ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 196, 2016-06-08 10:35

דוד אמסלם: אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אמסלם: על סדר היום הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 106 והוראת שעה), התשע"ו-2016, בקשה לדיון מחדש של חברי הכנסת דב חנין ויעל כהן-פארן.

דוד אמסלם: באופן בסיסי הם הגישו רביזיה.

דוד אמסלם: אני פותח את הדיון רק כדי לשמוע אותם.

דוד אמסלם: קיימנו דיונים בנושא הזה וקיימנו שלוש ישיבות כאשר זאת הישיבה הרביעית.

דוד אמסלם: חמש דקות לכל אחד ואני מביא את הנושא להצבעה.

דוד אמסלם: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך אדוני היושב ראש.

דב חנין: אנחנו עוסקים באחד החוקים הבעייתיים הגדולים והמסוכנים ביותר שהגיעו לכנסת בשנים האחרונות.

דב חנין: יש לחוק הזה השלכות וסכנות איומות בתחום הסביבתי, בתחום החברתי, ויש לו משמעויות מאוד קשות מבחינה דמוקרטית ומבחינת סכנות השחיתות שהוא מייצר.

דב חנין: אני אתמקד בארבע בעיות.

דב חנין: הבעיה הראשונה.

דב חנין: בחוק הזה אנחנו קובעים בפעם הראשונה שעסק פרטי יכול להיות תשתית לאומית.

דב חנין: אנחנו שוברים את המסגרת שהממשלה הציעה אותה, לקדם בהליכים מהירים תשתיות לאומיות ואנחנו אומרים שמעכשיו גם עסק פרטי למטרות רווח יכול להיות תשתית לאומית.

דב חנין: זאת פריצה מוחלטת של המסגרת.

דב חנין: הדבר השני.

דב חנין: דובר על מלונות אבל בפועל הרחבנו את זה מעל ומעבר לכל הכיוונים.

דב חנין: בהרחבות שנמצאות היום בנוסח שבפני הוועדה, במסגרת החוק הזה, אפשר לבנות גם קזינו.

דב חנין: גם קזינו נחשב כאטרקציה לקידום מלונות וגם קזינו יהיה אפשר לבנות במסגרת החוק הזה.

דב חנין: אם רוצים קזינו בישראל, אדוני היושב ראש, צריך לעשות את זה בהליך רגיל ובהליך מסודר ובטח לא בהליכי בזק עוקפי מערכת תכנון כמו שהחוק הזה כרגע מנוסח.

דב חנין: דבר שלישי.

דב חנין: אחד העקרונות הבסיסיים שנקבע אצלנו, נקבע בפסיקה, נקבע במערכת התכנונית, הוא שאנחנו לא מאפשרים בנייה של מגורים על חוף הים.

דב חנין: חוף הים הוא משאב ציבורי ראשון במעלה.

דב חנין: חוף הים צריך להיות שייך לציבור כולו.

דב חנין: אז אומרים, בסדר, מלונות אנחנו רוצים לאפשר על חוף הים כי למלונות יכולים להגיע לא רק אותו בן אדם לו שייך המלון אלא גם אנשים שיכולים להתארח במקום.

דב חנין: בסדר.

דב חנין: אבל עכשיו מה שעושים בחוק הזה, מאפשרים בנייה והקמה של יחידות מגורים על חוף הים במסגרת של כאילו מלון.

דב חנין: על הנייר זה נראה כאילו עשרים אחוזים יחידות מגורים.

דב חנין: אגב, עשרים אחוזים יחידות מגורים, עשתה לי את החישוב חברת הכנסת יעל גרמן שהיא בעלת ניסיון רב בסוגיה הזאת והובילה מאבק במרינה בהרצליה, אפשר אדוני היושב ראש לבנות ולתכנן מראש שרק ימכרו את יחידות המגורים האלה על הים במיליונים רבים, וכל יתר המקום יהיה מתחם פיקטיבי לחלוטין שלא צריך אותו בכלל.

דב חנין: מתחם רפאים.

דב חנין: אבל יותר מזה אדוני היושב ראש.

דב חנין: לפי המנגנון שבעצם אושר בוועדה, בניגוד לעצתו של היועץ המשפטי של הוועדה, אנחנו מאפשרים לא רק עשרים אחוזים אלא אנחנו מאפשרים גם מאה אחוזים בנייה.

דב חנין: זאת אומרת, אפשר בשלב הראשון לאשר עשרים אחוזים ואחר כך לאשר את כל היתר בתור תוספות, שימושים חורגים, בלי שום הגבלה, לא ארבעים אחוזים, לא חמישים אחוזים אלא מאה אחוזים בנייה למגורים על חוף הים.

דב חנין: זה חיסול מוחלט של חוק החופים שהוא אחד ההישגים הסביבתיים הכי חשובים של הכנסת.

דב חנין: הנקודה האחרונה היא התוספת שהוספה ברגע האחרון שמתייחסת גם למלונות קיימים.

דב חנין: הרי כל הרציונל של החוק הזה אמר שאנחנו מדברים רק על בנייה חדשה כדי לאפשר בנייה של מלונות חדשים, אבל בתוספת שהוספה ברגע האחרון בדיון בוועדה, בעצם הבנייה החדשה וכל המנגנונים החדשים אפשריים גם לגבי מלונות קיימים.

דב חנין: מה התוצאה בשורה התחתונה.

דב חנין: התוצאה בשורה התחתונה היא שאנחנו יצרנו כאן מפלצת משפטית.

דב חנין: התוצאה בשורה התחתונה היא שלא יהיו יותר מלונות אלא יהיו פחות מלונות כי אנחנו מאפשרים גם בנייה של יחידות מגורים במסגרת של תכניות חדשות למלונות אבל גם הפיכה של מלונות קיימים למגורים.

דב חנין: זו התוצאה בשורה התחתונה.

דב חנין: אם השר יריב לוין אמר לנו שהוא רוצה שיהיו לנו יותר חדרי מלון, התוצאה בשורה התחתונה היא שיהיו כאן פחות בתי מלון ופחות חדרי מלון אבל יותר דירות יוקרה לבעלי הון על חופי הים שלנו.

דב חנין: משפט אחרון למען ההגינות.

דב חנין: אני מבין שעמדתו המקצועית – זו הבנה שלי, אני אומר את הדברים על אחריותי – של שר התיירות היא לפחות בשתי נקודות, לא להחיל את זה על מלונות קיימים וכן להסכים למנגנון שהייעוץ המשפטי של הוועדה הציע שאם ניתן עשרים אחוזים למגורים, זה הלימיט ואי אפשר לעקוף את הלימיט הזה בערוצים אחרים.

דב חנין: זאת ההבנה שלי את עמדתו של השר.

דב חנין: אני מציע לך אדוני היושב ראש לא לקחת את החוק הזה למקומות הרבה מעבר למה שאפילו השר עצמו רצה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין אם אנחנו רוצים גם בחדשים.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על תוספת רק לחדשים.

דוד אמסלם: רק לבנייה החדשה.

דוד אמסלם: גם בישן מדובר רק על הבנייה החדשה במסגרת הישן.

דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין.

דוד אמסלם: כנראה שיש לך איזה מחשב שהולך אחורה.

דוד אמסלם: בכל מקרה, תודה רבה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, גם לך יש חמש דקות.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אני לא צריכה חמש דקות.

יעל כהן-פארן: אני אקצר.

יעל כהן-פארן: אתה תמיד יושב אתי עם סטופר אבל הפעם אני אקצר.

יעל כהן-פארן: החוק שאושר ביום שני יהיה בכייה לדורות.

יעל כהן-פארן: כל המאבקים, עשר שנים בבתי משפט וכל בתי המשפט, כולל בית המשפט העליון, הגדירו שהחוף שייך לציבור ואין להקים על החוף דירות ודירות שיצמצמו את הנגישות של הציבור לחוף, אלה היו פסקי דין משנות ה-90, מתחילת שנות ה-2000 כאשר בשנת 2004 עברה הצעת חוק ממשלתית שקמה להגן על חופי הים ומגינה עליהם עד היום ומגבילה את הבנייה על חופי הים ובוודאי למגורים.

יעל כהן-פארן: אין מקום לאשר מגוררים בחופי הים.

יעל כהן-פארן: נקודה.

יעל כהן-פארן: כל מי שהצביע בעד הצעת החוק ביום שני, צריך להבין את זה שהוא שובר עכשיו מדיניות של ממשלות ישראל שונות ולדורותיהן שהובילו שינוי.

יעל כהן-פארן: ממשלת שרון, עת הוא היה בראש הליכוד, הובילה את החוק הזה בשנת 2004.

יעל כהן-פארן: תמיד אפשר לחוקק וכשה

יעל כהן-פארן: ציבור מבין שדופקים אותו, אני מקווה שהוא גם יביע את עמדותיו אחר כך בבחירות הכלליות.

יעל כהן-פארן: בכל מקרה, זאת דריסה גסה של החוק ושל כל ההתנהלות הציבורית בנושא החופים במשך 15-20 השנים האחרונות.

יעל כהן-פארן: אנחנו חוזרים לסוף שנות ה-90 כאשר נראה מפלצות על חוף הים, מפלצות כמו מגדלי חוף הכרמל בחיפה שם היו מתוכננים שבעה כאלה אבל הצלחנו לעצור אחרי אחד אבל יהיו עוד שישה.

יעל כהן-פארן: אל תדאגו, זה יהיה על ראש הוועדה הזאת ועל ראש כל מי שמצביע בעד.

יעל כהן-פארן: אני קוראת לכם לתמוך ברביזיה.

יעל כהן-פארן: דבר אחרון.

יעל כהן-פארן: ההצעה שהוגשה והגיעה ברגע האחרון של ההצבעה ביום שני כאשר כבר כולם התבלבלו ולא ידעו על מה הם מצביעים, הייתה להחיל את החוק גם על הרחבה של בתי מלון קיימים.

יעל כהן-פארן: זאת פשוט שערורייה.

יעל כהן-פארן: השר שישב בתחילת הדיון אמר שהוא מתנגד לדבר הזה אבל איכשהו בלי דיון זה הגיע בשנייה האחרונה בלי התייחסות מגורם כלשהו אלא פשוט כולם הצביעו אוטומטית.

יעל כהן-פארן: על הדבר הזה ספציפית אני קוראת לכולכם לקום ולהתנגד כי זה לא הגיוני.

יעל כהן-פארן: כמו שאמר כאן חברי דב חנין, זה יהפוך את כל המלונות הקיימים על חופי הים לדירות.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אני מבקשת שנקיים את ההצבעה.

דוד אמסלם: תודה רבה לדוברים.

דוד אמסלם: אנחנו לא מקיימים דיון.

דוד אמסלם: אדוני לא מתאים לך, צא החוצה.

<קריאה: הקול של הציבור חייב להישמע.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני מבקש להוציא אותו החוצה.

<קריאה: הקול של הציבור חייב להישמע כאן.

<קריאה: אני פונה לחברי הכנסת.

דוד אמסלם: אני מבקש להוציא אותו החוצה.

<קריאה: אני פונה לחברי הכנסת ומבקש לא להצביע לדבר הזה כי כאן מדובר בחופים שלנו.

<קריאה: אני מבקש ממך, אדוני היושב ראש.

דוד אמסלם: בדרך הזו אני לא אכניס אותך לדיונים מלכתחילה.

דוד אמסלם: רבותיי, תודה רבה לכולם.

דוד אמסלם: לפני ההצבעה אני רוצה להעלות כמה נקודות.

דוד אמסלם: אנחנו לא דנים על החוק כי כמו שאמרתי, כבר דנו בו בשלושה דיונים.

דוד אמסלם: יש מסע שיסוי וגם שקרי.

דוד אמסלם: חצי מהאמת היא גרועה מהשקר.

דוד אמסלם: השר בניגוד אליכם רוצה לקדם מלונאות במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתם רוצים לנגח ממשלה.

חיים ילין: לא נכון.

דוד אמסלם: אני נמצא כאן בכל הדיונים.

דוד אמסלם: השקעתי עשרות שעות בנושא הזה.

דוד אמסלם: לא מדובר בבנייה על רצועת החוף.

דוד אמסלם: מפחידים את הציבור שמבין מה זה רצועת החוף, מאה המטרים עם הזיפזיף כאילו הולכים לבנות לו שם וחוסמים אבל זה שקר.

<חנה קופרמן: זה לא שקר.

<חנה קופרמן: בבת ים זה כך.

דוד אמסלם: אני אוציא אותך.

<חנה קופרמן: יש לי שאלה.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אין כאן שאלות.

דוד אמסלם: זה לא דיון.

דוד אמסלם: אני מבקש להוציא אותה החוצה.

דוד אמסלם: חנה, צאי החוצה.

<חנה קופרמן: מדובר בבנייה שקיימת.

<חנה קופרמן: שאלת הבהרה.

דוד אמסלם: אין שאלה.

<חנה קופרמן: מה בונים עכשיו, זה יחול עליו?

יעל כהן-פארן: זה מה שקורה.

יעל כהן-פארן: זה יחול.

יעל כהן-פארן: זאת שערורייה.

יעל כהן-פארן: בכל מקום.

<חנה קופרמן: מכשירים את השרץ.

יעל כהן-פארן: את צודקת.

יעל כהן-פארן: מכשירים את השרץ.

דוד אמסלם: חנה, צאי החוצה.

דוד אמסלם: תוציאו אותה החוצה.

יעל כהן-פארן: זאת שערורייה.

חיים ילין: תדרשי שאישה תוציא אותך ולא גבר.

<חנה קופרמן: זה שישים מטרים ולא מאה מטרים.

<חנה קופרמן: זה בת ים.

<חנה קופרמן: שישים מטרים.

יעל גרמן: את צודקת.

יעל כהן-פארן: מכשירים כאן שרצים.

יעל כהן-פארן: זה בדיוק מה שקורה כאן.

דוד אמסלם: אתם רואים מה קורה כאן?

דוד אמסלם: חנה, אני מבקש, תצאי החוצה.

<חנה קופרמן: היה להם 300 מטרים חוף.

<חנה קופרמן: כבר בונים את זה.

<חנה קופרמן: זה בנוי.

דוד אמסלם: חנה קופרמן, את לא תיכנסי יותר לדיונים שלי מלכתחילה.

דוד אמסלם: את לא תיכנסי יותר.

דוד אמסלם: זה מה שיקרה.

דוד אמסלם: את לא תיכנסי יותר לדיונים שאני מנהל.

<חנה קופרמן: הייתי חייבת לומר את הדברים.

יעל כהן-פארן: לא להוציא אותה בכוח.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: את לא תיכנסי יותר לדיונים אצלי.

דוד אמסלם: תוציאו אותה החוצה.

דוד אמסלם: חוצפה.

דוד אמסלם: יש כאן כללי נימוס.

דוד אמסלם: היא האלימה כאן אבל את, בגלל שזאת הממשלה, מותר אצלכם הכול.

יעל כהן-פארן: לא.

יעל כהן-פארן: אמרתי לא להוציא אותה בכוח.

חיים ילין: תגיד לי, החופים שייכים לממשלת ישראל?

חיים ילין: ממתי?

חיים ילין: על מה אתה מדבר?

חיים ילין: מה זה ממשלה?

חיים ילין: החופים לא שייכים לממשלה.

<קריאה: החופים שייכים לבעלי ההון.

דוד אמסלם: נתתי להם לדבר.

דוד אמסלם: חיים, אני אוציא אותך.

חיים ילין: אתה לא יכול להגיד כל הזמן שמשתלחים בממשלה.

דוד אמסלם: אני אוציא אותך.

חיים ילין: למה?

דוד אמסלם: היו כאן שלושה דיונים בנושא.

דוד אמסלם: הם הגישו רביזיה ונתתי להם את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: לך לא נתתי את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: אתה לא תפריע.

חיים ילין: אתה מתנפל.

דוד אמסלם: אני עכשיו לוקח את זכות הדיבור לשתי דקות והולך להצבעה.

חיים ילין: בבקשה, לקחת, אבל אתה אומר דברים לא נכונים.

דוד אמסלם: אל תפריע לי.

דוד אמסלם: אחרי כן צא לטלוויזיה ותגיד שאמרתי דברים לא נכונים.

חיים ילין: אני בעד החופים.

חיים ילין: זה הכול.

דוד אמסלם: בסדר.

מיכל רוזין: יש זיכיונות שלא מוכרים.

דוד אמסלם: חיים, אני לא רוצה להוציא אותך.

חיים ילין: אני לא מדבר.

חיים ילין: מה אתה רוצה ממני?

דוד אמסלם: אני רוצה להביא את זה להצבעה.

תמר זנדברג: על מיקי אתה לא צועק.

תמר זנדברג: מה אכפת לך מהחופים?

תמר זנדברג: הרי גייסו אותך מהקואליציה.

תמר זנדברג: אחר כך אתם באים בטענות לאופוזיציה?

דוד אמסלם: אני נתתי לך לדבר בכל הישיבות כאשר רצית.

דוד אמסלם: אני מבקש לא להפריע.

יעל כהן-פארן: בקריית ים כבר אין ים.

יעל כהן-פארן: לקחו להם את הים.

דוד אמסלם: גברת פארן, את לא צריכה לצעוק בכל הזדמנות.

יעל כהן-פארן: מעניין שעל מיקי זוהר אתה לא צועק.

דוד אמסלם: גם על מיקי זוהר ואל תגידי לי מעניין או לא מעניין.

דוד אמסלם: תפסיקי להפריע לי.

דוד אמסלם: חיים, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: חיים, אני קורא לך לסדר פעם שלישית.

דוד אמסלם: נא להוציא אותו מהישיבה.

דוד אמסלם: אני מבקש להוציא את חבר הכנסת ילין מהדיון.

דוד אמסלם: נא להוציא אותו מהחדר.

חיים ילין: למה אתה לא מוציא אותו?

דוד אמסלם: אתה עכשיו הפרעת.

יעל כהן-פארן: יש כאן אפליה, מה, אתה לא מבין?

דוד אמסלם: מיקי, מספיק.

דוד אמסלם: (חבר הכנסת חיים ילין מוצא מהדיון).

דוד אמסלם: לגבי ההערה האחרונה וגם השקרית.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני הייתי משוכנע שזה בתחולת החוק ולכן אני שאלתי את השר וזה היה על דעת השר.

דוד אמסלם: אתם באתם והמצאתם שקר כאילו בשנייה האחרונה, ולןא על דעת השר, הכנסתי את התוספת.

דוד אמסלם: לכן אני מרגיע אתכם.

תמר זנדברג: אתה הכנסת.

תמר זנדברג: לא היה דיון.

דוד אמסלם: קיבלת זכות דיבור?

דוד אמסלם: לא קיבלת.

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: אתה לקחת אותו לעצמך.

דוד אמסלם: לי מותר.

דוד אמסלם: אני יושב ראש הישיבה.

הוא לא סיים את הדברים.

אנחנו לא יודעים מה הוא רוצה לומר.

דוד אמסלם: את לא תקבלי את רשות הדיבור כי דיברת כבר בכל הוועדות.

דוד אמסלם: נתתי לך תמיד את זכות הדיבור, עת ביקשת.

דוד אמסלם: כרגע אני בסיכום של ההצבעה.

דוד אמסלם: אני אומר שזה היה בתיאום עם השר ועל דעת משרד התיירות.

דוד אמסלם: אתם באים ומלעיזים וגם משקרים.

דוד אמסלם: אני לא עובד אצלכם.

יעל כהן-פארן: הוא אמר את זה מאוד ברור.

יעל גרמן: אדוני היושב ראש, אתה מאשים אותנו בשקר, ודאי אותי, ואני מבקשת להשיב.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: את לא תשיבי.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: לא האשמתי.

דוד אמסלם: אני אמרתי שאת לא תשיבי כרגע.

דוד אמסלם: אני מביא את זה להצבעה.

דוד אמסלם: אני רק שמעתי אתכם מדברים בטלוויזיה אתמול וממחזרים את השקר השקרי הזה.

יעל גרמן: אפשר לענות לך?

דוד אמסלם: בין הרגע שהוא אמר את זה ועד שהבאנו להצבעה, כמעט עברו עשרים דקות.

דוד אמסלם: דרך אגב, מי שניסח את הסעיף הזה, זה בכלל יועץ השר.

דוד אמסלם: אבל מה זה משנה לכם העובדות?

יעל כהן-פארן: אבל אתה העלית את זה ברגע האחרון.

דוד אמסלם: אל תפריעי לי.

יעל כהן-פארן: זאת עובדה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר שבעניין הזה אתם משקרים אבל זה לא חשוב.

יעל כהן-פארן: לא.

יעל כהן-פארן: אנחנו לא משקרים.

דוד אמסלם: עכשיו אני מביא את זה להצבעה.

יעל גרמן: אני מבקשת את התנצלותך על המילה שקר.

יעל גרמן: זה לא יכול להיות.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: זכית, בסדר.

דוד אמסלם: גרמן, תפסיקי להיות אלימה ולקחת את זכות הדיבור תמיד כשאת רוצה.

יעל גרמן: אתה מאשים אותנו בשקר.

דוד אמסלם: אז האשמתי אותך.

דוד אמסלם: לכי ותתלונני על זה שהאשמתי אותך.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: אני פונה אליך.

דוד אמסלם: אני קורא לסדר פעם ראשונה.

יעל גרמן: בידך הכוח.

יעל גרמן: אתה גם יכול לקרוא לי לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: ודאי.

דוד אמסלם: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: אני מביא את זה להצבעה.

דוד אמסלם: מי בעד הרביזיה?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד – 6

דוד אמסלם: הרביזיה לא נתקבלה.

דוד אמסלם: הרביזיה נדחתה.

דוד אמסלם: שישה בעד הרביזיה ושמונה נגדה.

תמר זנדברג: אתה יודע על מה הדיון בכלל?

תמר זנדברג: אתה יודע על מה החוק?

תמר זנדברג: כשיש הצבעות, כולם באים.