא נותנת לי כיף בין המעברים בפעילויות שלה.

<יערה ישורון: היא חזקה מאוד חברתית, היא חזקה מאוד לימודית, היא לא הייתה יכולה לעשות את כל הדברים האלה בלי "שמע".

<יערה ישורון: חשוב לומר.

<יערה ישורון: אנחנו עכשיו גרים במזכרת בתיה.

<יערה ישורון: לכל הפעילויות של "שמע" היא מגיעה במונית שלוקחת אותה מהבית ומחזירה אותה, כי ילדים בכיתה א', ב', ג', ד', ה', ו-ו', וגם עכשיו כשהיא בכיתה ז', היא לא יכולה לנסוע לבד ממזכרת בתיה ל"שמע" – עקרונית, הילדים לא יכולים לעשות את כל זה, בטח לא כשהם ילדים קטנים.

<יערה ישורון: הכי חשוב אין מסגרת אחרת, אין לי מקום אחר לשלוח אותה, היא הולכת ל"שמע" תל-אביב כי זאת המסגרת, אין לי יכולת אחרת.

נחמן שי: אתם משלמים למונית?

<יערה ישורון: אנחנו משלמים הרבה מאוד ל"שמע", זאת אומרת, הרבה מאוד בשבילנו.

<יערה ישורון: עבור מה שהיא מקבלת זה כלום, אבל בשבילנו זה הרבה מאוד כסף.

<יערה ישורון: אני לא יודעת להגיד הכסף שלנו לאיפה הוא הולך, אבל בסופו של דבר אני יודעת שהרבה מאוד מהכסף הולך להסעות, ובאמת אין דבר כזה.

מירב בן ארי: כמה כסף את משלמת חודשית?

<יערה ישורון: אני לא זוכרת את הסכום בדיוק, שילמנו שנתית סביב 2,600 שנתי - - -

מירב בן ארי: לא, מה זה?

מירב בן ארי: זו עלות שהיא לא מכסה אד-הוק.

<יערה ישורון: מבחינתנו זה הרבה כסף, זה 300 שקל לחודש, חצי שבוע היא הולכת, מבחינת חוג זה אחלה.

<יערה ישורון: זה פעם בשבוע שהיא הולכת ואין לתאר.

<יערה ישורון: באמת, הילדה בכיתה ז' לא הולכת לשום קייטנה, ועכשיו היא יושבת לנו על העורק המרכזי – אמא שלחי אותי אני רוצה ללכת לקייצת של "שמע" איך אני עושה את זה?

<יערה ישורון: הייתה מסיבה ב"שמע", היא ביקשה ללכת.

<יערה ישורון: היא עשתה שמיניות, היא ישנה אצל חברה כדי שהיא תוכל להגיע.

<יערה ישורון: ילדה בכיתה ז', ילדה מדהימה ומוכשרת.

<יערה ישורון: היא תוכל להגיע לחמש יחידות במתמטיקה, ולכל מקום שבו היא תחפוץ, אם היא תבחר להיות אומנית, הכי מקובל עליי גם, אין לי שום העדפה בהיבט הזה.

<יערה ישורון: אבל היא תוכל להגיע לכל מקום רק בגלל שהיא יודעת שהיא יכולה, ואת זה היא קיבלה מ"שמע", כמובן נתנו לה כל מה שאפשר.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: נקודה ברורה וחשובה.

מירב בן ארי: מילי היא המנכ"לית החדשה שתחליף את אריק ב"שמע", היא הייתה הסגנית שלו.

<מילי וסרשטרום: אני אתייחס לכל הדברים שנאמרו כאן.

<מילי וסרשטרום: אני חושב שבסוף כולנו רוצים את אותו הדבר.

<מילי וסרשטרום: כולנו מבינים שהפעילות שנעשית ב"שמע" היא חשובה, היא משמעותית, היא מקדמת את הילדים, גם ילדים ברמת תפקוד טובה, כמו הילדים של מיקי ויערה.

<מילי וסרשטרום: וגם מרבית מהחניכים שלנו הם גם ילדים ברמת תפקוד הרבה פחות טובה, וכולם מצליחים לשפר את איכות החיים שלהם ואת רווחתם הנפשית.

<מילי וסרשטרום: שוב, אני לא אגיד את כל המלים המפוצצות האלה, החיים שלהם נראים אחרת בזכות זה שהם באים ל"שמע", זה חד-משמעי כולנו מסכימים - - -

מירב בן ארי: אנחנו מכירים את "שמע", יש לך פה חבורת גרופיס של "שמע".

מירב בן ארי: תגידי לי כמה כסף בכלל קיבלתם?

מירב בן ארי: כי כאשר אריק היה פה, הוא הפך כאן את ועדת הכספים, גייס את כולם.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר לך, זה שחברי הכנסת פה כל כך הרבה נמצאים כאן, זה רק מעיד לכם כמה זה חשוב, כי אנחנו תיכף יותר מכם וזה נדיר פה.

מירב בן ארי: אבל תגידו לנו, קיבלתם כסף או לא קיבלתם וכמה כסף קיבלתם?

מירב בן ארי: - כי כל הסיפור היה פה על זה.

<מילי וסרשטרום: בשנת 2015 קיבלנו 401 אלף שקלים כחלק מהתמיכות.

מירב בן ארי: זה הכול מחינוך ורווחה ביחד מהשני מיליון?

<מילי וסרשטרום: כן.

מהחלק של התמיכה.

<מילי וסרשטרום: ומכרז שאנחנו עובדים כבר כמה שנים טובות עם משרד הרווחה לבני הנוער קרוב ל-700 אלף שקל.

מכרז של מה, של איזו תכנית?

<מילי וסרשטרום: תכניות מעבר יוצרים עתיד.

מירב בן ארי: 400 אלף שקל קיבלתם ב-2015 תמיכות.

<מילי וסרשטרום: 2016, כפי שאורנה אמרה זה עדיין לא אושר, אז מן הסתם עוד לא קיבלנו.

מירב בן ארי: מתי זה יאושר 2016?

<אורנה יוגב: התמיכות, החלוקה של התמיכות אמורות להיות מאושרת בתוך שבועיים.

מירב בן ארי: אגב, מתוך ה-16 כולם עומדים בקריטריונים?

<אורנה יוגב: הגישו 18, אני עוד לא יכולה להגיד כי חלק שלחנו הודעות פסילה והם מערערים, זה תהליך שאנחנו חייבים לעמוד בלו"ז.

מירב בן ארי: מה שאת אומרת לכאן לוועדה בתוך שבועיים, כי אנחנו נבקש לקבל את ההתייחסות לתמיכות.

<מילי וסרשטרום: משפט אחרון.

<מילי וסרשטרום: אני חושבת שכולנו מבינים, ושוב, אני לא התחלתי ולא אמרתי.

<מילי וסרשטרום: למען הגילוי הנאות אני בוגרת "שמע".

<מילי וסרשטרום: אני היום כשאני הולכת לפגישות, אני באה ואומרת שאני היום מי שאני הרבה בזכות אמא שלי, קצת בזכותי, והרבה בזכות "שמע".

<מילי וסרשטרום: זאת אומרת, אני חושבת שעצם זה שאני היום קיבלתי את התפקיד של המנכ"ל, זה תוצר של הבית הזה, זה לא רק אני, זה בדיוק מה שיערה אמרה – אני ב"שמע" קיבלתי את הכלים ואת ההבנה ואת היכולת גם בארבע השנים האחרונות כעובדת, וגם בעבר שאני יכולה.

<מילי וסרשטרום: אני יכולה להגיע לאן שאני רוצה, אני לא שומעת טוב אז אני נעזרת בתמלול, ואני קוראת שפתיים ואני קוראת מראש וכו', אבל אני יכולה לא פחות מכולם, להיפך, יש לי רצון להגיע יותר רחוק מכולם.

<מילי וסרשטרום: זו הסיבה שהיום מאוד חשוב לי שתהיה הבנה.

<מילי וסרשטרום: כולנו מבינים כמה המקום הזה חשוב.

<מילי וסרשטרום: אנחנו עובדים עם אורנה ועם רויטל, שולה שנים.

<מילי וסרשטרום: הן מכירות את "שמע" לא פחות טוב ממני, יותר טוב ממני.

<מילי וסרשטרום: באמת, כולנו מבינים שהבית הזה והעשייה שנעשית שם בכל הארץ היא חשובה.

<מילי וסרשטרום: המדינה, משרד הרווחה, משרד הבריאות, לא יודעת מי – המדינה חייבת להבין שחייבים להיות יותר כספים שמוקצים לכל הסיפור הזה שנקרא "פעילות בלתי פורמלית".

<מילי וסרשטרום: אני ארבע שנים מגיעה לכאן לוועדות בכנסת, אין הבנה מערכתית שבסוף התקציבים לא מגיעים אלינו, או בגלל קשיים ביורוקרטיים בדרך, אותם סכומים שאורנה ציינה, שלושת רבעי מהם אין לנו איך להגיע.

אילן גילאון: אתם בתת תקצוב, או שלא עמדו בהתחייבויות של משרד הרווחה?

מירב בן ארי: הם לא קיבלו את 2016.

מירב בן ארי: אנחנו עכשיו בסוף יוני, ועד עכשיו לא קיבלתם - - -

<מילי וסרשטרום: שוב, אבל צריך להבין שאותם 400 אלף שקלים זה לא מה - - -

מירב בן ארי: על זה אנחנו גם נתייחס.

אילן גילאון: הם חייבים לכם כסף, פשוט אני לא מצליח להבין.

אילן גילאון: לפי ההתחייבות שלהם הם חייבים לכם כסף?

אילן גילאון: בוא תגיד לי אם הם התחייבו ולא שילמו זו הנקודה.

מירב בן ארי: זה תקציב תמיכות שיחולק.

<מילי וסרשטרום: זה משהו שייפתר.

<מילי וסרשטרום: המסר שלי הוא הרבה יותר גדול מזה.

<מילי וסרשטרום: 400 אלף שקלים האלה בשנה, זה חודשיים פעילות של "שמע".

מירב בן ארי: אנחנו יודעים.

מירב בן ארי: תאמיני לי שהשני מיליון האלה עוד לא הסכמנו על זה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

<מילי וסרשטרום: רק דבר אחרון, צריך לצאת מפה מסר - - -

מירב בן ארי: המסר ברור.

מירב בן ארי: השני מיליון השקל האלה, אנחנו מתחילת הישיבה דיברנו על התקציב העלוב והמגוחך הזה.

מירב בן ארי: חברת הכנסת סתיו שפיר.

מירב בן ארי: בבקשה.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: אני אוסיף על הדברים המאוד חשובים שנאמרו כאן.

סתיו שפיר: יצא לי גם לטפל, אני מניחה שכמו יתר חברי הכנסת שנמצאים פה בוועדה - - - והקיום של הדיון הזה, יצא לי לטפל בסוגיה של התקצוב של "שמע" ושל עמותות שמספקות שירותים בחינוך הלא פורמלי לאנשים עם מוגבלות כמה וכמה פעמים.

סתיו שפיר: במקרה של "שמע", הסיפור הזה של התקצוב שמגיע מאוחר מדיי היה אותו סיפור עם עניין הקייטנות שבגללו אני חושבת לא היו בסופו של דבר חלק מהקייטנות או היו, זה היה העניין אז, שגם הובטח תקציב, סוכם על תקציב.

סתיו שפיר: התקציב לא הגיע בזמן, ואז כשמדובר בקייטנות זה אומר שאין קייטנות, זה מה שהורים שאין להם כסף צריכים לעשות, וזה המון כסף לא יכולים לשלוח את הילד לקייטנה, ואז עשרות ילדים - - -

מירב בן ארי: עכשיו יש קייטנה בקיץ הזה?

<מיכאל רוט: השנה יש קייטנות.

סתיו שפיר: מתוקצב מראש.

סתיו שפיר: זה דברים שבאמת בלתי נתפסים, ואז זה היה ממש חודשים של דיונים, ומשום מה התקציב לא עבד.

סתיו שפיר: פה יש לך דוגמה לעמותה שיש לה אנשים כל כך חזקים בפועל שגם מושכים, וצריכים להביא את חברי הכנסת.

סתיו שפיר: תחשבו כמה עמותות, ואני חושבת שהחוזק שלכם ב"שמע", זה שאולי גם תצליחו לעשות תיקון, בזכות החוזק הפנימי לעשות את העבודה הזאת כלפי עמותות אחרות שגם איתן יש בעיות תקציביות אדירות בעניין של איך מקבלים את התקציב.

סתיו שפיר: גם הסיפור של המצ'ינג שהוא הרבה פעמים לא עובד עם עמותות שאין להן מאיפה לגרד את הכספים כדי לעשות את המצ'ינג.

סתיו שפיר: גם הסיפור של תקציבים שמובטחים בתחילת השנה, ועמותה אמורה לבנות את התקציב שלה על בסיס זה, לא יכולה לקבל אותו עד סוף השנה.

סתיו שפיר: הוא מגיע בסוף באיזה העברה תקציבית, במקום שזה יתוקצב כמו שצריך בבסיס, ואז היא לא יכולה לתקצב פעילות, או שהיא נכנסת לחובות, והחובות האלה גדלים – אי אפשר לעבוד ככה, פשוט אי אפשר.

סתיו שפיר: אף גוף לא יכול לנהל את התקציב שלו בצורה תקינה כשהמדינה ככה עובדת עם תקציבים – תראי במה מדובר באיזה סכומים עלובים לעבודה כל כך חשובה, למה אנחנו מחכים?

סתיו שפיר: שיגיעו תורמים גדולים ויצילו את הילדים שלנו שזה הבייסיק של הבייסיק שצריך לתת להם – זה בלתי נסבל.

סתיו שפיר: אני חושבת שאם הוועדה יכולה לעשות פה משהו גדול כתיקון, זה לדרוש לשנות את המנגנון של התקצוב הזה.

סתיו שפיר: להתחיל לעמוד על כך שלא נפגשים רק חצי שנה אחרי שהכסף לא עבר, או שמונה חודשים אחרי שהוא לא עבר, אלא יום לפני שהוא צריך לעבור כדי לוודא שהוא עובר בדיוק בזמן, על השקל, כדי שעמותות לא יהיו במקום הזה.

סתיו שפיר: ולהתחיל גם לבדוק, לבחון מחדש את כל המנגנון של התקציב שלהן כדי לוודא שהן מקבלות כסף לפי הצרכים, ושהן לא נגררות אחר כך כל השנה.

סתיו שפיר: אני לא יודעת כמה זמן אתם משקיעים ב"שמע" בעניין הזה של גיוס תרומות, של לרוץ בין המשרדים ולקבל, או בין חברי כנסת ולשכנע שאלה ילחצו, ואלה ישלחו מכתב, ואלה יעשו זה, כמה זמן לאנשים שעושים עבודת קודש מתבזבז על דברים שפשוט היו צריכים להיחסך מכם לחלוטין.

מירב בן ארי: תודה רבה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

<שמעון לוי: אני מנכ"ל "שמעיה", אני אבא לילד ליקוי שמיעה, בגיל 27 הילד שלי היום, לכן אני עברתי את התהליך כמו שאמרת מהגיל הקטן, מאפס עד הסוף.

<שמעון לוי: אז היום הנתמכת שיש לנו מהרווחה, מזה בעצם - - את הצרכים שלנו בתור אבא שלא היה למגזר שלנו.

מירב בן ארי: כמה חניכים יש ב"שמעיה"?

<שמעון לוי: ב"שמעיה" יש 350 ילדים גילאי בית-ספר.

<שמעון לוי: בתיכון יש לנו 90 ילדים.

<שמעון לוי: בוגרים מגיל 21 ומעלה, אנחנו מטפלים מעל 450 אנשים.

מירב בן ארי: כמה כסף קיבלתם ב-2015?

<שולמית כהן: יש הבדל בין שתי העמותות האלה.

<שולמית כהן: העמותות האלה נותנות שירות בתוך בית-הספר, לא רק בשעות אחר-הצהריים.

<שולמית כהן: "שמעיה" וגם "שמע קולנו", יש שתי עמותות שנותנות את המענה החינוכי, לימודי, טיפולי בתוך מוסדות החינוך למוכשר - - -

גם בתוך.

<שולמית כהן: אני מדברת בשונה מהם.

מירב בן ארי: מ"שמע", "שמע" זה כמו מתנ"ס.

<שמעון לוי: מהתמיכות קיבלתי 250 אלף שקל.

מירב בן ארי: ממה אתה חי?

<שמעון לוי: זה התמיכות.

<שמעון לוי: אני מקבל ממשרד החינוך בנפרד, יש לי בערך שתי מיליון שקלים.

מאחר והם פועלים בבתי-ספר שהם מוכרים שאינם רשמיים, החיבור הוא אחר מאשר שאצלם אין בכלל.

<שמעון לוי: ממשרד הרווחה בערך מיליון וחצי, אם אני לא טועה, זה כולל הועדות לכל הגילים.

<שמעון לוי: יש נקודה אחרת.

<שמעון לוי: אנחנו לא נותנים רק שירותים לילדים, אנחנו נותנים גם כן לבוגרים, כי יש לנו תעסוקה נתמכת, הכוונה מגיל 21 ומעלה.

<שמעון לוי: יש לנו תכניות מעבר, ויש לנו מועדון חברתי שזה מגיל 21 ומעלה.

<שמעון לוי: אם אנחנו מסתכלים בציבור הכללי, אנחנו מחקים את "מיח"א" שזה עד גיל 6, אנחנו מחקים את "שמע" עד גיל תיכון.

הם נותנים בעצם שירות במגזר החרדי - - - הגילאים.

מירב בן ארי: השרות הוא רק למגזר החרדי?

<שמעון לוי: לא.

<שמעון לוי: בטבריה יש לנו גם דרוזים, לא רק.

<רויטל אילתי ויסמן: בעיקר כן.

<שמעון לוי: אם תרצי לבוא, אנחנו ניקח אותך.

מירב בן ארי: תודה רבה.

אילן גילאון: רציתי לבקש סליחה, פשוט אני מנהל סיעה, את הסיעה הכי גדולה בבית.

אילן גילאון: .. אני גם עם "שמע" וגם עם "שמעיה".

מירב בן ארי: אני יודעת.

מירב בן ארי: אתה לוחם אתנו.

אילן גילאון: ולכן נעשה ונשמע, מה שנקרא.

<שמעון לוי: בחצי השנה האחרונה אנחנו העברנו תכנית שמשרד החינוך עשה את זה, זה "סינגור עצמי" – אני מלמד את הילדות, הילדים איך מתמודדים עם בעיית החרשות שיש להם.

<שמעון לוי: בסוף השנה הייתה צריכה להגיע - - - שהיא לוקת שמיעה, ושהיא תבוא לספר על עצמה.

<שמעון לוי: לכל אחד יש את הבעיות שלו, והם נשאלו סידרה של שאלות.

<שמעון לוי: למזלה של ילדה אחת, טיול השנתי של בית-הספר היה באותו יום שהיה צריך להיות מפגש עם הקלינאית החרשת יחד עם הבנות האחרות בקבוצה.

<שמעון לוי: היא הודיעה להורים שלה - אני על המפגש לא מוותרת, אני מוותרת על הטיול השנתי של בית הספר.

<שמעון לוי: ניסו לשכנע אותה, אז היא אמרה משפט מאוד קולע – "הטיול של בית הספר ייתן לי כיף ליום אחד, המפגש עם הקלינאית שהיא לקוית שמיעה שתלמד אותי איך להתמודד עם החיים, זה ייתן לי לכל החיים איך להתנהג".

<שמעון לוי: באמת, שאלו אותה כל מיני שאלות: איך היא התחתנה, איך היא שומרת על הילדים בלילה.

<שמעון לוי: היו להם הרבה שאלות, המפגש של ה"שווה בין שווים" זה נותן לילד להתחבר מאוד, נותן להם ביטחון מאוד עצמי, ואי אפשר להכניס אותם למועדוניות אחרות, או לפעילויות אחרות, חייבים להבדיל בין הפעילויות האחרות.

<שמעון לוי: בבית-הספר השילוב הוא חזק מאוד במדינת ישראל וזה לטובה.

<שמעון לוי: הילדים משולבים בבתי-ספר גם בבני-ברק, קראתי את המאמר של הכנסת של הלא משולבים.

<שמעון לוי: אני רוצה לומר, גם בבני-ברק יש ילדים משולבים.

<שמעון לוי: אני כמוסד שיש לי את החרשים שאנחנו מנסים לסדר אותם במוסדות, אנחנו לא נתקלים בבעיה, אנחנו משלבים אותם, והילדים באים אחר-הצהריים.

<שמעון לוי: אז כשילד נמצא לפני הצהריים בבית-ספר רגיל, הוא מגיע לאחר-הצהריים לגיל שלו, לאנשים ברמה שלו, יש להם תמיכה מאוד חזקה, וצריך לעודד את התמיכות, את הנושא של אחר-הצהריים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: בבקשה, זאב, יו"ר פורום ועדי ההורים היישוביים.

<זאב גולדבלט: חברה נבחנת תמיד ביחסה לנזקק.

<זאב גולדבלט: משרד החינוך והרווחה והממשלה כולה בעצם מחויבים לכלל האזרחים, ובוודאי לילדים הזקוקים לסיוע ותמיכה, כמו למשל הילדים המאותגרים בשמיעה.

<זאב גולדבלט: המדינה לא מציגה חלופות ראויות לשרות שאותם מספקות העמותות שנוכחות כאן, וכמובן גם ל"שמע" או "שמעיה" וכן הלאה.

<זאב גולדבלט: המדינה חייבת, לא מותר לה, היא חייבת לתמוך בהן, ואנחנו לפחות, חברי פורום ועדי ההורים היישוביים שמאחדים ועדים יישוביים מ-150 רשויות מקומיות שונות בכל מדינת ישראל, לא נוכל לקבל מצב שילדים ותלמידים בישראל יוותרו ללא מענה ראוי.

<זאב גולדבלט: לכן אנחנו כן קוראים לממשלת ישראל, אם זה באמצעות משרד החינוך, ואם זה באמצעות משרד הרווחה, להתגייס ולוודא את המשך קיומן של העמותות האלה ולאפשר את תפעולן, כי אין חלופה מוסדית אמתית לילדים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

<אורנה יוגב: יש עוד שני דברים – הקייטנות שהוזכרו כאן.

מירב בן ארי: תגידי, איך זה שבשנה שעברה לא הייתה קייטנה והשנה הזאת כן הייתה קייטנה – חברת הכנסת שפיר דיברה על זה.

מירב בן ארי: מה קרה השנה שכן קרה?

מירב בן ארי: דווקא השנה יש בעיות.

בשנה שעברה היה תקציב בעייתי - - -

מירב בן ארי: דווקא השנה יש בעיות.

<אורנה יוגב: כן חשוב לי לומר, שלמרות זאת היו קייטנות, היו הרבה קייטנות.

<אורנה יוגב: מאות ילדים יצאו לקייטנות, אנחנו שילמנו והעברנו כספים לארגונים רבים שעשו קייטנות.

סתיו שפיר: מה זאת אומרת ארגונים, באיזה תחומים?

מירב בן ארי: היא אומרת שיש 18 - - -

<אורנה יוגב: נכים, ילדים עם נכויות, בהחלט.

<אורנה יוגב: לא, זה לא אותם 18.

<אורנה יוגב: קייטנות זה לא ה-18 ארגונים.

מירב בן ארי: אז מי הפעיל את הקייטנות?

<אורנה יוגב: קייטנות – יוצא מכרז להפעלת הקייטנות.

<אורנה יוגב: זוכים גופים שונים, ארגונים שונים, עמותות שונות להפעלת הקייטנות.

סתיו שפיר: כמה קייטנות הופעלו לילדים עם חרשות?

<אורנה יוגב: בין היתר, גם בסופו של דבר עמותת "שמע" לא התארגנה מראש מה שהשנה היא כן עשתה, והשנה היא כן התארגנה מראש, וכן תעשה - - -

סתיו שפיר: כמה קייטנות הופעלו בקיץ, סתם כמקרה מבחן לילדים עם חרשות.

<אורנה יוגב: רק לילדים עם חרשות, את יודעת להגיד לנו רויטל?

<אורנה יוגב: יש סך הכול מעט ארגונים שמטפלים בילדים עם חרשות.

סתיו שפיר: לכן אני שואלת.

סתיו שפיר: מבוגרים לרוב לא הולכים לקייטנות.

<אורנה יוגב: היו שני ארגונים שיכלו להפעיל קייטנות, אחד זה "שמע" ואחד "שמעיה".

סתיו שפיר: "שמעיה" קיבלו תקציב לקייטנות?

<אורנה יוגב: כן.

סתיו שפיר: אז היה בעצם רק ב"שמעיה", וב"שמע" לא קיבלו תקציב?

<אורנה יוגב: קיבלו מעט מאוד.

מירב בן ארי: תגידי לנו עכשיו, קיץ 2016.

<אורנה יוגב: קיץ 2016, כמה ילדים שיהיו בקייטנות יקבלו על זה תשלום - יש הסכם, יש מכרז, הכול מסודר.

סתיו שפיר: רק כדי להבין, כאשר קורה דבר כזה, אז משרד הרווחה לא עושה איזושהי בחינה רוחבית ואומר – בסוף לא כל הילדים עם כל המוגבלות זה אותו דבר, ולא כל הילדים בכלל זה אותו דבר.

סתיו שפיר: אי אפשר, לא יכול שנשאיר אנשים מתחום מסוים של דרישה, פשוט נטולי כל - - - בקיץ.

סתיו שפיר: השאלה אם משרד הרווחה עושה את הבדיקה הרוחבית הזאת לראות כמה ארגונים מתחום כך וכך שמטפלים בזה ובזה קיבלו את התקציב, כמו לדוגמה בקיץ ההוא, אבל בכלל גם לגבי הקייצים הבאים.

מירב בן ארי: בבקשה, תתייחסי למה שרצית לומר, חוץ מהקייטנה.

<אורנה יוגב: הקייטנות - השנה זה באמת מסודר, וכמה ילדים שיהיו, יהיו הועדות ויהיה תשלום ולא תהיה עם זה שום בעיה.

<אורנה יוגב: הדבר הנוסף, אנחנו יצאנו השנה במכרז להפעלת מרכזי נוער, בין היתר, זה נועד גם למרכזי נוער שאתה קראת לזה מתנ"ס, אבל אנחנו קוראים לזה מרכז נוער כי אנחנו לא יכולים לקרוא לזה מתנ"ס.

מירב בן ארי: יצאתם ב"קול קורא"?

<אורנה יוגב: יצאנו במכרז.

<אורנה יוגב: לצערי, "שמע" לא ניגשו.

<אורנה יוגב: יש ארבעה ארגוני חרשים אחרים שניגשו, "שמע" לא ניגשו.

<מילי וסרשטרום: אשמח להתייחס.

<אורנה יוגב: אנחנו כן נשב בינינו, וכן נבחן איזה אפשרויות עומדות לרשותנו, כדי כן לראות איך בכל זאת למצוא דרך.

<אורנה יוגב: במרכזי הנוער כל מרכז נוער מיועד ל-25 בני נוער, והוא מתוקצב במשהו כמו 170 אלף שקלים לשנה, זאת אומרת, יש לזה תקציב מיועד וזה רק ארבעה לחרשים.

מירב בן ארי: זה פעם ראשונה שאתם עושים?

מירב בן ארי: נסחפת שם עם ה-170 אלף...

מירב בן ארי: יש לי שאלה – ה-25 וה-170 אלף זה משהו חדש של מרכזי הנוער האלה?

<שולמית כהן: כן, זה משהו חדש.

<שולמית כהן: יש לנו 18 זכיינים שזכו במכרז, זאת אומרת, זה באמת יהיה פריסה ארצית של שירות חדש.

מירב בן ארי: כמה מרכזים כאלה יקומו?

<שולמית כהן: 18.

מירב בן ארי: לא, אמרת 18 זכיינים זכו.

<שולמית כהן: זכיינים זה המנהלים של המרכזים.

מירב בן ארי: אבל יכולה להיות עמותה שתפעיל שלושה מרכזים.

<מילי וסרשטרום: רציתי רק לגבי מרכזי הנוער.

<מילי וסרשטרום: לפי תנאי בסיס, זה משהו שאנחנו מפעילים תכנית לאותם קבוצת גילאים, תכנית שמצליחה, עובדת מצוין שנים רבות עם משרד הרווחה, זו אחת הסיבות למה בחרנו לא להפנות לאותה קבוצת גיל תכנית אחרת שגם אין לנו ניסיון.

<רויטל אילתי ויסמן: זה שתי תכניות שונות מילי.

<רויטל אילתי ויסמן: יכולתם לגשת גם למכרז של מרכזי נוער ולקבל תקצוב בהתאם וחבל, את יכולה להצטער שלא ניגשתם.

<מילי וסרשטרום: נכון, דיברנו על זה.

<מילי וסרשטרום: סיבה נוספת הייתה, שלא יכולנו ברמת המשאבים לעמוד בתנאי הסף של המכרז, לא ראינו איך אנחנו עומדים בזה, אומרת בשיא הכנות של פעמיים עד שלוש בשבוע וכאלה.

<רויטל אילתי ויסמן: אפשר היה לשבת לדבר על זה.

<מילי וסרשטרום: נכון, דיברנו על זה.

<מילי וסרשטרום: בדיעבד זו כנראה הייתה החלטה לא נכונה, אבל נכון לנתונים שהיו ידועים לנו אז, זאת ההחלטה שקיבלנו.

<מילי וסרשטרום: נכונה או לא נכונה, זו התוצאה כרגע.

<מילי וסרשטרום: נכון, כבר דיברנו על זה, אני מקבלת ומסכימה.

<מילי וסרשטרום: כן חשוב לי להגיד ושאלה שנשאלה באופן ישיר על-ידי נחמן שי - מה אורך החיים שלנו.

<מילי וסרשטרום: נכון להיום אורך החיים שלנו הוא בין שנה לשנה וחצי.

<מילי וסרשטרום: אנחנו לא ניתן שיסגרו את "שמע" זה חד-משמעית, אבל אנחנו כן צריכים את החמצן הזה.

<מילי וסרשטרום: בדיון הקודם דיבר מרגי על מימוש סעיפי תקציב שלא נוצלו.

<מילי וסרשטרום: אנחנו נשמח יותר, זה לא קשור לתמיכות, זה לא קשור ליושבים כאן בחדר הזה.

<מילי וסרשטרום: אנחנו יותר מנשמח אם תצא הנחיה כזו שוב לשרים, למנכ"לי המשרדים.

מירב בן ארי: כבר הוצאנו אז את ההנחיות.

<מילי וסרשטרום: אנחנו חייבים את החמצן הזה מעבר לכל התהליכים הביורוקרטיים הסבוכים שאנחנו עוד צפויים להלך בהם בשיתוף פעולה, אנחנו חייבים חמצן ל-2016.

מירב בן ארי: יש לי עוד שאלה למרכזי הנוער האלה – הזכיין שזכה, זכה לשנה או לכמה שנים?

<רויטל אילתי ויסמן: זה לשנה עם אופציה להארכה.

מירב בן ארי: מתי ייפתחו המרכזים האלה?

<רויטל אילתי ויסמן: אנחנו עכשיו מתחילים לעבוד על זה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: היו כאן דיונים כבר גם על העמותות של ילדים חרשים, אבל זו פעם ראשונה שקצת אנחנו שומעים דברים יותר מדויקים, כי גם היה לי הרבה בעיות תקשורת בין "שמע" למשרדים, לכן אני מודה לכם לשני המשרדים שהגעתם והצגתם.

מירב בן ארי: אני רוצה לאחל לך כמובן בהצלחה בתפקיד החדש שלך.

מירב בן ארי: אני ליוויתי את אריק, אמרתי את זה עוד מהתקופה שהייתי חברת מועצה בתל-אביב.

מירב בן ארי: אני חושבת שאמרו את זה כל חברי הכנסת, אל תפחדי לנשוך, כשיש עוול ונגרם עוול ל"שמע" - הוא היה כאן, הפך שולחנות מוועדות כספים, עד לחינוך, רווחה, לכולם, כולל התנגשות אישית.

מירב בן ארי: אני מפרגנת לו על זה, כי לצערי רוב הארגונים החברתיים משום מפחדים, אין מה לפחד.

מירב בן ארי: איך אמר לי פעם אדם – צריך לחשוש רק מאדם שאין לו מה להפסיד, בצדק, כשאין מה להפסיד, אז זה בסדר.

מירב בן ארי: אני בקשר מצוין עם אריק, ורוב חברי הכנסת.

מירב בן ארי: אנחנו תומכים, וכמובן נמשיך לתמוך ב"שמע", ולעמוד לצדם, כמובן גם ב"שמעיה" וכל ארגון שעושה עבודת קודש למען ילדים חרשים וליקויי שמיעה.

מירב בן ארי: אבל זה בסדר לפעמים גם לבוא ולצעוק, ולצאת נגד המשרדים, בעיקר שאתם באמת פה מקבלים פרוטות.

מירב בן ארי: ממשרד הרווחה אני רוצה לדעת תוך שבועיים גג, אמרה את זה גם חברת הכנסת סתיו שפיר – זה לא הגיוני, הם עובדים כאן מתחילת השנה.

מירב בן ארי: אני מבקשת תוך שבועיים לוועדה הסבר על חלוקת הכסף, זאת אומרת, אנחנו רוצים לדעת.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לוודא שאנחנו מקבלים תגובה של המשרד על חלוקת תקציב הדוחות, אמרת שתוך שבועיים הם מקבלים.

<אורנה יוגב: תוך שבועיים יהיה לנו את ההחלטות לגבי חלוקת התקציב - - -

מירב בן ארי: קדימה.

מירב בן ארי: הילדים פה לא שואלים - - -

<אורנה יוגב: אנחנו פה עומדים בלוחות זמנים מאוד מדויקים שמוכתבים לנו על-ידי משרד המשפטים, פה אין גרירת רגליים לחלוטין.

מירב בן ארי: אני מבינה, בגלל זה לא ביקשתי מחר.

<אורנה יוגב: הם לא קיבלו את הכסף, אף אחד פה.

<אורנה יוגב: אף אחד מהארגונים לא קיבל עדיין תקציב תמיכה.

מירב בן ארי: הממשלה הזאת כבר עברה את השנה.

מירב בן ארי: צריך את 2016, שזה אפילו לא אחד חלקי שתים עשרה, זה 2016, זו ממשלה קיימת, לתת את הכסף לארגונים וגם להעביר אלינו את החלוקה.

מירב בן ארי: שני דברים לגבי הכסף.

מירב בן ארי: השני מיליון שקל האלה זה בדיחה.

מירב בן ארי: זה נכון, צריך להיות מעודפי תקציב.

מירב בן ארי: אנחנו נקרא גם כוועדה שכל הכספים שיש להוציא, אבל בבסיס - - -

<רויטל לן כהן: זה לא העיקר, מאוד חשוב שתבינו את זה.

מירב בן ארי: אני יודעת שזה לא העיקר.

מירב בן ארי: אני יודעת מה זה תקציבי תמיכות, לפני שהייתי בכנסת, גם הייתי בוועדת תמיכות של עיריית תל-אביב.

מירב בן ארי: זה עדיין סכום קטן, אבל זה לא מספיק, זה כלום, זה טיפה בים.

מירב בן ארי: לכן אני אומרת שאתם צריכים להתעקש.

מירב בן ארי: והנה אני אומרת לך בתור מי שמכירה קצת את שר האוצר, היכרות שטחית כמו שאומרים, אבל אני רוצה את שני הדברים האלה, גם את הכסף, כמה ביקשתם וכמה קיבלתם, או כמה מתכוונים לאשר לכם, לדעתי צריך לפחות להכפיל את זה, אמרת שהגשתם יותר.

מירב בן ארי: אני רוצה שתעני לי על שאלה שלא קיבלתי תשובה, כי משרד החינוך דווקא פירט לי פה, אבל כמה כסף מדינת ישראל שמה לילדים חרשים ממשרד הרווחה?

מירב בן ארי: כמה כסף באופן כללי, שאלתי את השאלה הזאת, את זוכרת?

מירב בן ארי: לא אמרתם לי כמה כסף, נתתם לי את הפרויקטים, אבל כמה כסף?

<אורנה יוגב: בסך הכול גם לבוגרים 62 מיליון שקל.

מירב בן ארי: תגידי, כמה כסף משרד החינוך שם על ילדים חרשים בסך הכול, בלי שנת שרות?

<שולמית כהן: מדובר בהרבה מיליונים - רק ההנגשה של כיתות אקוסטיות זה כ-20 מיליון שקל בשנה.

<שולמית כהן: אני יכולה לתת לך נתונים, אם תרצי, להנגשה.

מירב בן ארי: השנה נכנס ברצינות נושא ההנגשה.

מירב בן ארי: אני אשמח לקבל נתונים על העניין הזה.

מירב בן ארי: אבל היו שני דברים שביקשת עליהם כסף – תקציב התמיכות של השתי מיליון שהיה נמוך מדי.

<אורנה יוגב: דיברנו על גיל שלוש.

מירב בן ארי: גיל שלוש מעוות - גם פה אני רוצה לדעת.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים שיתנו לנו תגובות - מולי, את יכולה לתת לי באופן אישי התייחסות גם לגיל שלוש וגם לשני מיליון, שאני באמת מנסה לעזור פה יחד עם כל חברי הכנסת.

מירב בן ארי: דבר אחרון, אני שמחה שיש את הקייטנה הזאת, ושיש פעילות קיץ, זו פעילות מבורכת, אסור לנו להיות פה כמו בשנים הקודמות שקייטנות בוטלו.

מירב בן ארי: גם ככה מדברים פה על קייטנה שמקיפה בקושי שבועיים, שלוש, לא מגיעה לכל הקיץ, לפחות זה המינימום, אז לפחות זה גם קורה.

מירב בן ארי: לסיכום, הנושא הזה גם של המרכזים האלה שעכשיו דיברתי עליהם זה ביחד עם משרד החינוך?

מירב בן ארי: לא, רק משרד הרווחה, אבל זה לא לילדים שהם ממשפחות רווחה, אלא ילדים שהם ליקויי שמיעה, זה גם היה לי חשוב לפרוטוקול שנבין על מה מדובר.

מירב בן ארי: אני כמובן קוראת גם למשרד החינוך, משרד הרווחה להקצות תקציבים, חוץ מזה שאני קוראת להם, תעדכנו אותי באופן אישי.

מירב בן ארי: זו קריאה, זו קריאה של הוועדה.

מירב בן ארי: כמובן אני מברכת את כל העמותות, גם את "שמע", את "שמעיה" וגם "מיח"א", וכל יתר העמותות שעובדות עם ליקויי שמיעה.

מירב בן ארי: אמר כאן חבר הכנסת גילאון, ובצדק, אם לא היה כזה ואקום, כנראה לא היו כל כך עמותות וזו הבעיה המרכזית שלנו כאן

מירב בן ארי: בכלל, אבל לפחות שאם כבר עובדות העמותות, והן עובדות טוב, המינימום זה שנוכל לתת להם סיוע כמו שצריך.

מירב בן ארי: יש לכם תמיכה לכולם בנושא הזה של ילדים חרשים מכל חברי הכנסת.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.